Справа № 522/12430/21
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2022-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2022 р.м.ОдесаСправа № 522/12430/21
Головуючий в 1 інстанції: Свячена Ю.Б.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді Турецької І. О.,

суддів Шевчук О. А., Шеметенко Л. П.

за участі секретаря Скоріної Т. С.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора з паркування відділу контролю за безпекою дорожнього руху та паркування управління розвитку транспортної інфраструктури Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради Кушниренка Василя Васильовича, Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_2

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до інспектора з паркування відділу контролю за безпекою дорожнього руху та паркування управління розвитку транспортної інфраструктури Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради Кушниренка В. В. (далі інспектор з паркування), Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради (далі Департамент) в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 680 грн по справі про адміністративне правопорушення, встановлене частиною 3 статті 122 КУпАП, серії ОДП 8462525 від 24.06.2021.

Також позивач просив закрити справу про адміністративне правопорушення, у зв`язку з відсутністю в його діях відповідного складу.

Обґрунтування позову складається з декілька підстав.

Так, по-перше, позивач вважає, що інспектор з паркування здійснив розгляд справи про адміністративне правопорушення, результатом чого стало винесення спірної постанови, з порушенням визначеної процедури її оформлення, що є самостійною підставою для її скасування.

Такими процедурними порушеннями, на думку позивача, є, зокрема, відсутність водія, розгляд справи за декілька хвилин та залишення спірної постанови на лобовому склі автомобіля.

По-друге, як пояснив позивач, на перехресті, де перебував його автомобіль, відсутня дорожня розмітка, покажчики стрілками про напрямок руху, а також не встановлені знаки 3.34-3.35 зупинка, стоянка заборонені. За його ствердженням відповідні служби не забезпечили правильне проектування, обладнання перехрестя самої дороги та встановлення дорожніх знаків, згідно визначених стандартів і правил.

Наведені обставини, на думку позивача, свідчать, що водіям взагалі неможливо правильно орієнтуватися на цьому перехресті, для забезпечення виконання вимог Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (далі ПДР).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11 листопада 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Суд скасував спірну постанову та закрив щодо ОСОБА_1 справу про адміністративне правопорушення.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з таких підстав.

По-перше, суд першої інстанції вважав, що належним доказом порушення підпункту «ґ» пункту 15.9 ПДР є фіксація автомобіля саме на перехресті, в зоні дії дорожнього знаку, замір відстані на місці вчинення правопорушення.

Саме такі дії інспектора з паркування, на думку суду, можуть підтверджувати факт зупинки автомобіля на перехресті та менш ніж за 10 метрів від перехрещуваної проїзної частини, від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Водночас, як зауважив суд першої інстанції, матеріали справи не містять доказів здійснення інспектором з паркування відповідного заміру, хоча, за змістом оскаржуваної постанови, позивача притягнуто до відповідальності саме за здійснену «зупинку, стоянку на перехресті та за 10 метрів від перехрещуваної проїзної частини».

Суд першої інстанції акцентував увагу на тому, що здійснення фото- або відеофіксації розташування транспортного засобу не скасовує необхідність проведення належного заміру відповідної відстані та підтвердження факту розташування автомобіля саме на перехресті.

По-друге, суд першої інстанції указував, що притягнення до відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки за частиною 3 статті 122 КУпАП можливе в разі встановлення обставини створення перешкод дорожньому руху або загрози безпеці руху, що є необхідною складовою об`єктивної сторони даного правопорушення.

Однак, як зауважив суд, матеріали справи не містять доказів того, що учасники дорожнього руху (водії або пішоходи) скаржилися, що розташований автомобіль позивача, створював перешкоди для руху або загрожував його безпеці, чи зупинення автомобіля стало причиною дорожньо-транспортної пригоди.

По-третє, суб`єкт владних повноважень, на думку суду, не довів факт вчинення адміністративного правопорушення саме позивачем, оскільки автомобілем керувала інша особа ОСОБА_2 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву.

Не погоджуючись з даним судовим рішенням, Департамент подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

У доводах апеляційної скарги Департамент акцентує увагу на тому, що об`єктивна сторона, інкримінованого позивачу адміністративного правопорушення, полягає у здійсненні зупинки на перехресті (в межах уявних ліній заокруглення та в межах дії знаку 4.10 «Круговий рух») і здійснення зупинки безпосередньо на перехресті не потребує здійснення замірів. Є, на думку скаржника, помилковим довід суду, що позивачу інкримінується зупинка на перехресті менш ніж 10 м до перехрестя.

Також скаржник вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції, що матеріали справи не містять доказів про те, що автомобіль позивача створював перешкоди для руху або загрожував його безпеці.

Пояснюючи свою позицію з цього приводу, скаржник посилається на вимоги частини 3 статті 265-4 КУпАП, яка передбачає, що для цілей цього Кодексу розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, якщо транспортний засіб розташовано у заборонених Правилами дорожнього руху місцях зупинки або стоянки, а саме: на перехрестях та ближче 10 метрів від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на ній пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

Отож, як указує скаржник, для підтвердження дійсної перешкоди або створення загрози безпеці руху єдиною необхідною умовою є розміщення автомобіля на перехресті.

З приводу відповідальності, у межах даної справи, саме ОСОБА_1 скаржник посилається на норму статті 14-2 КУпАП, яка регламентує, що адміністративну відповідальність за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів з функціями запису, зберігання, відтворення і передачі фото-, відеоінформації), несе відповідальна особа фізична особа, за якою зареєстровано транспортний засіб.

Інспектором з паркування було встановлено, що особою, за якою зареєстровано транспортний засіб, є ОСОБА_1 , а тому спірна постанова була прийнята щодо нього та залишена на лобовому склі автомобіля.

До того ж, скаржник, керуючись вимогами абзацу 3 частини 1 статті 279-3 КУпАП, указує, що позивач міг бути звільненим від адміністративної відповідальності за умови, якщо особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

Позивач, скориставшись правом подання відзиву на апеляційну скаргу указує про необґрунтованість та безпідставність її доводів, просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Доводи відзиву відтворюють позицію суду першої інстанції, що викладена в судовому рішенні про відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

Третя особа також надала пояснення до суду апеляційної інстанції в яких просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Головною тезою цих пояснень є те, що зупинка автомобіля здійснена не на перехресті, в зоні дії кругового знаку, а на прилеглій до кругового руху смузі без порушень вимог ПДР, що не створило перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Також третя особа вказує, що, на даний час, на площі Незалежності у м. Одесі нанесена розмітка у вигляді лінії 1.1, якою з огляду на положення розділу 34 ПДР позначаються місця стоянки, майданчик для паркування або край проїзної частини, суміжний з узбіччям, таку лінію, на її думку, перетинати дозволяється.

Представник апелянта в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явився, належним чином сповіщений про дату, час та місце судового розгляду справи.

Позивач в судовому засіданні суду апеляційної інстанції проти апеляційної скарги заперечив та просив рішення суду залишити без змін.

Відповідно до ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Фактичні обставини справи.

24 червня 2021 року Інспектором з паркування Кушниренком В. В., без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винесено постанову серії ОДП 8462525 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 122 КУпАП.

Зміст даної постанови свідчить, що 24 червня 2021 року о 14:07 год. водій транспортного засобу ТOYOTA AVENSIS реєстраційний номер НОМЕР_1 , в м. Одесі на площі Незалежності, 1, здійснив зупинку, стоянку транспортного засобу на перехресті, що суттєво перешкоджає дорожньому руху та створює загрозу безпеці руху, чим порушив вимоги п. 15.9 «ґ» ПДР.

За вчинення вказаного правопорушення ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 680 грн.

Інспектором з паркування було розміщено на лобовому склі вказаного транспортного засобу копію зазначеної постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що наявні підстави для задоволення апеляції, з огляду на таке.

Надаючи правову оцінку спірним обставинам справи, колегія суддів зазначає, що порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють ПДР.

Відповідно до пункту 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з пунктом 1.5 ПДР дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Пунктом 15.9 «ґ» ПДР визначено, що забороняється зупинка на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

Відповідно до пункту 1.10 ПДР перехрестя місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг. Не вважається перехрестям місце прилягання до дороги виїзду з прилеглої території.

Згідно з п. 33.4 ПДР наказовий знак 4.10 «Круговий рух» вимагає об`їзду клумби (центрального острівця) в напрямку, показаному стрілками на перехресті з круговим рухом.

За правилами п.10.6.6 ДСТУ 4100-2014 «Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування» знак 4.10 «Круговий рух» потрібно застосовувати, щоб дозволити рух тільки в зазначеному стрілками напрямку, якщо організовано круговий рух транспортних засобів на перехресті (площі). Знак потрібно встановлювати на кожному в`їзді на перехрестя (площу) з рухом по колу.

Відповідно до частини 3 статті 122 КУпАП ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, -

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, оглянувши надані, суб`єктом владних повноважень фотознімки, колегія суддів установила, що автомобіль ТOYOTA AVENSIS реєстраційний номер НОМЕР_1 , зупинений безпосередньо на перехресті з круговим рухом про, що свідчать уявні лінії заокруглення дороги та дія знаку 4.10 «Круговий рух». Зазначений знак 4.10 встановлений позаду автомобіля позивача.

Колегія суддів не погоджується з позицією суду першої інстанції, що для встановлення в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, інспектор з паркування повинен був здійснити фіксацію автомобіля на перехресті в зоні дії відповідного дорожнього знаку, а також здійснити замір відстані на місці вчинення правопорушення.

Колегія суддів вважає, що доводи суду першої інстанції про відсутність фіксації автомобіля на перехресті в зоні дії відповідного дорожнього знаку не засновані на фактичних обставинах справи, адже в матеріалах справи наявні фото фіксація автомобіля позивача безпосередньо на перехресті з круговим рухом.

Доводи суду першої інстанції про обов`язок інспектора з паркування проводити заміри відстані не можна вважати обґрунтованими, оскільки зупинка автомобіля здійснена безпосередньо на перехресті з круговим рухом, а не ближче ніж 10 м до перехрестя.

Суд апеляційної інстанції також зауважує, що позивач не заперечує місце розташування його автомобіля, водночас, указує на те, що з фотографій, наданих суб`єктом владних повноважень, не вбачається, що розташування автомобіля відбулось в зоні дії дорожніх знаків 4.10 «Круговий рух» або 3.34 «Зупинку заборонено», 3.35 «Стоянку заборонено», а тому, на думку позивача, відсутні належні докази, які б свідчили про вчинення ним адміністративного правопорушення.

Колегія суддів вважає таке твердження позивача помилковим, оскільки фотознімки та схема організації дорожнього руху №103 свідчать про те, що автомобіль позивача перебував у зоні дії дорожнього знаку 4.10 «Круговий рух», тобто безпосередньо на перехресті з круговим рухом.

Слід також зазначити, що наявність на цьому перехресті виїздів з прилеглої території не скасовують дію дорожнього знаку 4.10 «Круговий рух», оскільки ПДР передбачають, що дія знаків не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій.

Третя особа ОСОБА_2 у своїх поясненнях, наданих суду апеляційної інстанції, зазначає, що, на теперішній час, на Площі незалежності у м. Одесі, де перебував автомобіль позивача у момент скоєння правопорушення, нанесена розмітка у вигляді лінії 1.1, якою з огляду на положення розділу 34 ПДР позначаються місця стоянки, майданчик для паркування або край проїзної частини, суміжний з узбіччям, таку лінію, на її думку, перетинати дозволяється.

Однак, колегія суддів з цим погодитись не може, з огляду на таке.

Відповідно до розд.34 п.34.1 1.1 (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків (осьова розмітка) на дорогах з двома чи трьома (2 + 1) смугами руху в обох напрямках, позначає межі смуг руху у попутному напрямку (розділювальна розмітка), позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено (напрямні острівці та острівці безпеки); розділяє пішохідний і велосипедний рух на суміжних пішохідних та велосипедних доріжках, позначених знаком 4.18; розділяє смуги на велосипедних доріжках з двостороннім рухом у разі наближення до велосипедного переїзду, позначеного розміткою 1.15.

За правилами цього ж розділу ПДР лінії 1.1 і 1.3 перетинати забороняється.

Отже, висновок третьої особи ОСОБА_2 про те, що розмітку у вигляді лінії 1.1 перетинати дозволяється є помилковим, оскільки на таку межу проїзної частини в`їзд заборонено.

Досліджуючи позицію суду першої інстанції, що автомобіль позивача не створив перешкоди дорожньому руху або загрози безпеці руху, що виключає можливість притягнення його до відповідальності за частиною 3 статті 122 КУпАП, колегія суддів установила таке.

Відповідно до частини 3 статті 265-4 КУпАП, для цілей цього Кодексу розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, якщо транспортний засіб розташовано у заборонених Правилами дорожнього руху місцях зупинки або стоянки, а саме: на перехрестях та ближче 10 метрів від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на ній пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

Отже, колегія суддів вважає, що зупинка транспортного засобу на перехресті сама по собі є такою, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, а тому притягнення позивача за частиною 3 статті 122 КУпАП, у межах даної справи, є правомірним.

Суд першої інстанції також вважав, що суб`єктом владних повноважень не доведено факт вчинення адміністративного правопорушення саме позивачем, оскільки, на думку суду, автомобілем керувала інша особа ОСОБА_2 .

З цього приводу суд апеляційної інстанції зазначає таке.

За правилами статті 14-2 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Відповідно до частини 1 статті 279-1 КУпАП, у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу.

Згідно із частиною 3 статті 279-1 КУпАП, якщо адміністративне правопорушення, передбачене частинами першою, третьою та сьомою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки), частинами першою, другою та восьмою статті 152-1 цього Кодексу, зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування зобов`язані розмістити на лобовому склі транспортного засобу копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення) або повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості не дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення).

Відповідно до частини 5 статті 279-1 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Таким чином, зазначеними нормами встановлено спеціальний порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису).

Як встановлено судом апеляційної інстанції, позивача притягнуто до відповідальності у відповідності до положень статті 14-2 КУпАП, як власника транспортного засобу за порушення правил стоянки, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису).

Справа про адміністративне правопорушення розглянута у відсутності позивача, що відповідає правилам розгляду справи щодо правопорушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), визначеним у статті 279-1 КУпАП.

Слід зазначити, що статті 279-1 279-4 КУпАП не передбачають процесуальних прав та гарантій, визначених у частині 1 статті 268 КУпАП, яка передбачає роз`яснення прав особи.

За таких умов, колегія суддів вважає, що Інспектор з паркування правомірно притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною 3 статті 122 КУпАП.

Посилання суду першої інстанції на те, що за кермом транспортного засобу перебувала інша особа може звільнити позивача від адміністративної відповідальності за умови, що така особа, відповідно до вимог абз.3 ч.1 ст.279-3 КУпАП, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

Однак, такої дії, у межах даної справи, вчинено не було, а тому позивач не може бути звільненим від адміністративної відповідальності, передбаченої частиною 3 статті 122 КУпАП.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, що виразилось у неправильному тлумаченні закону та незастосуванні закону, який підлягав застосуванню, а тому, відповідно до вимог пункту 4 частини 1 статті 317 та пункту 1 частини 3 статті 286 КАС України, наявні підстави для скасування рішення суду першої інстанції та залишення спірної постанови без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 без задоволення.

Стаття 272 КАС України встановлює особливості оскарження даної категорії справ та встановлює, що судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись ст. ст. 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради задовольнити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 листопада 2021 року скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення, яким постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ОДП 8462525 від 24.06.2021, передбачене частиною 3 статті 122 КУпАП залишити без змін.

Позов ОСОБА_1 до Інспектора з паркування відділу контролю за безпекою дорожнього руху та паркування Управління розвитку транспортної інфраструктури департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради Кушниренка Василя Васильовича, Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення залишити без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Доповідач - суддя І. О. Турецька

суддя О. А. Шевчук

суддя Л. П. Шеметенко