Справа № 360/7763/21
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2022-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
Іменем України

14 лютого 2022 рокуСєвєродонецькСправа № 360/7763/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Пляшкова К.О., розглянувши в порядку загального позовного провадження в письмовому провадженні справу за позовом адвоката Алексєєвої Інни Олексіївни в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправною бездіяльності, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду 02 грудня 2021 року надійшла позовна заява адвоката Алексєєвої Інни Олексіївни в інтересах ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі відповідач, ГУПФУ у Вінницькій області), в якій з урахуванням уточненої позовної заяви від 13 грудня 2021 року позивачем заявлено такі позовні вимоги:

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не зарахування до трудового стажу періоду роботи позивача з 10 лютого 1982 року по 18 травня 1992 року в КСП «Світанок» на посаді тракториста та оператора АВМ;

скасувати рішення відповідача від 17 червня 2021 року про відмову позивачу в призначенні пенсії згідно частиною другою статті 25 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 11 червня 2021 року про призначення пенсії та зарахувати до трудового стажу період роботи з 10 лютого 1982 року по 18 травня 1992 року в КСП « Світанок» на посаді тракториста та оператора АВМ.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач 11 червня 2021 року звернувся до Головного Управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі ГУПФУ в Луганській області) із заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням ГУПФУ у Вінницькій області від 17 червня 2021 року № 92 в призначенні пенсії позивачу відмовлено з підстав недостатності страхового стажу для призначення пенсії за віком, за обрахунком відповідача страховий стаж позивача складає 25 років 04 місяці 07 днів. До трудового стажу позивача відповідачем не зарахований період роботи з 10 лютого 1982 року до 18 травня 1992 року в КСП «Світанок» на посаді тракториста та оператора АВМ, чим позбавлено позивача можливості отримувати пенсію за віком, так як у травні 2021 року позивачу виповнилося 60 років.

Відповідач посилається у своїй відповіді, що за доданими до заяви документами встановлено неспівпадіння прізвища позивача, вказаного у книгах обліку розрахунків, з паспортними даними заявника.

Однак позивач з такою відмовою не згоден, оскільки основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної позивачем роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. Факт роботи позивача у спірний період в КСП «Світанок» підтверджений записами в трудовій книжці позивача, тому відповідач безпідставно не зважає на такі обставини та відмовляє в призначенні пенсії.

Ухвалою від 07 грудня 2021 року позовну заяву залишено без руху (арк. спр. 34-35).

Позивачем 13 грудня 2021 року подано уточнену позовну заяву (арк. спр. 37-43).

Ухвалою від 16 грудня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу визначено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), витребувано додаткові докази (арк. спр. 50-51).

Від ГУПФУ у Вінницькій області 17 січня 2022 року надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог з таких підстав (арк. спр. 78-80).

ОСОБА_1 звернувся до органів Пенсійного фонду 11 червня 2021 року за призначенням пенсії відповідно до Закону № 1058-IV. Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 1058-IV, починаючи з 01 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

До страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи в колгоспі «Світанок» Станично-Луганського району за період роботи 1982-1992 років, оскільки у книгах обліку розрахунків по оплаті праці вказані різні прізвища осіб, що не відповідають паспортним даним позивача ( ОСОБА_2 - ОСОБА_3 ) З огляду на зазначене у відповідача відсутні правові підстави для зарахування до страхового стажу періоду роботи з 1982-1992 роки.

Страховий стаж позивача відповідно до записів трудової книжки та індивідуальних відомостей про застраховану особу з системи персоніфікованого обліку становить 25 років 04 місяці 07 днів, що недостатньо для призначення пенсії за віком.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 КАС України, суд встановив таке.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) звернувся до УПФУ в Станично-Луганському районі Луганської області із заявою від 11 червня 2021 року про призначення пенсії за віком, разом з якою згідно з розпискою-повідомленням, серед іншого надав: військовий квиток серії НОМЕР_2 , диплом (свідоцтво, атестат) про навчання № НОМЕР_3 , довідку про зміну назви організації № 451, довідки про стаж № 452 та № 449, трудову книжку серії НОМЕР_4 (арк. спр. 61-62, 63-76).

Згідно з розрахунком страхового стажу страховий стаж позивача становить 25 років 04 місяці 07 днів, до страхового стажу зараховані такі періоди роботи: 01.09.1978 по 23.08.1979 навчання у вищих/середніх навчальних закладах, з 18.05.1992 по 20.06.2000, з 29.12.2000 по 26.07.2001, з 01.06.2003 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 30.10.2006, з 08.11.2006 по 16.03.2007, з 23.03.2007 по 31.03.2007, з 10.04.2007 по 30.04.2007, з 08.05.2007 по 31.05.2007, з 11.06.2007 по 30.06.2007, з 10.07.2007 по 31.07.2007, з 09.08.2007 по 31.08.2007, з 12.09.2007 по 30.09.2007, з 08.10.2007 по 09.11.2007, з 23.11.2007 по 27.03.2008 безробіття, з 28.03.2008 по 31.10.2008, з 18.11.2008 по 31.03.2008 безробіття, з 01.04.2009 по 31.10.2009, з 01.01.2010 по 06.04.2010 безробіття, з 07.04.2010 по 31.10.2010, з 26.11.2010 по 04.04.2011 безробіття, з 05.04.2011 по 30.11.2011, з 15.12.2011 по 05.04.2012 безробіття, з 04.12.2012 по 07.04.2013 безробіття, з 08.04.2013 по 30.11.2013, з 13.12.2013 по 20.03.2014 безробіття, з 21.03.2014 по 31.12.2014, з 16.01.2015 по 31.01.2015, з 28.02.2015 по 20.11.2015, з 08.12.2015 по 31.03.2016 безробіття, з 01.04.2016 по 24.11.2016, з 12.12.2016 по 31.03.2017 безробіття, з 01.04.2017 по 30.11.2017, з 20.12.2017 по 10.04.2018 безробіття, з 11.04.2018 по 12.12.2018, з 25.12.2018 по 08.04.2019 безробіття, з 09.04.2019 по 21.11.2019, з 21.01.2020 по 20.04.2020 безробіття, з 21.04.2020 по 30.11.2020, з 15.12.2020 по 05.04.2021 безробіття (арк. спр. 94 зворот).

Рішенням ГУПФУ у Вінницькій області від 17 червня 2021 року № 92 відмовлено позивачу в призначенні пенсії через відсутність у позивача страхового стажу не менше 28 років. Відповідно до наданих документів страховий стаж ОСОБА_1 складає 25 років 04 місяці 07 днів. За доданими документами не зараховано: періоди роботи у поданій довідці, видані 01.06.2021 № № 449, 452 КУ «Станично-Луганський об`єднаний трудовий архів» про стаж роботи в колгоспі «Світанок» Станично-Луганського району за періоди роботи 1982-1992 роки, оскільки у книгах обліку розрахунків по оплаті праці вказані різні прізвища осіб, що не відповідають паспортним даним заявника; військовий квиток, відсутня дата початку проходження військової служби (арк. спр. 26).

Також листом від 23 листопада 2021 року № 1200-0202-8/52246 ГУПФУ в Луганській області повідомило позивача, що заяву позивача від 11 червня 2021 року про призначення пенсії за віком розглянуто ГУПФУ у Вінницькій області та винесено рішення від 17 червня 2021 року № 92 про відмову в призначенні пенсії за віком. Надано роз`яснення, що за підтвердженням періоду проходження військової служби позивачу слід звернутися до військового комісаріату, а період роботи в колгоспі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » може бути підтверджено в судовому порядку (арк. спр. 45-47).

Згідно з військовим квитком позивача від 23 жовтня 1979 року серії НОМЕР_2 позивач до 18 листопада 1981 року проходив строкову службу, дата початку військової служби відсутня. Однак в розділі 15 «Проходження дійсної військової служби» наявні відомості про найменування військових частин, де позивач проходив службу, а також дати зарахування позивача до списків цих частин та номери наказів, зокрема про зарахування позивача до військової частини НОМЕР_5 з 30 жовтня 1979 року, наказ № 226 (арк. спр. 63 зворот - 64).

Дослідженням записів у трудовій книжці колгоспника, оформленої на ім`я ОСОБА_1 10 лютого 1982 року серії УКР № 1629713 встановлено такі записи щодо спірних періодів роботи позивача:

колгосп «Світанок»

запис № 1 від 10.02.1982 призначений трактористом в бригаду № 2, наказ від 10.02.1982 № 2;

запис № 2 від 06.01.1983 переведений оператором АВМ, наказ від 06.01.1983 № 1;

запис № 3 від 18.05.1992 колгосп «Світанок» перетворений в КСП «Світанок», наказ від 18.05.1992 № 2;

запис № 4 від 20.06.2000 звільнений з членів КСП «Світанок» за власним бажанням, наказ від 20.06.2000 № 11.

Інші періоди роботи, вказані в трудовій книжці позивача не є спірними, тому судом не досліджуються.

Також в трудовій книжці колгоспника наявні записи про членство позивача в колгоспі «Світанок» з 10.02.1982 по 20.06.2000, про трудову участь позивача в період з 1982 року по 2000 рік та виплачену позивачу заробітну плату за цей період (арк. спр. 65-73).

За даними архівних довідок Комунальної установи «Станично-Луганський об`єднаний трудовий архів» від 01 червня 2021 року № № 449, 452 у книгах обліку розрахунків по оплаті праці колгоспу «Світанок» Станично-Луганського району Луганської області є відомості про період роботи « ОСОБА_2 » «так у документах» та його відпрацьовані дні по 1988 року та 1990 року; у книгах обліку розрахунків по оплаті праці КСП «Світанок» Станично-Луганського району Луганської області є такі відомості про період роботи « ОСОБА_2 , ОСОБА_2 » «так у документах» з січня 1195 року по жовтень 1999 року включно; у книгах обліку розрахунків по оплаті праці колгоспу «Світанок» Станично-Луганського району Луганської області є такі відомості про період роботи « ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 ., ОСОБА_3 -ич, ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 » «так у документах» та його відпрацьовані дні по колгоспу за 1982-1986 роки; у книгах обліку розрахунків по оплаті праці КСП «Світанок» Станично-Луганського району Луганської області є такі відомості про період роботи « ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 » «так у документах» з 19 травня 1992 року по грудень 1994 року включно; у книгах обліку розрахунків по оплаті праці КСП «Світанок» Станично-Луганського району Луганської області з листопада 1999 року по червень 2000 року інформація про відпрацьовані дні та заробітну плату « ОСОБА_2 » «так у документах» відсутня.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до частини першої, другої статті 5 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з абзацом першим частини другої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 26 Закону № 1058-IV визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Згідно з абзацом 2 частини першої статті 26 Закону № 1058-IV, починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:

з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років;

з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років;

з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років;

з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років;

з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років;

з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років;

з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року;

з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років;

з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років;

з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років;

починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

Статтею 44 Закону № 1058-IV визначено, що призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Призначення пенсії за віком здійснюється автоматично (без звернення особи) у разі набуття застрахованою особою права на призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, на підставі відомостей, наявних у системі персоніфікованого обліку, якщо до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, особа не повідомила про бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.

У разі відсутності в системі персоніфікованого обліку даних про страховий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком (у тому числі за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку), територіальний орган Пенсійного фонду інформує застраховану особу, у тому числі через її особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду, про відсутність таких відомостей та необхідність їх подання (за наявності). Документи про страховий стаж можуть бути подані до територіального органу Пенсійного фонду або через особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Особам, яким призначено пенсію, органи Пенсійного фонду видають пенсійні посвідчення.

Видача пенсійного посвідчення для пенсіонерів здійснюється безоплатно.

Порядок видачі, зразок та форма пенсійного посвідчення затверджуються правлінням Пенсійного фонду.

Відповідно до абзаців першого-другого пункту 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-IV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Пенсія за віком, що призначається автоматично (без звернення особи), - з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, крім випадків відсутності в системі персоніфікованого обліку відомостей про страховий стаж застрахованої особи, необхідний для призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону. У разі якщо документи про страховий стаж не подані протягом трьох місяців з дня досягнення застрахованою особою пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, вважається, що застрахована особа виявила бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.

Згідно з абзацом першим частини п`ятої статті 45 Закону № 1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Згідно з абзацом другим частини першої статті 8 Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788-XII) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно з частиною третьою статті 59 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується також: військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби (підпункт «в»); навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі (підпункт «д»).

Статтею 62 Закону № 1788-XII визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Загальні положення про порядок видачі і ведення трудових книжок колгоспників врегульовані постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 № 310 «Про трудові книжки колгоспників», якою, зокрема, передбачено, що трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспу. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту прийняття їх в члени колгоспу. В трудову книжку колгоспника вносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по-батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про членство у колгоспі: прийом у члени колгоспу, припинення членства; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, припинення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий у колгоспі річний мінімум трудової участі, його виконання.

В період з 20 червня 1974 року по 17 серпня 1993 року порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях визначала Інструкція, затверджена постановою Держкомпраці від 20.06.1974 № 162 (Далі Інструкція № 162), та яка втратила чинність у зв`язку із набранням чинності Інструкцією, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за № 110 (далі Інструкція № 58).

Пунктом 1.1 Інструкції № 162 визначено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Згідно з пунктом 3.3 Інструкції № 162 усі записи у трудовій книжці про прийняття на роботу, переведенні на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні в день звільнення та мають точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи здійснюються арабськими цифрами (число та місяць двозначними).

Записи здійснюються акуратно, пір`яною чи кульковою ручкою, чорнилами чорного, синього чи фіолетового кольору.

Відповідно до пункту 2.5 Інструкції № 162 у разі встановлення неправильного чи неточного запису відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення та інші виправлення здійснюються адміністрацією того підприємства, де був внесений відповідний запис. Адміністрація за новим місцем роботи зобов`язана надати працівнику в цьому потрібну допомогу.

Виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення та інші мають повністю відповідати оригіналу наказу чи розпорядження. У разі втрати наказу чи розпорядження або їх невідповідності фактично виконуваній роботі виправлення відомостей про роботу здійснюється на підставі інших документів, що підтверджують виконання робіт, не вказаних у трудовій книжці.

Згідно з пунктом 4.1 Інструкції № 162 при звільненні працівника чи службовця всі записи про роботу, нагородження та заохочення, внесені до трудової книжки за час роботи на даному підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства чи спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства чи печаткою відділу кадрів.

Пунктом 1.1 Інструкції № 58 визначено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання і обліку, регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників», цією Інструкцією та іншими актами законодавства (пункт 1.5 Інструкції № 58).

Пунктом 2.2 Інструкції № 58 визначено, що заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем «кваліфікований робітник», «молодший спеціаліст», «бакалавр», «спеціаліст» та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, на стажування.

До трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Згідно з пунктом 2.3 Інструкції № 58 записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження) (пункт 2.4 Інструкції № 58).

Пунктом 4.1 Інструкції № 58 визначено, що у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Постановою Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Порядок № 22-1).

Згідно з пунктом 1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Відповідно до пункту 1.8 розділу І Порядку № 22-1 звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Згідно з абзацами першим, четвертим, п`ятим пункту 1.9 розділу І Порядку № 22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу). Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви, або дата реєстрації заяви на вебпорталі.

Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон).

Підпунктом 2 пункту 2.1 розділу II Порядку № 22-1 визначено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, зокрема документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, орган, що призначає пенсію, додає довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

Пунктом 4.2 розділу ІV Порядку № 22-1 визначено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Згідно з абзацами другим, третім, четвертим, шостим пункту 4.3 розділу ІV Порядку № 22-1 рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії приймається без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Згідно з абзацом першим пункту 4.7 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій суб`єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

З вищевикладених правових норм слідує, що позивач має право на призначення пенсії за віком відповідно статті 26 Закону № 1058-IV за умови досягнення 60 років та за наявності страхового стажу 28 років.

За даними паспорта громадянина України ОСОБА_1 досяг 60 річного віку ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто віку, необхідного для призначення пенсії відповідно до статті 26 Закону № 1058-IV.

Що стосується наявності у позивача необхідного для призначення пенсії за віком страхового стажу, суд зазначає таке.

За розрахунком стажу, здійсненим ГУПФУ у Вінницькій області, страховий стаж позивача становить 25 років 04 місяці 07 днів. До страхового стажу не зарахований період військової служби позивача через відсутність у військовому квитку дати початку проходження військової служби; періоду роботи позивача в колгоспі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (КСП «Світанок»), оскільки, як вказано в архівних довідках, у книгах обліку розрахунків по оплаті праці вказані різні прізвища осіб, що не відповідають прізвищу заявника за даними паспорта.

Щодо відмови відповідача в зарахуванні до страхового стажу періодів роботи в позивача в колгоспі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (КСП «Світанок»), суд зазначає таке.

З аналізу вище зазначених правових норм суд дійшов висновку, що страховий стаж особи за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку (до 01 січня 2004 року) обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду України на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом № 1058-IV, - за даними трудової книжки (трудової книжки колгоспника), після впровадження системи персоніфікованого обліку (після 01.01.2004) - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

При цьому, значення трудової книжки (трудової книжки колгоспника), як основного документа, що підтверджує стаж роботи, встановлено статтею 62 Закону № 1788-ХІІ, і будь-які підзаконні нормативно-правові акти, які суперечать цьому положенню, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Проте, якщо трудова книжка відсутня або у ній не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема у постановах від 07 березня 2018 року в справі № 233/2084/17, від 16 травня 2019 року в справі № 161/17658/16-а, від 27 лютого 2020 року в справі № 577/2688/17, від 31 березня 2020 року в справі № 446/656/17, від 21 травня 2020 року в справі № 550/927/17, від 10 грудня 2020 року в справі № 195/840/17.

В свою чергу записами в трудовій книжці колгоспника на ім`я позивача підтверджено членство позивача в колгоспі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (КСП «Світанок») в період з 10 лютого 1982 року по 20 червня 2000 року, про виконання позивачем у вказаному періоді роботи тракториста та оператора АВМ, про його трудову участь та отриману заробітну плату.

Судом також встановлено, всі записи здійснені із дотриманням вимог вищевказаних Інструкцій про порядок ведення трудових книжок, трудової книжки колгоспника, містять інформацію про підстави внесення даних до трудової книжки, правильність внесених записів підтверджена підписами уповноважених осіб роботодавця, скріплених печаткою підприємства.

Проте, відповідач з невідомих підстав не вважає трудову книжку позивача основним документом, що підтверджує зайнятість позивача на відповідних роботах протягом спірного періоду та відмовляє в зарахуванні спірного періоду до страхового стажу, що суперечить положенням Закону № 1058-IV та Закону № 1788-ХІІ.

Крім того, при прийнятті оскаржуваного рішення відповідач також проігнорував, що за даними архівної довідки від 01 червня 2021 року № 449 у книгах обліку розрахунків по оплаті праці колгоспу «Світанок» також наявні записи за 1988 та 1990 роки із зазначенням прізвища « ОСОБА_4 », яке відповідає паспортним даним заявника.

Також суд зауважує, що частина періоду роботи позивача в позивача в КСП «Світанок», а саме в період з 18 травня 1992 року по 20 червня 2000 року відповідачем зарахована до трудового стажу ОСОБА_1 .

За встановлених обставин суд дійшов висновку, що період роботи позивача в колгоспі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (КСП «Світанок») з 10 лютого 1982 року по 18 травня 1992 року у повній мірі підтверджений належними доказами та має бути зарахований до страхового стажу позивача, як такий, що підтверджений записами в трудовій книжці позивача.

Щодо відмови відповідача в зарахуванні до страхового стажу позивача періоду його військової служби, суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 6 Порядку № 637 для підтвердження військової служби, служби цивільного захисту, служби в органах державної безпеки, розвідувальних органах, Держспецзв`язку приймаються, зокрема військові квитки.

Як вже вище вказано, дослідженням військового квитка встановлено, що у військовому квитку вказано про проходження позивачем військової служби до 18 листопада 1981 року, однак дата початку військової служби відсутня.

Проте, відповідач не звертає увагу на записи в розділі 15 військового квитка, які містять інформацію про військові частини, в яких особа проходить військову службу, дати зарахування до списків військових частин та номери відповідних наказів.

Натомість судом встановлено, що в розділі 15 військового квитка наявна інформація про зарахування позивача до списків військової частини НОМЕР_5 з 30 жовтня 1979 року, а також про перебування позивача у списках військових частин до 18 листопада 1981 року.

Тобто, судом встановлено, що записами в військовому квитку позивача підтверджено перебування ОСОБА_1 на військовій службі з 30 жовтня 1979 року по 18 листопада 1981 року. Тому суд дійшов висновку, що відповідач безпідставно не зараховує до страхового стажу позивача період проходження останнім військової служби з 30 жовтня 1979 року по 18 листопада 1981 року.

Підтверджений ГУПФУ у Вінницькій області страховий стаж позивача, час проходження позивачем військової служби та період роботи в колгоспі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (КСП «Світанок») з 10 лютого 1982 року по 18 травня 1992 року, які також мають зараховуватися до страхового стажу позивача, сукупно складають страховий стаж більше 28 років, що дає позивачу право на призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058-IV.

Відповідно, рішення ГУПФУ у Вінницькій області від 17 червня 2021 року № 92 про відмову позивачу в призначенні пенсії не відповідає визначеним частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, тому є протиправним та підлягає скасуванню, а позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Що стосується обраного позивачем способу захисту порушених прав, суд зазначає таке.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За встановлених в цій справі обставин, суд дійшов висновку, що ефективним способом захисту порушених прав позивача, який у повній мірі сприятиме їх відновленню, є:

визнання протиправним та скасування рішення ГУПФУ у Вінницькій області від 17 червня 2021 року № 92 про відмову позивачу в призначенні пенсії;

зобов`язання ГУПФУ у Вінницькій області прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 21 травня 2021 року (дня, що настав за днем досягнення пенсійного віку, як це визначено в абзаці першому частини першої статті 45 Закону № 1058-IV) із зарахуванням до загального страхового стажу періоду військової служби позивача з 30 жовтня 1979 року по 18 листопада 1981 року та роботи позивача в колгоспі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (КСП «Світанок») з 10 лютого 1982 року по 18 травня 1992 року.

В задоволенні вимог позивача про визнання дій відповідача протиправними та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії слід відмовити, оскільки обраний позивачем в цій частині спосіб захисту його порушених прав не є ефективним та не сприятиме їх відновленню.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених вимог.

Частиною восьмою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Позивачем за подання до суду даного позову сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн, що підтверджено квитанцією про сплату від 23 листопада 2021 року № 31 (арк. спр. 7).

Зважаючи, що даний спір виник внаслідок неправильних дій ГУПФУ у Вінницькій області, а також, що позов фактично підлягає задоволенню з обранням належного способу захисту порушених прав позивача, суд вважає за необхідне стягнути судовий збір у розмірі 908,00 грн на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов адвоката Алексєєвої Інни Олексіївни в інтересах ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (місцезнаходження: 21100, місто Вінниця, вулиця Хмельницьке шосе, будинок 7, код за ) про визнання протиправною бездіяльності, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 17 червня 2021 року № 92 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 21 травня 2021 року із зарахуванням до загального страхового стажу періоду проходження військової служби з 30 жовтня 1979 року по 18 листопада 1981 року та періоду роботи в колгоспі «Світанок» (Колективне сільськогосподарське підприємство «Світанок») з 10 лютого 1982 року по 17 травня 1992 року включно.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області судові витрати по сплаті судового збору в сумі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.О. Пляшкова