Справа № 380/3449/22
Суддя: Кухар Наталія Андріївна
Дата ухвалення: 2022-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/3449/22
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

14 лютого 2022 року

Суддя Львівського окружного адміністративного суду Кухар Н.А., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Галицького відділу Державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зняття арешту з майна,-

в с т а н о в и в:

До Львівського окружного адміністративного суду міста звернулася ОСОБА_1 з позовом до Галицького відділу Державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зняття арешту з майна, в якому просить суд:

- скасувати арешт, накладений в рамках примусового виконання виконавчого листа №1304/2314/12 від 13.06.2014 року, виданого Галицьким районним судом про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості по кредитному договору у розмірі 3 051 794,00грн. на користь стягувана ПАТ « ВіЕсБанку», згідно з постановою державного виконавця про арешт майна боржника від 01.04.2015 року у ВП №47049670;

- скасувати арешт, накладений в рамках примусового виконання виконавчого листа №1304/2314/12 від 13.06.2014 року, виданого Галицьким районним судом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по кредитному договору у розмірі 3051794,00грн. на користь стягувана ПАТ «ВіЕсБанку», згідно з постановою державного виконавця про арешт майна від 13.06.2017 року ВП №54007285.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї матеріали, суд дійшов висновку, що справа не підсудна Львівському окружному адміністративному суду з огляду на такі обставини справи.

За змістом ч.1 ст. 2 КАС України - завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.1 ст. 1 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" - виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 287 КАС України передбачено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця. Відповідно до частини першої цієї статті учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до ч.5 ст.287 КАС України - адміністративні справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень, ухвалених місцевим загальним судом як адміністративним судом, розглядаються місцевим загальним судом як адміністративним судом, який видав виконавчий лист.

Тобто, рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень оскаржуються до того суду, який видав виконавчий лист.

Вищевказане підтверджується ч.1 ст.74 Закону України "Про виконавче провадження", згідно якої - рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Так, судом встановлено, що на виконанні у Галицькому відділі Державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) перебувало виконавче провадження ВП №47049670 з виконання виконавчого листа №1304/2314/12 від 13.06.2014 року, виданого Галицьким районним судом про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості по кредитному договору у розмірі 3 051 794,00грн. на користь стягувана ПАТ « ВіЕсБанку» та виконавче провадження ВП №54007285.

Також, в рамках виконавчих проваджень державним виконавцем було винесено оскаржувані постанови про арешт майна боржника від 13.06.2017 року ВП №54007285 та від 01.04.2015 року у ВП №47049670.

Отже, враховуючи приписи ч.5 ст.287 КАС України, ч.1 ст.74 Закону України "Про виконавче провадження", суд приходить до висновку, що адміністративний позов має бути розглянутий Галицьким районним судом м. Львова, тобто судом, який видав виконавчий лист.

Суд зазначає, що розгляд даної справи саме Львівським окружним адміністративним судом призведе до порушення правил підсудності, а також до зволікання у вирішенні спору.

Поряд з цим, суд зазначає, що Європейський суд з прав людини у справі "Zand v. Austria" від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом

Враховуючи вищевикладене, а також положення п.1 ч.1 ст.170 КАС України, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі, оскільки зазначену позовну заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З урахуванням вищенаведеного, керуючись ст. ст. 170, 243, 248, 256, 293, 294, 295 КАС України, суд,-

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до Галицького відділу Державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зняття арешту з майна.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що розгляд та вирішення даної справи віднесено до юрисдикції відповідного місцевого загального суду, а саме Галицького районного суду м. Львова.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду у п`ятнадцятиденний строк з дня її складення.

Суддя Кухар Н.А.