Справа № 460/20/21
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2022-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2022 рокуЛьвівСправа № 460/20/21 пров. № А/857/21560/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Курися Олексія Петровича на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2021 року, ухвалене суддею Борискін С.А. у м. Рівне о 10:55, повний текст якого складений 18 жовтня 2021 року, у справі №460/20/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Рівненській області про визнання протиправними і скасування наказів в частині, поновлення на посаді, стягнення середньомісячного грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

04 січня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до відповідача Головного управління Національної поліції в Рівненській області, у якому просив:

-визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 04 грудня 2020 року №995 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ІТТ №5 ГУ НП в Рівненській області" в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції;

-визнати протиправним та скасувати наказ ГУ НП в Рівненській області "По особовому складу" від 21.12.2020 року №201 о/с в частині звільнення старшого інспектора-чергового ІТТ №5 ГУ НП в Рівненькій області майора поліції ОСОБА_1 зі служби в поліції на підставі п.6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію";

-поновити на посаді старшого інспектора-чергового ІТТ №5 ГУ НП в Рівненькій області;

-стягнути з відповідача на користь позивача розмір середньомісячного грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що дисциплінарною комісією, що проводила службове розслідування, з протоколу особистого огляду ОСОБА_2 та пояснень, наданих ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , підтверджується, що обшук затриманого ОСОБА_6 було проведено черговим по ІТТ старшим інспектором-черговим ІТТ №5 ГУНП в Рівненській області майором поліції ОСОБА_3 , який на час несення наряду з 09.00 год. 30.11.2020 по з 09.00 год. 01.12.2020 був керівником ОСОБА_1 . Службовим розслідуванням не встановлено даних про те, що під час огляду та обшуку затриманого ОСОБА_2 був присутнім ОСОБА_1 .

Вважає висновки дисциплінарної комісії про грубе порушення старшим інспектором черговим ІТТ №5 ГУНП в Рівненській області майором поліції ОСОБА_1 службової дисципліни, а саме п.п. 1, 2 ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», порушення вимог п. 2.12.3 Інструкції про роботу ізоляторів тимчасового тримання органів внутрішніх справ України, затверджених наказом МВС України від 20.01.2005 №60 дск, що виразилось у незабезпеченні виконання посадової інструкції (функціональних обов`язків), у не забезпеченні обшуку та вилучення заборонених предметів, що призвело до скоєння самогубства арештованого ОСОБА_6 , безпідставними та необґрунтованими, упередженими, направленими на неправомірне притягнення до дисциплінарної відповідальності, а запропоноване комісією стягнення неспівмірним.

Відтак, вважає прийняті на підставі висновків службового розслідування оскаржувані накази протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2021 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, представник позивача оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та відзиву на неї, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Правовий порядок в Україні за визначенням ст. 19 Конституції України ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 43 Конституції України гарантує кожному право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізує програми професійно - технічного навчання, підготовки та перепідготовки кадрів відповідно до суспільних програм. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом (стаття 55 Конституції України). Кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь - якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Загальні правові засади і гарантії здійснення громадянами України свого конституційного права на працю визначає Кодекс законів про працю України (далі - КЗпП України).

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у ст. 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 №9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з`ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові.

Так, судом достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 працював на посаді старшого-інспектора чергового ізолятора тимчасового тримання №5 ГУ НП в Рівненській області.

Зі змісту наказу Головного управління Національної поліції в Рівненській області "Про призначення службового розслідування" від 01.12.2020 №1873 вбачається, що 01.12.2020 близько 07:30 год. в камері № 4 ізолятора тимчасового тримання № 5 ГУНП в Рівненській області (далі - ITT № 5 ГУНП в Рівненській області) покінчив життя самогубством, через повішення на мотузці, ОСОБА_7 , житель с. Томашгород, Рокитнівського району, арештований Сарненським районним судом за ч. 1, ч. 2 ст. 307 КК України, поміщений в ITT №5 м. Сарни 30.11.2020 о 18:30 год.

ІНФОРМАЦІЯ_1 о 07:45 год. бригадою ШМД м. Сарни констатовано його смерть. Труп направлено в морг СМЕ м. Сарни.

Дана подія зареєстрована в ЄO № 9774 від 01.12.2020 Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області. Проводиться перевірка.

З метою встановлення обставин та відповідно до ст. 14, 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII за вказаним фактом призначено службове розслідування (т.1 а.с.15, 84).

Відповідно до висновків службового розслідування за фактом вчинення самогубства через повішання на мотузці арештованим ОСОБА_8 , під час перебування в камері №4 ізолятора тимчасового тримання №5 ГУ НП в Рівненській області, затвердженого начальником Головного управління Національної поліції в Рівненській області полковником поліції О.Камишанським 11.12.2020, за грубе порушення службової дисципліни, пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону України "Про Національну поліцію", порушення вимог п.2.12.3 Інструкції про роботу ізоляторів тимчасового тримання органів внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 20.01.2005 №60 дcк, що виразилося у не забезпеченні виконання посадових інструкцій (функціональних обов`язків), незабезпеченні обшуку та вилучення заборонених предметів, що призвело до скоєння самогубства арештованого ОСОБА_6 , старшого інспектора-чергового ITT № 5 ГУНП в Рівненській області майора поліції ОСОБА_1 , керуючись ст.19 Закону України "Про Національну поліцію", статтями 11-12 Дисциплінарного статуту Національної поліції України та п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію", комісія рекомендувала звільнити зі служби в поліції (п.4) (т.1 а.с.16-30, 85-99).

04.12.2020 начальником Головного управління Національної поліції в Рівненській області було винесено наказ №995 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ІТТ №5 ГУ НП в Рівненській області" за грубе порушення службової дисципліни, пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону України "Про Національну поліцію", порушення вимог п. 2.12.3 Інструкції про роботу ізоляторів тимчасового тримання органів внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 20.01.2005 №60 дcк, що виразилося у не забезпечення виконання посадових інструкцій (функціональних обов`язків), незабезпеченні обшуку та вилучення заборонених предметів, що призвело до скоєння самогубства арештованого ОСОБА_6 , старшого інспектора-чергового ITT № 5 ГУНП в Рівненській області майора поліції ОСОБА_1 , керуючись ст.19 Закону України "Про Національну поліцію", статтями 11-12 Дисциплінарного статуту Національної поліції України та п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію", звільнено зі служби в поліції (п.2) (т.1 а.с.31-36, 150-151).

Позивач, вважаючи наказ Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 04.12.2020 №995 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ІТТ №5 ГУ НП в Рівненській області" в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції та наказ ГУ НП в Рівненській області "По особовому складу" від 21.12.2020 №201 о/с в частині звільнення старшого інспектора-чергового ІТТ №5 ГУ НП в Рівненькій області майора поліції ОСОБА_1 зі служби в поліції на підставі п.6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" протиправними звернувся до суду з вимогами про їх скасування.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд апеляційного інстанції виходить з наступного.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України Про національну поліцію.

Згідно з ч.1 ст.48 Закону України Про Національну поліцію призначення та звільнення з посад поліцейських здійснюється наказами посадових осіб, зазначених у ст.47 вказаного Закону.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України Про Національну поліцію від 2 липня 2015 року №580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Частиною 1 статті 18 цього ж Закону визначено, що поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Відповідно до 19 Закону України Про Національну поліцію передбачено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначається Законом України «Про Дисциплінарний Статут Національної поліції України» (далі - Закон № 2337-VIII).

В розумінні частини 1 статті 1 Закону № 2337-VIII службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Згідно з ч.2 цієї статті службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Згідно з ст. 12 Закону № 2337-VIII дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції (ч.3 ст.13 Закону № 2337-VIII).

Тобто, законодавством встановлено підвищені вимоги до поліцейського, що пов`язано з особливим статусом Національної поліції, а також спрямованістю діяльності поліції на служіння суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, підтримання публічної безпеки і порядку та недотримання поліцейським вищезазначених вимог є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення.

Відповідно до частини першої статті 15 Дисциплінарного статуту проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії.

Відповідно до частини 3 статті 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції під час Згідно з статтею 14 Закону № 2337-VIII службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування визначає Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затверджений Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2018 №893, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 28.11.2018 за № 1355/32807 (далі Порядок №893).

Пунктом 1 розділу 2 Порядку №893 передбачено, що службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за на5гвмості достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Відповідно до пункту 1 розділу 5 Порядку №893 проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування має встановити: - наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; - наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; - ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; - обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; - відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; - вид і розмір заподіяної шкоди; - причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Відповідно до пункту 1 Розділу VI Порядку №893 зібрані під час проведення службового розслідування матеріали та підготовлені дисциплінарною комісією документи формуються нею у справу.

За приписами пункту 1 Розділу VIІ Порядку №893 у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.

Службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником. Службове розслідування вважається завершеним у день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка його заміщує, висновку за результатами службового розслідування. Якщо закінчення строку проведення службового розслідування припадає на вихідний чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день (ч.1, ч.4 ст.16 Закону № 2337-VIII).

Згідно з ч.3 ст.19 Закону № 2337-VIII під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Пунктами 2, 4, 5 Розділу VI Порядку №893 підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія. В описовій частині висновку службового розслідування викладаються відомості, встановлені під час проведення службового розслідування: обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, час, місце, спосіб, мотив учинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим; посада, звання, прізвище, ім`я, по батькові, персональні дані (дата і місце народження, освіта, період служби в поліції і на займаній посаді - із дотриманням вимог Закону України «Про захист персональних даних»), відомості, що характеризують поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; пояснення поліцейського щодо обставин справи, а в разі відмови від надання такого пояснення - інформація про засвідчення цього факту відповідним актом про відмову надати пояснення чи поштове повідомлення про вручення або про відмову від отримання виклику для надання пояснень чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення; пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; документи та матеріали, що підтверджують та (або) спростовують факт учинення дисциплінарного проступку; обставини, що обтяжують або пом`якшують відповідальність поліцейського, визначені статтею 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України; причини та умови, що призвели до вчинення виявленого дисциплінарного проступку, обставини, що знімають із поліцейського звинувачення. В описовій частині зазначаються також відомості про залучення фахівців та результати їх участі в службовому розслідуванні. У резолютивній частині висновку службового розслідування дисциплінарною комісією зазначаються: висновок щодо наявності або відсутності в діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону, іншого нормативно-правового чи організаційно-розпорядчого акта, наказу керівника, який було порушено.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що притягненню до дисциплінарної відповідальності повинно передувати встановлення факту невиконання (неналежного виконання) особою рядового і начальницького складу обов`язків або вчинення ним дисциплінарного проступку, а вид дисциплінарного стягнення повинен обиратись з врахуванням характеру та обставин вчиненого проступку, його наслідків, попередньої поведінки, кваліфікації тощо та бути співмірним дисциплінарному проступку.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону України Про Національну поліцію поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Згідно з ч.3 ст.22 Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції» дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь та звільнення із служби в поліції виконуються (реалізуються) шляхом видання наказу по особовому складу.

Суд апеляційної інстанції, здійснивши перевірку оскаржуваних наказів щодо їх відповідності критеріям правомірності, визначених ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

Судом встановлено, що дисциплінарне стягнення звільнення зі служби в поліції накладене на позивача п.2 наказу ГУНП в Рівненській області №995 від 04.12.2020 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ІТТ №5 ГУНП в Рівненській області» за грубе порушення службової дисципліни, пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону України "Про Національну поліцію", порушення вимог п. 2.12.3 Інструкції про роботу ізоляторів тимчасового тримання органів внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 20.01.2005 №60 дcк, що виразилося у не забезпечення виконання посадових інструкцій (функціональних обов`язків), незабезпеченні обшуку та вилучення заборонених предметів, що призвело до скоєння самогубства арештованого ОСОБА_6 , керуючись ст.19 Закону України "Про Національну поліцію", статтями 11-12 Дисциплінарного статуту Національної поліції України та п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію".

Звільнення позивача з служби в поліції реалізовано наказом Головного управління Національної поліції в Рівненській області «По особовому складу» від 21.12.2020 №201 о/с.

Підставою для видання спірних наказів є висновок службового розслідування за фактом вчинення самогубства через повішання на мотузці арештованим ОСОБА_8 під час перебування в камері №4 ізолятора тимчасового тримання №5 ГУНП в Рівненській області, затверджений 04.12.2020 начальником ГУНП в Рівненській області.

Зокрема зі змісту висновку розслідування слідує, що помічник чергового ІТТ №5 ГУНП у Рівненській області майор поліції Б. Лазарчук в порушення вимог п. 2.12.3 Інструкціх про роботу ізоляторів тимчасового тримання органів внутрішніх справ України, затвердженої наказом ВС України від 20.01.2005 №60 дск, не забезпечив виконання своїх посадових інструкцій (функціональних обов`язків), а саме не забезпечив обшук та вилучення заборонених предметів, що призвело до скоєння самогубства арештованим ОСОБА_8 шляхом повішання.

На час виникнення надзвичайної події згідно книги нарядів ІТТ №5 ГУНП в Рівненській області в наряд з 09.00 год 30.11.2020 по 09.00 год 01.12.2020 заступили:

-черговий по ІТТ: старший інспектор-черговий ІТТ №5 ГУНП в Рівненській області майор поліції Ю.Мельник;

-помічник чоргового по ІТТ: старший інспектор-черговий ІТТ №5 ГУНП в Рівненській області майор поліції Б. Лазарчук;

-постові по ІТТ: поліцейський ІТТ №5 ГУНП в Рівненській області сержант поліції С. Савич та поліцейський ІТТ №5 ГУНП в Рівненській області капрал І. Деркач;

-інспектор з дотримання прав людини ІТТ №5 ГУНП в Рівненській області майор поліції І.Магрело.

Перед поміщенням в ІТТ №5 ГУНП в Рівненській області М.Тимощуку згідно з протоколом особистий обшук та огляд речей проводив старший інспектор-черговий ІТТ №5 ГУНП в Рівненській області майор поліції Ю.Мельник. На зберігання речі ОСОБА_2 не вилучались, при поміщенні в камеру арештований був одягнутий в коричневі штани, чорну кофту, коричневу куртку та чорні кросівки. Від підпису в протоколі арештований відмовився. Згідно журналу первинного обстеження осіб, які поміщаються в ІТТ №5 ГУНП в Рівненській області, скарги на погане самопочуття арештований ОСОБА_7 працівникам ІТТ не висловлював, тілесні ушкодження у нього були відсутні.

В ході службового розслідування зокрема встановлено, що під час несення служби старший інспектор-черговий ІТТ №5 ГУНП в Рівненській області майор подіції ОСОБА_9 в порушення вимог п.п. 2.8, 2.10.6, 3.9 Інструкції про роботу ізоляторів тимчасового тримання органів внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 20.01.2005 №60 дск, не забезпечив виконання своїх посадових інструкцій (функціональних обов`язків), а саме не забезпечив належний обшук та вилучення заборонених предметів, допустив перебування в камерному блоці забороненого предмета, не перевіряв несення служби добовим нарядом у нічну пору доби, не здійснював оперативне керівництво нарядом з охорони затриманих і взятих під варту осіб, що призвело до скоєння самогубства арештованим ОСОБА_8 шляхом повішання.

Помічник чергового ІТТ №5 ГУНП в Рівненській області майор поліції ОСОБА_10 у порушення вимог п.2.12.3 Інструкції про роботу ізоляторів тимчасового тримання органів внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 20.01.2005 №60 дск, не забезпечив виконання своїх посадових інструкцій (функціональних обов`язків), а саме не забезпечив обшук та вилучення заборонених предметів, що призвело до скоєння самогубства арештованим ОСОБА_8 шляхом повішання.

Виявлені порушення стали можливими внаслідок неналежного виконання службових обов`язків, зокрема старшим інспектором-черговим ІТТ №5 ГУНП в Рівненській області майором поліції Ю. Мельником, старшим інспектором-черговим ІТТ №5 ГУНП в Рівненській області майором поліції ОСОБА_11 .

Слід зазначити, що відповідно до аналізу положень Дисциплінарного статуту Національної поліції України накладенню дисциплінарного стягнення має передувати доведення вини працівника у вчиненні дисциплінарного проступку.

В той же час, суд звертає увагу на те, що підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою службової дисципліни.

Такими обставинами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни, свідоме допущення настання несприятливих наслідків внаслідок вчинення особою певних дій чи бездіяльності.

Суд апеляційної інстанції вважає помилковими висновки суду першої інстанції про те, що на момент виникнення надзвичайної події ОСОБА_12 в порушення норм посадової інструкції не виконував своїх функціональних обов`язків за посадою старшого інспектора-чергового.

Так, згідно книги нарядів ІТТ №5 ГУНП в Рівненській області старший інспектор-черговий майор поліції ОСОБА_10 заступив в наряд як помічник чергового по ІТТ. Черговим по ІТТ призначено старшого інспектора-чергового ІТТ №5 ГУНП в Рівненській області майор поліції ОСОБА_13 .

Згідно приписів ч.6 ст. 2 Закону №2337-VIII у разі спільного виконання службових обов`язків поліцейськими, які не підпорядковані один одному по службі, старшим вважається поліцейський, визначений безпосереднім керівником або який займає вищу посаду. Якщо поліцейські займають рівні посади, старший визначається за спеціальним званням.

Відтак, саме на виконання п. 2.12.3 Інструкції про роботу ізоляторів тимчасового тримання органів внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 20.01.2005 №60 дск черговий ОСОБА_14 забезпечував обшук та вилучення заборонених предметів у арештованого ОСОБА_15 . Слід зазначити що згідно норм п.2.10 Інструкції особисто черговий по ІТТ зобов`язаний приймати затриманих і взятих під варту осіб, організовувати виведення затриманих і заарештованих осіб з камер, особисто відчиняти двері камер, ключі від усіх замків постійно зберігати в себе.

Відповідальним за огляд та розміщення ув`язненого окрім особисто чергового по ІТТ також згідно пунктів 5 та 6 Посадової інструкції інспектора з прав людини ІТТ №5 є також інспектор з прав людини, в даному випадку ОСОБА_16 , який разом з ОСОБА_17 здійснювали обшук та вилучення заборонених предметів у арештованого ОСОБА_15 .

Службовим розслідуванням та поясненнями учасників справи не засвідчено факту присутності помічника чергового по ІТТ майора поліції ОСОБА_1 під час огляду та обшуку арештованого ОСОБА_15 .

Згідно доводів позивача, на час проведення огляду арештованого ОСОБА_2 , він як помічник чергового виконував законний наказ чергового по ІТТ ОСОБА_18 , а саме забезпечував пропускний режим у черговій частині, виконуючи вимоги закону щодо обов`язкового знаходження працівника ІТТ у черговій частині, що передбачено п. 2.12 Інструкціїї.

Разом з тим, суд першої інстанції, встановивши, що під час несення служби ОСОБА_1 , в порушення вимог посадової інструкції старшого інспектора-чергового ізолятора, жодного разу не здійснив огляду камери, де утримувався арештований ОСОБА_19 , внаслідок чого не виявив у останнього мотузку, за допомогою якої було вчинене самогубство, зауваживши, що в період з 00:00 год. до 07:00 год. він перебував у кімнаті відпочинку, дійшов висновку, що позивач усунувся від виконання службових обов`язків, в тому числі, щодо особистої заміни постових та перевірки не менше одного разу на годину несення служби нарядом.

Суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що на такі порушення у висновку вказано відносно старшого інспектора-чергового ІТТ №5 ГУНП в Рівненській області майора ОСОБА_3 та зазначено про те, що за вчинене він підлягає суворій дисциплінарній відповідальності, однак з врахуванням поданого рапорту про звільнення з Національної поліції України за власним бажанням комісією пропоновано обмежитись прийнятими мірами.

Позивачу ж окрім на незабезпечення виконання службових обов`язків, що згідно висновків службового розслідування виразилось у незабезпеченні обшуку та вилученні заборонених предметів у арештованого ОСОБА_6 , що призвело до скоєння самогубства, не вказано на наявність інших порушень.

Виходячи з суті спірних правовідносин і предмету доказування у цій справі, судом підлягає дослідженню правомірність висновку службового розслідування стосовно порушення позивачем функціональних обов`язків, а саме не забезпечення обшуку та вилучення заборонених предметів, що зумовило виникнення надзвичайної події самогубсва арештованого ОСОБА_15 .

Судом апеляційної інстанції встановлено, що всупереч приписам п.4 розділу VI Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, висновок службового розслідування не містить обґрунтованих відомостей щодо наявності причинного зв`язку між переліченими діяннями позивача та обставинами, що зумовили службове розслідування.

Також колегія суддів вважає що висновок службового розслідування не містить належних обгрунтувань про вимоги законодавства або посадових обов`язків, які було порушено позивачем, а також про наявність вини позивача у відповідних діях, врахування обставин, що пом`якшують ступінь відповідальності чи виключають вину позивача, а також про його ставлення до скоєного.

Жодних доказів на спростування наведених позивачем доводів щодо виконання ним визначеного 2.12 Інструкції обов`язку знаходження працівника в ІТТ у черговій частині для забезпечення пропускного режиму в ІТТ на час здійснення обшуку черговим по ІТТ та інспектором з дотримання прав людини відповідачем не надано.

Таким чином, доводи висновку не підтверджені повнотою, достатністю, дійсністю та всебічністю, працівниками, що здійснювали перевірку, не застосованого жодного правового інструментарію для доведення його вини та за результатами проведеної перевірки складено незаконний, невмотивований, необґрунтований висновок з пропозиціями щодо застосування до позивача крайнього заходу дисциплінарного впливу звільнення посади. Відповідачем не доведено проявів протиправної бездіяльності позивача щодо виконання своїх службових обов`язків, а висновки перевірки базуються на суб`єктивних припущеннях уповноважених осіб відповідача, з висновку службового розслідування щодо позивача вбачається, що в ході проведення службового розслідування не проведено об`єктивного, повного та всебічного дослідження обставин; не встановлено та не обґрунтовано, в чому полягає провина позивача, тяжкість вчиненого проступку; не доведено вину в скоєнні проступку що, в свою чергу, зумовив застосування дисциплінарного стягнення.

Аналізуючи наведені правові норми та обставини справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що за недоведеності вчинення позивачем дисциплінарного проступку грубе порушення службової дисципліни, пунтів 1, 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», порушення вимог 2.12.3 Інструкції, накладення пунктом 2 Наказу начальника Головного управління Національної поліції Рівненській області №995 від 04.12.2020 Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ІТТ №5 ГУНП в Рівненській області дисциплінарного стягнення звільнення з служби в поліції є протиправним та таким, що суперечить вимогам статті 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, не відповідає критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень та має наслідком його скасування.

Відповідно до ст.18 Дисциплінарного статуту ОВС України таке дисциплінарне стягнення як звільнення з (органів внутрішніх справ) поліції, вважається виконаним після видання наказу по особовому складу.

Відтак, наказ начальника Головного управління Національної поліції в Рівненській області №201 о/с По особовому складу від 21.12.2020, як похідний від Наказу начальника Головного управління Національної поліції Рівненській області №995 від 04.12.2020 Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ІТТ №5 ГУНП в Рівненській області, є протиправним та також підлягає скасуванню в частині звільнення майора поліції ОСОБА_1 старшого інспектора-чергового ізолятора тимчасового тримання №5 Головного управління Національної поліції в Рівненській області зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Таким чином, ОСОБА_1 підлягає поновленню на посаді старшого інспектора-чергового ізолятора тимчасового тримання №5 Головного управління Національної поліції в Рівненській області на посаді, з якої його протиправно звільнено.

Щодо позовної вимоги про стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, то суд також вважає її такою, що підлягає задоволенню, оскільки згідно з частиною 2 статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100.

В даному Порядку не міститься застережень щодо неможливості застосування його положень для обчислення розміру грошового забезпечення, а також слід зазначити, що заробітна плата і грошове забезпечення є формами оплати праці працівників (співробітників), загальні засади формування і обчислення яких є ідентичними.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 "Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати" (далі - Порядок) середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи.

При цьому, згідно з п.5 вищевказаного Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з п.8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців роботи (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Після визначення середньоденної заробітної та розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абз.2 п.8 цього Порядку).

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим із дотриманням вимог законодавства (абз.3 п.8 вказаного Порядку).

Згідно з довідкою про доходи ГУНП в Рівненській області №33 від 19 січня 2022 року нараховане позивачу грошове забезпечення за два місяці роботи, що передують дню його звільнення, становить: у жовтні 2020 року 12750,06 грн, у листопаді 2020 року - 12750,06 грн.

Колегією суддів на підставі даних довідки розраховано середньоденний розмір грошового забезпечення, що становить 418,03 грн.

Вимушений прогул позивача з 22.12.2020 по день, що передує постановленню судового рішення - 09.02.2022, становить 415 календарних днів, а відтак, сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу з утриманням з цієї суми податків та обов`язкових платежів, належна до виплати ОСОБА_1 , становить 173482,45 грн (415 х 418,03 грн).

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції не виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин не вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення, яке підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту 1 частини 1статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу розглянуто судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) в строки, встановлені статтею 309 КАС України.

Керуючись статтями 242, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Курися Олексія Петровича задовольнити, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2021 року у справі №460/20/21 скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати п.2 наказу начальника Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 04 грудня 2020 року №995 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ІТТ №5 ГУ НП в Рівненській області".

Визнати протиправним та скасувати наказ начальника ГУ НП в Рівненській області "По особовому складу" від 21.12.2020 №201 о/с в частині звільнення старшого інспектора-чергового ІТТ №5 ГУ НП в Рівненькій області майора поліції ОСОБА_1 зі служби в поліції на підставі п.6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію";

Поновити ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора-чергового ізолятора тимчасового тримання №5 Головного управління Національної поліції в Рівненській області з 22 грудня 2020 року.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Рівненській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в розмірі 173482 (сто сімдесят три тисячі чотириста вісімдесят два) грн 45 коп. з відрахуванням податків та обов`язкових платежів.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді О. І. Довга
І. І. Запотічний