Справа № 440/8676/21
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2022-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2022 р. Справа № 440/8676/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Русанової В.Б. , Перцової Т.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.11.2021 (суддя: Є.Б. Супрун, м. Полтава) по справі № 440/8676/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі по тексту - відповідач, ГУПФУ в Полтавській області), в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови у перерахунку ОСОБА_1 , як судді у відставці, щомісячного довічного грошового утримання на підставі довідки Ліквідаційної комісії Апеляційного суду Полтавської області від 25.02.2020 №1-46/61/2020 у розмірі 96 % суддівської винагороди;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання, період служби в армії 2 роки 08 днів, половину строку навчання за денною формою навчання у Харківському юридичному інституті 1 рік 11 місяців, а також здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання з 17.06.2021, виходячи зі стажу роботи, що дає судді право на відставку, 43 роки 06 місяців 17 днів, в розмірі 96 % суддівської винагороди, визначеної у довідці Ліквідаційної комісії Апеляційного суду Полтавської області від 25.02.2020 №1-46/61/2020, починаючи з 17.06.2021, без обмеження граничним розміром, у рахуванням фактично проведених виплат.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказує, що відповідач неправомірно відмовив йому у перерахунку щомісячного грошового утримання судді та не врахував до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання, період служби в армії та половину строку навчання за денною формою навчання у вищому навчальному закладі.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 09.11.2021 по справі № 440/8676/21 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 24.03.2021 №78.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, м. Полтава, 36014, ) здійснити з 17.06.2021 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) згідно з довідкою Ліквідаційної комісії Апеляційного суду Полтавської області від 25.02.2020 №01-46/61/2020, виходячи з розрахунку 90 відсотків винагороди судді, який працює на відповідній посаді (за вирахуванням фактично виплачених сум).

В іншій частині вимог - позов залишено без задоволення.

Позивач частково не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.11.2021 по справі № 440/8676/21 в частині відмови ОСОБА_1 у встановленні розміру довічного грошового утримання судді у відставці 96 відсотків від суддівської винагороди діючого судді згідно з довідкою Ліквідаційної комісії Апеляційного суду Полтавської області від 25.02.2020 №01-46/61/2020 та покладення обов`язку на Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок та виплату довічного грошового утримання у розмірі 90 відсотків та постановити в цій частині нове рішення, яким зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, з 17.06.2021 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з довідкою Ліквідаційної комісії Апеляційного суду Полтавської області від 25.02.2020 №1-46/61/2020 у розмірі 96 відсотків від суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді з врахуванням календарного періоду проходження ОСОБА_1 строкової військової служби 2 роки 8 днів та половини строку навчання за денною формою навчання у вищому юридичному навчальному закладі 1 рік 9 місяців 24 дні, за вирахуванням фактично виплачених сум.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що чинна ст. 142 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» не визначає граничну межу відсоткової надбавки та розміру щомісячного довічного грошового утримання судді. Відтак, у суду були всі законні підстави для призначення ОСОБА_1 довічного грошового утримання у розмірі 96 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Разом з тим, через неправильне тлумачення закону, суд першої інстанції дійшов хибного висновку про те, що по діючому Закону №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» довічне грошове утримання судді у відставці не може перевищувати 90% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Враховуючи подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження, справа розглядається в порядку письмового провадження, відповідно до приписів п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, за наявними в справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що позивач оскаржує рішення суду першої інстанції лише в частині визначення судом відсоткового значення грошового забезпечення, з якого зобов`язано відповідача здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача ОСОБА_1 , оскаржене судове рішення переглядається судом апеляційної інстанції лише в цій частині в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 у період з 12.04.1976 по 12.04.1982 обіймав посаду народного судді Кременчуцького районного суду Полтавської області (6 років 01 день), у період з 12.04.1982 по 23.11.2015 - члена Полтавського обласного суду, судді, заступника голови суду, першого заступника голови суду, секретаря судової палати Апеляційного суду Полтавської області (33 роки 07 місяців 12 днів), що підтверджується розрахунком стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (а.с. 40).

Відповідно до постанови Верховної Ради України "Про звільнення суддів" від 12.11.2015 №788-VІІІ та наказу голови Апеляційного суду Полтавської області від 23.11.2015 №07-10/69, ОСОБА_1 з 23.11.2015 звільнено з посади судді Апеляційного суду Полтавської області у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Позивач з 24.11.2015 перебуває на обліку у ГУПФУ в Полтавській області, де отримує щомісячне довічне грошове утримання, як суддя у відставці. Розмір довічного грошового утримання на момент призначення був розрахований з 90% від грошового забезпечення і становив 26 870,79 грн. (а.с. 42).

25.02.2020 Ліквідаційною комісією Апеляційного суду Полтавської області на підставі рішення Конституційного Суду України №2-р/2020 від 18.02.2020 на ім`я ОСОБА_1 видано нову довідку №01-46/61/2020 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно з якою станом на 18.02.2020 суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці складає 225 439,50 грн., у тому числі: посадовий оклад - 115 610, 00 грн., доплата за вислугу років 92 488,00 грн.; доплата за перебування на адміністративній посаді в суді 5 780,50 грн.; доплата за науковий ступінь - 0,00 грн.; доплата за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці 11 561,00 грн.; щомісячна доплата відповідно до частини шостої статті 135 Закону № 1402-VIII - 0,00 грн. (а.с. 50).

У зв`язку зі зміною розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, до якої додав довідку від 25.02.2020 №01-46/61/2020, видану Ліквідаційною комісією Апеляційного суду Полтавської області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

04.03.2020 відділом з питань перерахунків пенсій №18 Управління застосування пенсійного законодавства ГУПФУ в Полтавській області прийнято рішення №22 про відмову ОСОБА_1 в перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Апеляційного суду Полтавської області від 25.02.2020 №01-46/61/2020 у зв`язку з відсутністю у чинному пенсійному законодавстві правових норм щодо проведення перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці у зв`язку з рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 №2-р/2020.

Не погоджуюсь із правомірністю такого рішення, позивач оскаржив його до суду.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 26.08.2020 у справі №440/1965/20, що набрало законної сили 21.12.2020, позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення відділу з питань перерахунків пенсій №18 Управління застосування пенсійного законодавства ГУПФУ в Полтавській області від 04.03.2020 №22. Зобов`язано ГУПФУ в Полтавській області здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з довідкою Ліквідаційної комісії Апеляційного суду Полтавської області від 25.02.2020 №01-46/61/2020, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

На виконання даного судового рішення ГУПФУ в Полтавській області рішенням від 24.03.2021 №78 здійснило перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розрахунку 88% суддівської винагороди, відображеної у довідці Ліквідаційної комісії Апеляційного суду Полтавської області від 25.02.2020 №01-46/61/2020, за наслідками чого визначено його розмір на рівні 198 386,76 грн. (а.с. 52).

Не погоджуючись з розрахованим довічним грошовим утриманням у розмірі 88%, ОСОБА_1 16.06.2021 через веб-портал Пенсійного фонду звернувся до пенсійного органу із заявою щодо обчислення щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням половини строку навчання у вищому навчальному закладі та періоду строкової військової служби у розмірі 96%, у відповідь на яку відповідач листом від 16.07.2021 №1600-0202-8/49721 повідомив ОСОБА_1 про відсутність підстав для обчислення довічного грошового утримання, виходячи з 96%, оскільки згідно з чинною нормою статті 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання до розрахунку приймається лише період роботи на посаді судді (а.с. 13-14).

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо заниження розміру щомісячного довічного грошового утримання з 96% до 88% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з огляду на обставини неврахування половини строку навчання у вищому навчальному юридичному закладі та періоду строкової військової служби, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині визначення відсоткового значення грошового забезпечення ОСОБА_1 у розмірі 96%, з якого здійснюється перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці лише у розмірі 90% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, оскільки особа, яка буде призначена на посаду судді після набрання чинності Законом №1402-VIII зможе здобути максимальний стаж роботи судді 40 років, що за правилом ч. 3 ст. 142 надасть їй право на отримання щомісячного довічного грошового утримання, збільшеного до максимальної межі у 90%.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 64 Конституції України унормовано, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до ст. 126 Конституції України, незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України. Підставою для звільнення судді є, зокрема, подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням.

30.09.2016 року набрав чинності Закон № 1402-VIII, частинами 1 та 2 ст. 135 якого визначено, що суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Частиною третьою ст. 135 Закону № 1402-VIII встановлено, що базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) 30 мінімальних заробітних плат - судді місцевого суду; 2) 50 мінімальних заробітних плат - судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду; 3) 75 мінімальних заробітних плат - судді Верховного Суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 142 Закону № 1402-VI, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Частиною четвертою та п`ятою цієї ж статті передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Водночас Законом № 1774-VIII, який набрав чинності з 01.01.2017, зокрема, частину третю ст. 135 Закону № 1402-VIII було викладено в такій редакції: «Базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня календарного року; 2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня календарного року; 3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня календарного року».

Разом з цим Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 1402-VIII були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Пунктом 22 розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1402-VIII (положення якого діяли до моменту виключення цього пункту Законом України від 16.10.2019 № 193-IX "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування" (далі - Закон № 193-IX) було передбачено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом (тобто Законом № 1402-VIII), мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом. Судді, які на день набрання чинності цим Законом пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 01.01.2017 року отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Пункт 23 розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1402-VIII передбачав, що до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Згідно з п. 25 Розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1402-VIII право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., NN 41 - 45, ст. 529; 2015 р., NN 18 - 20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Законом України від 16.10.2019 № 193-IX "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування" (набрав чинності 07.11.2019) було виключено пункти 22, 23 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII, якими було передбачено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом; що до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону № 2453-VI.

Рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення п. 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII, зі змінами.

У вказаному рішенні зазначено, що право судді на відставку є конституційною гарантією незалежності суддів (п. 4 ч. 6 ст. 126 Конституції України).

Судді, які вже перебувають у відставці та досягли шістдесятип`ятирічного віку, з об`єктивних причин не мають можливості пройти кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді і пропрацювати після цього три роки, що є обов`язковою умовою для отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному Законом № 1402-VIII.

Конституційний Суд України вважає, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує діючий суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності. Запровадження згідно із положеннями пункту 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402 різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини першої статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України.

У зв`язку з викладеним, Конституційний Суд України рішенням від 18.02.2020 у справі № 2-р/2020 пункт 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII, яким було передбачено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу визнав неконституційним.

Таким чином, з 19.02.2020 пункт 25 розділу XII «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 1402-VIII, яким, окрім іншого, передбачалось, що коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., NN 41 - 45, ст. 529; 2015 р., NN 18 - 20, ст. 132 із наступними змінами), та, що за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону, втратив чинність.

Згідно з ч. 1 ст. 91 Закону України від 13.07.2017 № 2136-VIII "Про Конституційний Суд України", закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Таким чином, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 № 2-р/2020, Закон № 1402-VIII не містить норм, які по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Відповідно до правових висновків, сформульованих Верховним Судом у постановах від 06.03.2019 (справа № 638/12586/16-а) та від 11.02.2020 (справі № 200/3958/19-а), правовою підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є факт зміни грошового утримання/складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Отже, у спірному випадку, перерахунок, який проведено відповідачем на підставі довідки Ліквідаційної комісії Апеляційного суду Полтавської області від 25.02.2020 №01-46/61/2020 на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.08.2020 у справі №440/1965/20 обумовлений відновленням раніше порушених прав позивача з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 у справі № 2-р/2020.

У Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо стандартів незалежності судової влади та незмінюваності суддів зазначено, що в цілому важливо (особливо для нових демократичних країни) передбачити спеціальні правові положення, що захищають грошову винагороду суддів від скорочення, а також забезпечити положення, що гарантують збільшення оплати праці суддів відповідно до зростання вартості життя (пункт 62).

Згідно з ч. 2 ст. 1 Загальної (Універсальної) хартії судді, незалежність судді є важливою умовою для неупередженого судочинства, що відповідає вимогам закону. Незалежність є неподільною. Будь-які інституції чи органи влади як на національному, так і на міжнародному рівні повинні поважати, захищати та охороняти цю незалежність.

Забезпечення державою належної оплати праці судді є запорукою дотримання гарантій права особи на розгляд справи незалежним і безстороннім судом та збереження справедливого балансу між потребами державного інтересу та необхідністю захистити права особи.

Визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом.

Такими гарантіями є надання суддям за рахунок держави матеріального забезпечення, зокрема суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, розмір якого повністю залежить від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Важливою є і послідовність дій законодавця, особливо з огляду на сферу суспільних відносин, у якій може проявлятись непослідовність.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.08.2020 у справі №440/1965/20 ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідачем розраховано у розмірі 88% суддівської винагороди.

Конституційний Суд України у рішенні від 18.02.2020 у справі № 2-р/2020 вказав, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує діючий суддя.

Положеннями ст. 142 Закону № 1402-VIII передбачено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Колегія суддів вважає, що ця законодавча норма не вступає в колізію з іншими нормами.

Враховуючи викладене, оскільки чинним Законом № 1402-VIII не передбачено відсоткового обмеження щомісячного довічного грошового утримання судді, а також те, що стаж ОСОБА_1 на посаді судді складає 43 роки 05 місяців 15 днів, колегія суддів приходить до висновку, що позивач має право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 96% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді (50% за 20 років + 46% (2% х 23 роки за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років), з 17.06.2021 згідно з довідкою Ліквідаційної комісії Апеляційного суду Полтавської області від 25.02.2020 №1-46/61/2020.

Проте, ГУ ПФУ в Полтавській області здійснило перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача на підставі довідки Ліквідаційної комісії Апеляційного суду Полтавської області від 25.02.2020 №1-46/61/2020 в розмірі 88 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, чим порушило вимоги частини третьої статті 142 Закону України Про судоустрій і статус суддів №1402-VIII від 02 червня 2016 року.

Отже, здійснюючи ОСОБА_1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 88 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, відповідач діяв не на підставі, не у спосіб, що визначені Конституцією та Законом України Про судоустрій і статус суддів №1402-VIII від 02 червня 2016 року, та необґрунтовано.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно із п.2 ч.1ст.315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Статтею 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції порушені норми матеріального права під час визначення розміру відсотків винагороди судді, у зв`язку з чим вважає за необхідне апеляційну скаргу позивача задовольнити частково, рішення суду першої інстанції змінити, виклавши абзац третій резолютивної частини рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.11.2021 по справі № 440/8676/21 у наступній редакції:

«Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, м. Полтава, 36014, ) здійснити з 17.06.2021 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) згідно з довідкою Ліквідаційної комісії Апеляційного суду Полтавської області від 25.02.2020 №01-46/61/2020, виходячи з розрахунку 96 відсотків винагороди судді, який працює на відповідній посаді (за вирахуванням фактично виплачених сум).».

В іншій частині рішення доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.11.2021 по справі № 440/8676/21 - змінити, виклавши абзац третій резолютивної частини рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.11.2021 по справі № 440/8676/21 у наступній редакції:

«Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, м. Полтава, 36014, ) здійснити з 17.06.2021 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) згідно з довідкою Ліквідаційної комісії Апеляційного суду Полтавської області від 25.02.2020 №01-46/61/2020, виходячи з розрахунку 96 відсотків винагороди судді, який працює на відповідній посаді (за вирахуванням фактично виплачених сум).».

В іншій частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.11.2021 по справі № 440/8676/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя С.П. Жигилій
Судді В.Б. Русанова Т.С. Перцова