Справа № 160/10044/21
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2021-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Тулянцевої І.В., розглянувши у м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
23 червня 2021 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду засобами поштового зв`язку надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач), в якій позивач, просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки НОМЕР_1 ) у призначенні пенсії за віком відповідно до вимог статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». зобов`язавши Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки НОМЕР_1 ) пенсію за віком, зарахувавши до страхового стажу період роботи в 1989 році у Рибколгоспі «Нова Дружба» Томаківського району, Дніпропетровської області водієм 2-го класу.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позов (у разі заперечення проти позову) протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача та витребувано належним чином завірену копію пенсійної справи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).
16 серпня 2021 року від відповідача надійшли:
- відзив на адміністративний позов, в якому позовні вимоги не визнав, просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі;
- належним чином завірена копія пенсійної справи позивача..
В обґрунтування своєї позиції відповідач зазначив наступне.
24.05.2021 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком. Позивачу було відмовлено у призначенні пенсії, оскільки згідно наданих документів загальний стаж роботи становить 27 років 09 місяців 23 дні, що не достатньо для призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вперше 16.04.2021 року та повторно 24.05.2021 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявами про призначення пенсії за віком на загальних підставах відповідно до норм ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
До заяви про призначення пенсії позивач додав довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру; заяву про призначення пенсії за віком №1294; паспорт НОМЕР_2 ; трудову книжку НОМЕР_3 ; довідку СПОВ про заробітну плату; довідки від 26.01.2021 №02/05-21, від 25.01.2021 № 22, від 25.01.2021 № 26, від 25.012021 № 23 в підтвердження стажу, відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637; накази про прийом та звільнення з роботи за 1978,1979 роки (листи); довідки про зміну назви організації від 26.01.2021 за №02/1/05-21, від 25.01.2021 № 20, від 25.01.2021 року № 24; довідки про заробітну плату до 01.07.2000 року від 25.01.2021 № 25, від 28.01.2021 року № 2, від 25.01.2021 № 21; заяву про виплату пенсії на банrк.
Рішеннями № 06 від 23.04.2021 та від 30.05.2021 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за відсутності необхідного страхового стажу роботи - 28 років.

В обґрунтування відмови Пенсійним фондом зазначено наступне.

Загальний стаж роботи позивача становить 27 років 09 місяців 23 дні. Не зараховано до страхового стажу період роботи в рибколгоспі Нова Дружба за 1989 рік, оскільки в наданих позивачем довідках відсутні: суми заробітної плати за цей рік, відомості про кількість вироблених трудоднів за 1989 рік, дані про перебування членом колгоспу у цей період.

Також, матеріалами справи підтверджено, що згідно з розрахунком загального стажу позивача, наданого пенсійним органом до суду, період трудової діяльності ОСОБА_1 з 01.01.1989 по 31.12.1989 року не зараховано до страхового стажу.

Не погоджуючись з відмовою відповідача у призначенні пенсії за віком, позивач звернувся до суду з даним позовом в якому просить призначити пенсію за віком, зарахувавши до страхового стажу період роботи в 1989 році у рибколгоспі Нова Дружба.

Звертаєчись із позовом до суду, позивач стверджує, що згідно записів трудової книжки має необхідний стаж для призначення пенсіх за віком, у зв`язку із чим, дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо незарахування до загального стажу період роботи в в 1989 році у рибколгоспі Нова Дружба та непризначенні пенсії є протиправними, а його права повинні бути поновлені шляхом зарахування вказаного періоду трудової діяльності до загального стажу та зобов`язання призначити пенсію за віком.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За правилами частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, з яким кореспондується обов`язок держави щодо його забезпечення. Реалізація цього обов`язку здійснюється органами державної влади відповідно до їх повноважень.

Надане вищевказаною статтею право деталізоване у Законах України від 05.11.1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII) та від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV).

Закон України «Про пенсійне забезпечення» відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій, спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих; та гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Частиною 1 статті 26 Закону №1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:

з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Відповідно до ст. 1 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно з ч.1 ст.24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Наведене кореспондується положенням ч.2 ст.24 Закону №1058-IV, за якими страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч.4 ст.24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

За приписами ст.56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Згідно з статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, згідно із статтею 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідні положення містить і Постанова Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року, якою затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).

Так, пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджується періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

Аналіз наведених правових положень свідчить про те, що основним документом, який підтверджує стаж роботи до 01.01.2004 року є трудова книжка.

Так, згідно із записами трудової книжки НОМЕР_3 ОСОБА_1 був прийнятий в члени рибколгоспу Новая Дружба на посаду шофера другого класу з 08.05.1986 (наказ № 3 від 08.05.1986 року. Запас № 8) та був виключений з членів радгоспу з 06.12.1993 року (наказ № 8 від 06.12.1993 року. запис № 9).

Вказані записи внесені з дотриманням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993 року та не містять будь - яких неточностей, виправлень тощо.

Крім того, судом встановлено, що згідно профспілкового білету № 07052603, виданого 30.04.1984 року на ім`я ОСОБА_1 та облікової карти члена профспілки, позивач перебував на обліку з 07.06.1986 року в профспілковій організації Профком харчової промисловості працюючи в рибколгоспі Новая Дружба та згідно додатку про Щорічну сплату профспілкових внесків, ним сплачено внески за 1989 рік. Дані про сплату внесків завірені печаткою та підписом керівника проспілкової організації.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що спірний період трудової діяльності (з 01.01.1989 по 31.12.1989) підлягає зарахуванню до загального стажу позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному управлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Частиною 5 статті 45 Закону № 1058 визначено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Постановою Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Порядок №22-1).

Відповідно до п.1.6, п. 1.7 Порядку №22-1 звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону.

В ході розгляду справи було встановлено, та сторонами не заперечується той факт, що позивач двічі звертався до пенсійного органу із заявами про призначення пенсії 16.04.2021 року, за результатами розгляду якого було прийнято рішення від 23.04.2021р. № 06 (оригінали документів, що були подані до пенсійного органу повернуті позивачу 29.04.2021 року) та 24.05.2021 року, за результатами розгляду якого було прийнято рішення від 31.05.2021 року№ 06 (оригінали документів, що були подані до пенсійного органу повернуті позивачу 24.05.2021 року).

Між тим, відповідачем до суду не було надано доказів того, що на виконання вимог Порядку № 22-1 ним повідомлялось позивача про необхідність надання до пенсійного органу додаткових документів, що підтверджують загальний стаж роботи, в тому числі і за спірний період з 01.01.1989 по 31.12.1989 року.

З наданої копії пенсійної справи судом встановлено, що до заяви від 24.05.2021 року позивачем були надані практично ті ж самі документи, що і до заяви від 16.04.2021 року (додатково було надано лише рішення про відмову у призначенні пенсії від 23.04.2021р. № 06), що свідчить про необізнаність позивача щодо надання додаткових документів про підтвердження його трудового стажу.

За таких обставин суд вважає, що датою звернення до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії слід вважати 16.04.2021 року, коли позивач вперше звернувся до пенсійного органу, оскільки відповідачем не було доведено, що ним були виконані в повному обсязі вимоги Порядку № 22-1 щодо інформування заявника про можливість надання додаткових документів, що підтверджують трудовий стаж, що призвело до повторного звернення ОСОБА_1 із аналогічною заявою про призначення йому пенсії.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 1) ч.1 ст.19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За загальним правилом, діями суб`єкта владних повноважень є сукупність вчинків здійснених у межах наданих чинним законодавством повноважень. Отже, під протиправними діями суб`єкта владних повноважень слід розуміти активну форму поведінки, пов`язану з виконанням дій, які такий суб`єкт не мав права вчинювати відповідно до його повноважень, за відсутності обставин, з якими пов`язана необхідність вчинення певної дії або з порушенням процедури.

До адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено, оскільки підставою для звернення особи до суду з позовом є її суб`єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні прав чи свобод. Однак обов`язковою умовою здійснення такого захисту судом є об`єктивна наявність відповідного порушення права або законного інтересу саме позивача. При цьому, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення можливості чи неможливість реалізації її законного права та/або виникнення додаткового обов`язку.

В даному випадку, права позивача порушуються не діями Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 , а фактично відмовою ГУ ПФУ в Дніпропетровській області у зарахуванні до загального стажу періоду роботи з 01.01.1989 по 31.12.1989 року, викладеною у рішенні від 23.04.2021р. № 06 та від 31.05.2021 року № 06, у зв`язку з чим суд вважає необхідним залишити вимоги про визнання протиправними дій без задоволення.

Відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

На підставі зазначеного, з метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправними та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 від 23.04.2021р. № 06 та від 31.05.2021 року № 06.

Щодо решти позовних вимог про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплачувати пенсію ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.

Згідно ч.4 ст.245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

Такі рішення приймаються на підставі звернення зацікавленої особи та за результатами аналізу поданих нею документів.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що задоволення повністю вказаних позовних вимог, без перевірки суб`єктом владних повноважень, дотримання заявником усіх визначених законом умов, буде втручанням у дискреційні повноваження відповідача, а відтак в цій частині позов слід задовольнити частково, шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.04.2021 року про призначення пенсії з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З огляду на викладене, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

Розподіл судових витрат слід здійснити у відповідності до положень ч. 3 ст. 139 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 9, 73-78, 90, 139, 241 - 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) від 23.04.2021р. № 06 та від 31.05.2021 року № 06.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до загального стажу період роботи з 01.01.1989 по 31.12.1989 на посаді водія 2 - го класу у рибколгоспі Нова Дружба.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 16.04.2021 року, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, код ЄДПРОУ 21910427) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 454,00 грн. (чотириста п`ятдесят чотири грн. 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Тулянцева