Справа № 415/7756/21
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2022-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2022 року справа №415/7756/21

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Міронової Г.М., суддів: Геращенка І.В., Казначеєва Е.Г., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 10 грудня 2021 р. (повний текст складено 10.12.2021 у м. Лисичанськ) у справі № 415/7756/21 (головуючий І інстанції суддя Калмикова Ю.О.) за позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу № 1 роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області ДПП лейтенанта поліції Коваленка Євгенія Андрійовича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) у жовтні 2021 року звернувся до Лисичанського міського суду з позовом до інспектора взводу № 1 роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області ДПП лейтенанта поліції Коваленка Євгенія Андрійовича, Департаменту патрульної поліції про визнання дій відповідача 1 щодо складання постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ГАА № 581579 від 17 вересня 2021 про накладення стосовного нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 44-3 КУпАП незаконними та скасування постанови, винесеної інспектором взводу 1 роти 3 батальйону УПП в Луганській області ДПП лейтенантом поліції Коваленко Євгенієм Андрійовичем серії ГАА № 581579 від 17 вересня 2021 про накладення стосовно нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн., просив провадження у справі закрити (а.с. 1-6, 25-29).

Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 10 грудня 2021 р. у справі № 415/7756/21 у задоволенні позову відмовлено (а.с. 54-55).

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та винести нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування доводів позивач вказує на те, що винесення постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 44-3 КУпАП є протиправним, а сама постанова такою, що підлягає скасуванню, оскільки постанова КМУ про ведення карантину є незаконною, не відповідає вимогам Конституції і не підлягає виконанню, а тому і вимога вдягати маски є також незаконною, крім того під час розгляду справи поліцейським ним було заявлено клопотання про надання можливості скористуватися послугами адвоката, на що поліцейським дане клопотання було проігноровано, тому вважає, що його право на захист було порушено.

Відповідачем надано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній висловлює згоду з прийнятим судом рішенням про відому у задоволенні позову.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження, так як представники сторін надали заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Суд, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановив наступне.

Як вбачається зі змісту постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення серії ГАА № 581579 від 17 вересня 2021 року ОСОБА_1 о 17 год. 09 хв. в м. Лисичанську по пр. Перемоги, 86, перебував у громадській споруді, а саме: в супермаркеті «Сільпо» без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема захисній масці, що закриває ніс та рот, чим порушив вимоги постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020, що зафіксовано на камеру DSІX300107_BB0107. Прийнято рішення щодо застосування до позивача адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. (а.с. 12).

Спірним у цій справі є правомірність винесення відповідачем постанови від 17.09.2021, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 44-3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. за порушення вимог постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За унормуванням ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 2 ст. 44-3 КУпАП передбачено: «Перебування в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно,

- тягне за собою накладення штрафу від десяти до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян».

Пунктом першим постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID -19, спричиненої коронавірусом SАRS8-СоV-2» (у редакції, чинній на 21.08.2021 року) установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19 грудня 2020 р. до 1 жовтня 2021 р. на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (Офіційний вісник України, 2020 р., № 23, ст. 896, № 30, ст. 1061), від 20 травня 2020 р. № 392 Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (Офіційний вісник України, 2020 р., № 43, ст. 1394, № 52, ст. 1626) та від 22 липня 2020 р. № 641 Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (Офіційний вісник України, 2020 р., № 63, ст. 2029).

Згідно п.2-2 п.п.1 постанови Кабінету Міністрів України № 1236 від 09.12.2020 року, чинній станом на момент спірних правовідносин, з 17 червня 2021 р. на території України встановлюється зелений рівень епідемічної небезпеки, відповідно до якого забороняється: 1) перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення охоплює вину, мотив і мету поведінки правопорушника. Адміністративне правопорушення може бути вчинене як умисно, так і з необережності.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, якщо особа, котра його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, якщо особа, котра його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачити

Отже, тільки за наявності складу адміністративного правопорушення особа, яка його вчинила, може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Щодо адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 44-3 КУпАП, то повноваження з розгляду справ цієї категорії у відповідності до статті 219 КУпАП належить виконавчим комітетам (а в населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчим органам, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад.

Окрім того, КУпАП передбачена в таких випадках певна процедура, а саме: за приписами ст. 255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати:

2) посадові особи, уповноважені на те виконавчими комітетами (а у населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчими органами, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад (зокрема, статті 44-3….).

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі (стаття 256 КУпАП «Зміст протоколу про адміністративне правопорушення»).

Норма ст.61 Конституції України встановлює, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідно до закріпленого в ст. 62 Конституції України принципу, особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За визначенням частин 1,2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. При цьому, застосування уповноваженими на те посадовими особами заходів адміністративного впливу здійснюється в точній відповідності з законом (ч. 3 ст. 7 КУпАП).

У рішенні від 06.12.1988 року по справі Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії Європейський суд з прав людини зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (рішення ЄСПЛ від 24.11.2000 року у справі Дактарас проти Литви).

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року у справі № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Враховуючи, що законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість (більш кримінальна), а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Усі сумніви щодо доведеності вини трактуються на користь особи, що притягується до адміністративної відповідальності.

Як вже зазначалось раніше, спірна постанова була винесена інспектором взводу № 1 роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області ДПП лейтенантом поліції Коваленком Євгеном Андрійовичем, тобто не уповноваженою на розгляд даної категорії справ посадовою особою.

За змістом ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. І відповідачем не доведено, що постанова серії ГАА № 581579 прийнята у відповідності до вимог законодавства.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тобто імператив зазначеного конституційного положення встановлює обов`язок органів державної влади та їх посадових осіб дотримуватись принципу законності при здійсненні своїх повноважень, що забезпечує здійснення державної влади за принципом її поділу. Як підкреслив Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 01 квітня 2008 року № 4-рп/2008, неухильне додержання органами законодавчої, виконавчої та судової влади Конституції та законів України забезпечує реалізацію принципу поділу влади і є запорукою їх єдності, важливою передумовою стабільності, підтримання громадського миру і злагоди в державі.

За таких обставин суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідач не довів факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 44-3 КУпАП.

Частиною 3 ст. 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на викладене позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 73 КАС України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 76 КАС України).

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що внаслідок порушення норм матеріального та процесуального права, суд першої інстанції неправильно вирішив справу за суттю вимог, тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі та закриттю провадження у справі.

За унормуванням ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно ст. 139 КАС України здійснено розподіл судових витрат.

На підставі наведеного, керуючись статями 205, 271, 272, 286, 308, 311, 313, 315, п. 4 ч. 1 ст. 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 10 грудня 2021 р. - задовольнити.

Рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 10 грудня 2021 р. у справі № 415/7756/21 - скасувати.

Прийняти нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора взводу № 1 роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області ДПП лейтенанта поліції Коваленка Євгенія Андрійовича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення, винесену інспектором взводу 1 роти 3 батальйону УПП в Луганській області ДПП лейтенантом поліції Коваленком Євгенієм Андрійовичем серії ГАА № 581579 від 17 вересня 2021 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.

Закрити справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 44-3 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (, місцезнаходження юридичної особи - місто Київ, вул. Федора Ернста, будинок 3, 03048) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспортні дані: НОМЕР_1 , виданий Попаснянським РВУМВС України в Луганській області 06.09.2006, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) витрати з оплати судового збору у розмірі 1135 (одна тисяча сто тридцять п`ять грн.).

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтею 286 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді І.В. Геращенко

Е.Г. Казначеєв