Справа № 260/2912/20
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2022-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2022 рокуЛьвівСправа № 260/2912/20 пров. № СК-А/857/14916/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гуляка В.В., Ільчишин Н.В.,

з участю секретаря судового засідання Петрунів В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Хустського районного відділу ДВС Південно-західного управління юстиції (м. Івано-Франківськ) на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Хустського районного відділу ДВС Південно-західного управління юстиції (м. Івано-Франківськ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання протиправними та скасування постанов, -

суддя (судді) в суді першої інстанції Гебеш С.А.,

справу розглянуто в порядку письмового провадження,

місце ухвалення рішення м. Ужгород,

дата складання повного тексту рішення: не зазначена,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Хустського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - АТ КБ "ПриватБанк", в якій просив визнати протиправною та скасувати постанову від 19 серпня 2020 року старшого державного виконавця Хустського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Грець Миколи Миколайовича по виконавчому провадженню № 56170248 про відкриття провадження про стягнення виконавчого збору у розмірі 41200,99 грн. з ОСОБА_1 .

Представником позивача подано заяву про збільшення позовних вимог, із змісту якої вбачається, що позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову від 19 серпня 2020 року старшого державного виконавця Хустського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Грець Миколи Миколайовича по виконавчому провадженню № 56170248 про стягнення виконавчого збору у розмірі 41200,99 грн. з ОСОБА_1 ; визнати протиправною та скасувати постанову від 19 серпня 2020 року старшого державного виконавця Хустського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Грець Миколи Миколайовича про відкриття виконавчого провадження про стягнення виконавчого збору у розмірі 41200,99 грн. з ОСОБА_1 ; оплату судового збору покласти на відповідача в особі Хустського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ).

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2020 року позов задоволено повністю. Визнано протиправною та скасовано постанову старшого державного виконавця Хустського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Грець Миколи Миколайовича від 19 серпня 2020 року по виконавчому провадженню ВП № 56170248 про стягнення виконавчого збору у розмірі 41200,99 грн. Визнано протиправною та скасовано постанову старшого державного виконавця Хустського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Грець Миколи Миколайовича від 19 серпня 2020 року по виконавчому провадженню ВП № 56170248 про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення виконавчого збору у розмірі 41200,99 грн. Стягнуто на користь ОСОБА_1 з Хустського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) за рахунок його бюджетних асигнувань судові витрати у розмірі 840,80 грн (вісімсот сорок грн. вісімдесят коп.).

Рішення мотивоване тим, що державним виконавцем не було здійснено дій з примусового виконання рішення суду про стягнення з боржника на користь стягувача присуджених сум за виконавчим листом № 309/1033/17-ц, у зв`язку з чим у державного виконавця були відсутні підстави для стягнення виконавчого збору в тому розмірі, який визначений у постанові від 19 серпня 2020 року про стягнення виконавчого збору, а тому така постанова не відповідає вимогам Закону України "Про виконавче провадження".

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що виконавче провадження № 56170248 було відкрито ще 26.04.2018 року, а виконано боржником рішення суду лише у 2020 році.

Позивач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому покликається на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції та просить залишити його без змін.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги і відзиву на неї в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, рішенням Хустського районного суду від 07 вересня 2017 року в цивільній справі №309/1033/17-ц задоволено позов ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 15614,95 доларів США, що станом на 07 вересня 2017 року складає 405676,40 грн. за кредитним договором від 06 вересня 2007 року та судові витрати у розмірі 6333,42 грн.

13 лютого 2018 року Хустським районним судом на підставі вказаного рішення видано виконавчий лист № 309/1033/17-ц (а.с. 21)

26 квітня 2018 року на підставі вказаного виконавчого листа державним виконавцем Хустського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Поковба М.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 56170248 (а.с. 45) та постанову про арешт майна боржника (а.с. 49).

27 червня 2019 року старшим державним виконавцем Хустського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Поковба М.М. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, так як в результаті вжитих заходів встановлено, що у боржника наявне нерухоме майно, яке знаходиться під заставою іншого банку, а за результатами розшуку іншого рухомого та нерухомого майна, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення боргу, у боржника не виявлено (а.с. 53).

16 червня 2020 року старшим державним виконавцем Хустського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Поковба М.М. винесено постанову про скасування процесуального документу "Постанова про повернення виконавчого документа стягувачу" від 27 червня 2019 року (а.с. 56) та постанову про передачу виконавчого провадження (а.с. 58).

Разом з тим, 16 червня 2020 року старшим державним виконавцем Хустського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Поковба М.М. винесено постанову про прийняття виконавчого провадження (а.с. 60).

22 червня 2020 року старшим державним виконавцем Хустського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Поковба М.М. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника (а.с. 63).

07 липня 2020 року старшим державним виконавцем Хустського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Поковба М.М. винесено постанову про арешт коштів боржника (а.с. 66).

19 серпня 2020 року старшим державним виконавцем Хустського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Грець М.М. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, так як встановлено повне фактичне виконання, згідно заяви стягувача (а.с. 69).

Разом з тим, 19 серпня 2020 року старшим державним виконавцем Хустського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Грець М.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 62861371 з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору та постанову про стягнення виконавчого збору, що і стали предметом розгляду даної адміністративної справи.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції і вважає його таким, що відповідає правильно застосованим нормам матеріального та процесуального права з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII.

Відповідно до ст.1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ст.2 Закону №1404-VIII виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Перелік рішень, які підлягають примусовому виконанню, наведений у ст.3 Закону №1404-VIII до таких рішень, зокрема, постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору.

Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; 4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; 5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (ч.1 ст.26 Закону №1404-VIII).

Відповідно до ч.5 ст. 26 Закону №1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно з ч.1 ст.27 Закону №1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів (ч.2 ст.27 Закону №1404-VIII).

З аналізу наведених норм, судом встановлено, що виконавчий збір стягується при відкритті виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору.

Відповідно до ст.10 Закону №1404-VIII заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Аналіз наведених норм дає підстави суду вважати, що обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору є: 1) фактичне виконання судового рішення; 2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень.

Відтак, за своїм змістом виконавчий збір є своєрідною винагородою державному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови що такі заходи призвели до виконання рішення.

Тобто, підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника коштів є здійснення державним виконавцем дій з фактичного виконання рішення органами державної виконавчої служби, а розмір виконавчого збору обраховується як 10 відсотків від фактично стягнутої суми.

Пунктом 3 частини 1 статті 39 Закону №1404-VIII, на підставі якої відповідачем винесено постанову від 04.11.2019 про закінчення виконавчого провадження №54362943, визначено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі: припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника.

При цьому, ч.3 ст.40 Закону №1404-VIII визначено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Дана норма кореспондує з п.8 розділу III "Загальні умови та порядок здійснення виконавчого провадження" Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5) та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за № 489/20802.

Таким чином, серед умов, визначених ч.3 ст.40 Закону №1404-VIII та п.8 розділу III "Загальні умови та порядок здійснення виконавчого провадження" Інструкції з організації примусового виконання рішень, підстава для винесення постанови про стягнення виконавчого збору у разі закінчення виконавчого провадження на підставі п.3 ч.1 ст.40 Закону №1404-VIII відсутня.

Крім того, у ході розгляду справи відповідачем не доведено на підставі належних та допустимих доказів, що державним виконавцем було здійснено будь які дії з примусового виконання рішення суду про стягнення з боржника на користь стягувача присуджених сум за виконавчим листом № 309/1033/17-ц.

У сукупності викладених обставин суд дійшов висновку, що у державного виконавця були відсутні підстави для винесення постанови про відкриття виконавчого провадження про стягнення виконавчого збору, тому оскаржувані постанови від 19 серпня 2020 року про стягнення виконавчого збору та відкриття виконавчого провадження з стягнення виконавчого збору з позивача підлягають скасуванню.

Відповідно до ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, позивачем доведено обґрунтованість позовних вимог, а відповідачем не доведено правомірність вчинення дій щодо винесених оскаржуваних постанов.

Оцінивши подані сторонами докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що доводи позивача про протиправність оскаржуваних постанов від 19 серпня 2020 року про стягнення виконавчого збору в сумі 41200,99 грн та про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення виконавчого збору у сумі 41200,99 грн, підтверджені належними та допустимими доказами, а тому наявні підстави для скасування таких.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав стверджувати про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 316, 321, 322, ч. 1 ст. 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Хустського районного відділу ДВС Південно-західного управління юстиції (м. Івано-Франківськ) залишити без задоволення.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2020 року у справі № 260/2912/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку виключно у випадках, передбачених частиною 4 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. М. Довгополов
судді Н. В. Ільчишин
В. В. Гуляк
Повне судове рішення складено 02.02.2022 року