Справа № 200/12491/21
Суддя: Шувалова Т.О.
Дата ухвалення: 2022-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2022 року Справа№200/12491/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шувалової Т.О.,

секретаря судового засідання Ященко А.В.,

за участю:

позивачка: не з`явилась,

представника відповідача: Голуба М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління державної податкової служби у Донецькій області, в якому просить:

- визнати протиправними дії (бездіяльність) Головного управління державної податкової служби у Донецькій області щодо проведення звірки даних за її заявою про проведення звірки від 10.06.2021 року;

- зобов`язати Головне управління державної податкової служби у Донецькій області скасувати (відкликати) зазначені податкові повідомлення-рішення про нарахування податку на майно, яке віднесено до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісництва та рибного господарства», а саме:

- від 20.05.2021 року № 0-0534 на суму 21051,36 грн;

- від 20.05.2021 року № 0-0534 на суму 941,22 грн;

- від 20.05.2021 року № 0-0534 на суму 177,51 грн;

- від 20.05.2021 року № 0-0534 на суму 10950,83 грн;

- від 20.05.2021 року № 0-0534 на суму 19012,20 грн.

- встановити судовий контроль.

В обґрунтування позовних вимог позивачкою зазначено, що оскаржувані рішення є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки нежитлові приміщення, що перебувають у її власності відповідно до пп. "ж" пп. 266.2.2 Податкового Кодексу України не є об`єктом оподаткування.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 28 вересня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, запропоновано відповідачу подати суду відзив на позовну заяву.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 30 листопада 2021 року замінено відповідача по справі з Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області на відокремлений підрозділ Державної податкової служби України - Головне управління Державної податкової служби у Донецькій області (, адреса: 87515, Донецька обл., місто Маріуполь, вул. Італійська, будинок 59).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 30 листопада 2021 року розгляд адміністративної справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, продовжено строк підготовчого засідання на 29 днів, призначено підготовче засідання на 21 грудня 2021 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 21 грудня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 12 січня 2022 року.

Відповідач, надав суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, оскільки при винесенні спірних рішень податковий орган діяв з дотриманням норм чинного законодавства України (а.с.39-47).

Позивачка у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні у повному обсязі.

Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Згідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_1 на праві приватної власності належить:

- корівник, загальна площа 2195,5 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 217, право власності набуто 28.10. 2019 року;

- скотобійний пункт, загальна площа 108,7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 217, право власності набуто 28.10. 2019 року;

- корівник, загальна площа 2431,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 217, право власності набуто 28.10. 2019 року;

- бурякосховище, загальна площа 1264,7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 217, право власності набуто 28.10. 2019 року;

- будка-водокачка, загальна площа 20,5 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 217, право власності набуто 28.10. 2019 року (а.с.6-8).

- домоволодіння, загальна площа 93,9 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер майна 23504414, право власності набуто 02.07.2008 року;

- будинок, загальна площа 60,9 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер майна 19570376, право власності набуто 26.06.2012 року (а.с.11-16).

20 травня 2021 року Головним управлінням ДПС у Донецькій області винесено наступні податкові повідомлення рішення, якими ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання за платежем податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, а саме: № 0-0534 на суму 21051,36 грн; № 0-0534 на суму 941,22 грн; № 0-0534 на суму 177,51 грн; № 0-0534 на суму 10950,83 грн; № 0-0534 на суму 19012,20 грн (а.с.23-27).

10 червня 2021 року позивачка звернулась до відповідача із заявою про проведення звірки даних, передбачену пунктом 266.7.3 статті 266 Податкового кодексу України та скасування податкових повідомлень-рішень (а.с.17-21).

Відповідач листом від 25 червня 2021 року за № 559/П/05-99-24-16-29 року відмовив позивачці у скасуванні податкових повідомлень - рішень з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (а.с.30-32).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Згідно зі статтею 92 Конституції України виключно законами України встановлюються система оподаткування, податки і збори.

01.01.2015 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 №71-VIII, яким запроваджено податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідно до п.п. 266.7.3. п. 266.7 статті 266 Податкового кодексу України (далі ПК України) платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за своєю податковою адресою для проведення звірки даних щодо: об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності платника податку; розміру загальної площі об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності платника податку; права на користування пільгою із сплати податку; розміру ставки податку; нарахованої суми податку.

У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, контролюючий орган за своєю податковою адресою платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Згідно з підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (підпункт 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України), а базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (підпункт 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 ПК України).

За приписами статті 30 ПК України податкова пільга це передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат .

Положеннями підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України встановлюються податкові пільги із податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідно до підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті ПК України не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Згідно з підпунктом 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - це юридична особа незалежно від організаційно-правової форми, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Тобто, визначення «сільськогосподарський товаровиробник», яке міститься у підпункті 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України, застосовується для цілей глави розділу ХІV цього Кодексу «Спрощена система оподаткування, облік та звітність», тоді як в даному випадку йдеться про сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (розділ ХІІ «Податок на майно»).

Відповідно до пунктів 5.2, 5.3 статті 5 ПК України у разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу. Інші терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.

Так, поняття «сільськогосподарський товаровиробник» також міститься у статті 1 Закону України «Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001 - 2004 років» від 18.01.2001 №2238-III, під яким законодавець визначає фізичну або юридичну особу, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.

З метою визнання осіб такими, що займаються сільськогосподарською діяльністю, законодавцем вживається також поняття «виробники сільськогосподарської продукції».

За змістом статті 1 Закону України «Про сільськогосподарський перепис» від 23.09.2008 № 575-VI виробники сільськогосподарської продукції - це юридичні особи всіх організаційно-правових форм господарювання та їх відокремлені підрозділи, фізичні особи (фізичні особи - підприємці, домогосподарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою класифікацією видів економічної діяльності, мають у володінні, користуванні або розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин.

Наведені вище поняття «сільськогосподарський товаровиробник» не суперечать його визначенню у підпункті 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України, яке, до того ж, має чітко обмежену сферу застосування. Як наслідок, для інших випадків мають бути застосовані субсидіарно норми інших законів у відповідності до положень пункту 5.3 статті 5 ПК України.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 26.11.2020 у справі №560/168/19.

На користь висновку про те, що положення пункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України можуть застосовуватись в тому числі й до фізичних осіб, свідчить і подальше законодавче уточнення правового регулювання. Так, Законом України від 23.11.2018 №2628-VIII підпункт «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України викладено в новій редакції, згідно з якою не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку. Тобто з 1 січня 2019 року законодавець уточнив, що сільськогосподарським товаровиробником є як юридичні, так і фізичні особи.

Наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17.08.2000 № 507 затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000 (далі - ДК 018-2000), призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) в Україні. Об`єктами класифікації в ДК 018-2000 є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.

Державний класифікатор будівель та споруд (ДК БС) є складовою частиною Державної системи класифікації та кодування техніко-економічної та соціальної інформації.

Згідно з ДК 018-2000 до групи «Будівлі нежитлові інші» (код 127) включено клас «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісництва та рибного господарства» (код 1271).

Клас «Будівлі сільськогосподарського призначення» (код 1271) включає в себе будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси та ін.

Відтак згідно з ДК 018-2000 будівлі класифікуються за їх функціональним призначенням.

З наданих суду доказів убачається, що належні позивачці об`єкти нерухомого майна, а саме: корівники, скотобійний пункт, бурякосховище, будка - водокачка відносяться до нежитлових будівель, призначених для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Досліджуючи питання щодо наявності у позивачки як фізичної особи статусу сільськогосподарського товаровиробника, судом враховано, що за змістом проаналізованих норм ПК України та Закону України «Про сільськогосподарський перепис» будівлі та споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, віднесені до відповідного класу ДК 018-2000, використовуються та належать фізичним особам, що займаються сільськогосподарською діяльністю, мають у володінні, користуванні чи розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин, не є об`єктами оподаткування згідно з пунктом «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України.

Вищевказані докази розцінюються судом як достовірні докази наявності у позивачки статусу сільськогосподарського товаровиробника у 2020 році, яка має у власності об`єкти нерухомого майна, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Враховуючи викладене та з огляду на встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що позивачка підпадає під статус сільськогосподарського товаровиробника, а належні їй на праві власності нежитлові приміщення не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в силу підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 10 квітня 2020 року у справі № 823/1751/17 та від 24 квітня 2020 року у справі №540/2206/19, від 21 жовтня 2020 року по справі № 520/8580/18.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправними дії (бездіяльність) ГУ ДПС у Донецькій області щодо проведення звірки даних за її заявою про проведення звірки від 10.06.2021 року, суд зазначає, що відповідач, провівши звірку даних, діяв у межах та спосіб, визначений Податковим кодексом України. Крім того, сама по собі звірка даних контролюючого органу не створює правових наслідків для позивачки, тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Таким чином, враховуючи викладене, спірні податкові повідомлення-рішення від 20.05.2021 року, в частині визначення суми податкового зобов`язання за платежем податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості є протиправними, а тому, підлягають скасуванню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання ГУ ДПС у Донецькій області скасувати податкові спірні податкові повідомлення-рішення від 20.05.2021 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Отже, відповідно до вимог процесуального закону, якщо суд визнає протиправними податкові повідомлення-рішення, то він сам і скасовує їх.

Тому, в цій частині позовні вимоги суд задовольняє частково.

Щодо встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в даній справі, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Враховуючи, що встановлення судового контролю за виконанням судового рішення є правом, а не обов`язком суду, а також приписи статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України щодо обов`язковості судових рішень та відсутності об`єктивних обставин щодо невиконання судового рішення з боку відповідача, суд не вбачає підстав для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінюючи у сукупності встановлені обставини та перевіривши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачки є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

В зв`язку із задоволенням позову, згідно статті 139 КАС України, на користь позивачки за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають стягненню судові витрати в сумі 908,00 грн.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області про нарахування податку на майно, яке віднесено до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісництва та рибного господарства», а саме:

- від 20.05.2021 року № 0-0534 на суму 21051,36 грн;

- від 20.05.2021 року № 0-0534 на суму 941,22 грн;

- від 20.05.2021 року № 0-0534 на суму 177,51 грн;

- від 20.05.2021 року № 0-0534 на суму 10950,83 грн;

- від 20.05.2021 року № 0-0534 на суму 19012,20 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відокремленого підрозділу Державної податкової служби України - Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області (, адреса: 87515, Донецька обл., місто Маріуполь, вул. Італійська, будинок 59) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_4 ) судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім гривень) 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяті днів з дня складання повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено та підписано 20 січня 2022 року.

Суддя Т.О. Шувалова