Справа № 300/3960/21
Суддя: Главач І.А.
Дата ухвалення: 2022-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
"14" лютого 2022 р. справа № 300/3960/21
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Главача І.А., розглянувши в порядку письмового провадження клопотання про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання до вчинення дій,
ВСТАНОВИВ:
Адвокат Трофімов Р.В. в інтересах ОСОБА_2 (надалі, також позивач, ОСОБА_2 ), 03.08.2021 звернувся в суд з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_2 (надалі, також відповідач, ВЧ НОМЕР_2 ) у якій, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог та позовної заяви в новій редакціївід 13.08.2021 просить:
- визнати протиправною бездіяльність щодо невиплати в день звільнення з військової служби грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій та грошової компенсації за не отримане речове майно, індексації грошового забезпечення;
- зобов`язати ВЧ НОМЕР_2 нарахувати та виплатити позивачу середнє грошове забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 24.07.2017 по день фактичної виплати 09.08.2021, терміном 1477 днів, виходячи з середньоденного заробітку (грошового забезпечення), розрахованого відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09.08.2021 відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), згідно із вимогами статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі, також КАС України).
На адресу суду 02.09.2021 представником відповідача, разом із відзивом на позовну заяву подано клопотання від 01.09.2021 №50/41-1424 про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_2 .
Зазначене клопотання обґрунтовано тим, що на переконання відповідача, ОСОБА_2 допущено безпідставне пропущення місячного строку, встановленого статтею 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби. Враховуючи наведене, представник просить суд клопотання задовольнити та позовну заяву ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 залишити без розгляду.
Розглянувши подане представником Військової частини НОМЕР_1 клопотання, дослідивши матеріали даної адміністративної справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для залишення позовної заяви ОСОБА_2 без розгляду зважаючи на таке.
Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.
Так, частинами 3 та 4 статті 123 КАС України передбачено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Стверджуючи про порушення позивачем вимог статті 122 КАС України, представник відповідача зазначає, що спірні правовідносини у межах даної справи, пов`язані з проходженням та звільненням ОСОБА_2 з публічної служби, а тому, при вирішенні питання дотримання позивачем строку звернення до суду, застосуванню підлягає частина 5 цієї статті Кодексу, якою передбачено місячний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
У контексті вказаного суддя зазначає, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган (роботодавець) за трудовим договором виплачує працівникові за виконану ним роботу (частина 1 статті 94 КЗпП України, частина 1 статті 1 Закону України "Про оплату праці").
Стаття 2 Закону України "Про оплату праці" у редакції, чинній на час звільнення позивача, відносила до структури заробітної плати основну та додаткову заробітну плату, а також інші заохочувальні та компенсаційні виплати.
Основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.
Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.
Інші заохочувальні та компенсаційні виплати - це виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.
Структура заробітної плати відображена також у розробленій відповідно до Закону України "Про державну статистику" та Закону України "Про оплату праці" з урахуванням міжнародних рекомендацій у системі статистики оплати праці і стандартів Системи національних рахунків Інструкції зі статистики заробітної плати (надалі, також - Інструкція), затвердженій наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року №5, що був зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за № 114/8713.
Відповідно до пункту 1.3 Інструкції для оцінки розміру заробітної плати найманих працівників застосовується показник фонду оплати праці. До цього фонду, який складається з фонду основної заробітної плати, фонду додаткової заробітної плати й інших заохочувальних та компенсаційних виплат, включаються нарахування найманим працівникам у грошовій та натуральній формі (оцінені в грошовому вираженні) за відпрацьований та невідпрацьований час, який підлягає оплаті, або за виконану роботу незалежно від джерела фінансування цих виплат.
Суми, нараховані працівникам за час затримки розрахунку при звільненні передбачено розділом 3 Інструкції Інші виплати, що не належать до фонду оплати праці (пункт 3.9 розділу 3 Інструкції).
Отож, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні (зокрема, і за час затримки виплати допомоги/компенсації/індексації) не належать до структури заробітної плати, тобто не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є іншою заохочувальною чи компенсаційною винагородою, що входить до такої структури.
Відповідне відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП України, хоч і розраховується, виходячи із середнього заробітку працівника, однак не є заробітною платою.
Аналогічні чи близькі за змістом висновки висловлені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі №910/4518/16 (пункт 34); від 26 червня 2019 року у справі №761/9584/15-ц (пункт 60) і від 18 березня 2020 року у справі №711/4010/13-ц (пункт 53).
Відтак, суд погоджується з висновком представника відповідача про те, що спірні правовідносини пов`язані з проходженням та звільненням з публічної служби, а тому при вирішенні питання дотримання позивачем строку звернення до суду застосуванню підлягає не частина 2 статті 233 Кодексу законів про працю України, а частина 5 статті 122 КАС України, якою передбачено місячний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
При цьому, відлік строку звернення до суду з вимогою про стягнення середнього грошового забезпечення починається з моменту виплати позивачу всіх належних до сплати сум грошового забезпечення.
У справі, що розглядається, повний розрахунок з ОСОБА_2 був проведений відповідачем 09.08.2021, а уточнену позовну заяву позивач подав до суду 13.08.2021, тобто в межах визначеного частиною 5 статті 122 КАС України місячного строку звернення до суду з відповідними позовними вимогами.
За таких обставин, підстав для залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_2 на підставі приписів статей 123, 240 КАС України суд не вбачає, а тому, клопотання Військової частини НОМЕР_1 задоволенню не підлягає.
На підставі наведеного, керуючись статями 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_1 від 01.09.2021 №50/41-1424 про залишення позовної заяви ОСОБА_2 без розгляду - відмовити.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 у межах п`ятиденного строку з дня отримання копії цієї ухвали надати суду належним чином оформлені тап засвідченні:
- довідку про загальну суму грошових коштів, виплачених ОСОБА_2 при звільненні з військової служби;
- довідку про середньомісячний те середньоденний заробіток ОСОБА_2 , об числений відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100, в тому числі довідку про розмір грошового забезпечення за останні два місяці перед звільненням.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду. Заперечення проти такої ухвали може бути включено до апеляційної чи касаційної скарги на рішення суду, прийняте за результатами розгляду справи.

Суддя Главач І.А.