Справа № 520/10584/21
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2022-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2022 р. Справа № 520/10584/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Кононенко З.О. , Мінаєвої О.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.08.2021, головуючий суддя І інстанції: Білова О.В., м. Харків, повний текст складено 18.08.21 по справі № 520/10584/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області третя особа Головне управління Державної казначейської служби України в Харківській області

про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі по тексту - позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області (надалі по тексту - відповідач), в якому просив суд зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області сформувати та подати до Головного управління Держаної казначейської служби України у Харківській області подання (висновок) про повернення ОСОБА_1 помилково (безпідставно) сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 16200 (шістнадцять тисяч двісті) грн., сплаченого згідно з квитанцією № ПНІ355802 АТ ТАСКОМБАНК» від 08.07.2020 року.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18.08.2021 р. по справі №520/10584/21 адміністративний позов залишено без задоволення.

Позивач не погодившись із рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення норм матеріального та процесуального права та просить скасувати рішенням Харківського окружного адміністративного суду по справі № 520/10584/21 від 18.08.2021 р., ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги адміністративного позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справам; використання при винесенні рішення нормативно-правового акту, який не підлягає застосуванню.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що не вбачає з боку Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області порушення прав позивача, а заявлені вимоги в позовній заяві вважає такими, що не ґрунтуються на законі та не відображають фактичних обставин справи; та просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішенням Харківського окружного адміністративного суду по справі № 520/10584/21 від 18.08.2021 р. без змін.

Позивач надав заперечення на відзив на апеляційну скаргу, в якій зазначив, що доводи Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, викладені у відзиві на апеляційну скаргу фактично дублюють доводи у відзиві на позовну заяву та не спростовують аргументів апелянта, та просив задовольнити вимоги апеляційної скарги в повному обсязі.

У відповідності до п. 3 ч.1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 08.07.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Сарапас Н.Б. за реєстровим № 622, укладеного між ОСОБА_2 , з однієї сторони, та ОСОБА_1 , з другої сторони, позивач придбав у власність квартиру АДРЕСА_1 .

Під час укладення договору купівлі-продажу квартири позивачем було сплачено збір на обов`язкове державне пенсійне страхування у розмірі 16200,60 грн. (шістнадцять тисяч двісті гривень шістдесят копійок) - 1% від вартості квартири, що підтверджується квитанцією № ПН1355802 від 08.07.2020 року, на рахунок УДК в Шевченківського районі м. Харкова.

19 травня 2021 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою про повернення безпідставно сплачених коштів у сумі 16200 грн., обґрунтовуючи це тим, що придбав житло вперше, та відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про збір на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не мав сплачувати його.

Листом від 28.05.2021 року №6277-11215/Р-05/8-2000/21 відповідач повідомив, що відповідно до Постанови КМУ від 23.09.2020 № 866, яка набрала чинності 26.09.2020 для встановлення факту придбання особою житла вперше береться до уваги інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про те, що особа не має та не набувала права власності на житло, в тому числі не приватизувала, не успадковувала, не отримувала у дар, не купувала, зокрема, як частку в спільному майні подружжя, та дані про невикористання житлових чеків. Підстави для складення подання на повернення сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна відсутні, з огляду на те, що за інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ,зазначено, що у позивача вже є у приватній власності нерухоме майно (квартира) за адресою: АДРЕСА_2 .

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що з урахуванням норм чинного законодавства надання органом Пенсійного фонду позивачу відповіді про відсутність підстав для внесення подання на повернення збору з операції купівлі-продажу нерухомого майна є правомірним та не порушує права позивача.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 9 статті 1 Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" платниками збору на обов`язкове пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше. Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об`єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України.

Пунктом 8 частини першої статті 2 Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що об`єктом оподаткування для платників збору, визначених пунктом 9 статті 1 цього Закону, - є вартість нерухомого майна, зазначена в договорі купівлі-продажу такого майна.

Питання сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій згідно із Законом України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" врегульовано також Порядком сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 листопада 1998 року № 1740 (далі - Порядок).

Згідно з абзацом першим пункту 15-1 Порядку збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

23.09.2020 р. постановою Кабінету Міністрів України внесено зміни до Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій , а саме пункт 15-2 доповнено підпунктом «в», відповідно до якого збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі нерухомого майна не сплачується, якщо особа придбаває житло вперше, що підтверджується заявою фізичної особи про те, що вона не має та не набувала права власності на житло (в тому числі не приватизувала, не успадковувала, не отримувала у дар, не купувала, зокрема як частку в спільному майні подружжя), та відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (з урахуванням відомостей з невід`ємної архівної складової частини цього Реєстру про набуття, зміну і припинення речових прав на нерухоме майно, про внесені зміни до відповідних записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно) про відсутність зареєстрованих за такою особою прав власності на житло, а також даними про невикористання житлових чеків для приватизації або використання їх для приватизації частки майна державних підприємств і земельного фонду. Документом, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, є довідки з місць проживання (після 1992 року).

З аналізу наведених норм вбачається, що із загального правила про обов`язковість сплати збору при придбанні нерухомого майна законодавцем встановлено винятки для громадян, які придбавають житло і перебувають на черзі на одержання житла або придбавають житло вперше, за умовою, що така особа не набувала права власності, в тому числі не успадковувала житло.

У зазначених положеннях пункту 15-2 Порядку №1740 (в редакції Постанови №866) деталізовано зміст поняття «придбаває житло вперше», яке необхідно розуміти так, що фізична особа не має та не набувала права власності на житло, в тому числі в результаті успадкуванні житла.

З огляду на наведене під час вирішення питання чи є операція купівлі-продажу житла об`єктом сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, термін «придбавання майна» треба використовувати як такий, що охоплює (включає) не лише оплатне набуття права власності на певний об`єкт, а і його безоплатне отримання внаслідок успадкування.

Вказані висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду у постанові від 25.11.2021 року у справі №280/9714/20.

Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за позивачем зареєстровано набуття права власності на квартиру АДРЕСА_2 ., загальною площею 47,6 кв. м., житлова площа 27.8 кв. м., свідоцтво про право на спадщину, за законом, серія та номер 3-1364, видане 23.09.2017 року, видавник Четверта Харківська державна нотаріальна контора, засвідчене державним реєстратором Четвертої Харківської державної нотаріальної контори Козєєвою С.М.

В подальшому позивачем було придбано квартиру що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ., за договором купівлі-продажу від 18.05.2021.

Таким чином, набуття права власності на житло в порядку спадкування законодавством також визнано способом придбання житла, тому позивач не може вважатися особо, що придбає житло вперше.

Щодо доводів апеляційної скарги про використання судом першої інстанції при винесенні рішення нормативно-правового акту, який не підлягає застосуванню, а саме Положення Постанови Кабінету Міністрів України №866 від 23.09.2020, яка набрала чинності 26.09.2020 колегія суддів зазначає, що на момент звернення Позивача до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою про повернення збору 19.05.2021, та прийняття відповідачем рішення про відмову у повернені збору з операції купівлі-продажу нерухомого майна, зазначені зміни до Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій набрали чинності, а тому правомірно були враховані при винесенні Відповідачем рішення про відсутність підстав про звільнення Позивача від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Крім того приписи п. 9 ст. 2 Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" про звільнення від збору на обов`язкове пенсійне страхування лише громадян, які придбавають житло вперше не зазнали змін на час укладення позивачем договору купівлі-продажу та на час звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою.

Внесені зміни зазначеної постановою не спростовують приписи закону а лише роз`яснюють їх застосування.

Таким чином колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що Відповідач обґрунтовано надав позивачу відповідь про відсутність підстав для внесення подання на повернення збору з операції купівлі-продажу нерухомого майна.

Щодо позиції верховного суду у справах в подібних правовідносинах колегія суддів зазначає, що Верховний суд у своїй постанові від 25.11.2021 року у справі №280/9714/20 зазначив, що під час вирішення питання чи є операція купівлі-продажу житла об`єктом сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, термін «придбавання майна» треба використовувати як такий, що охоплює (включає) не лише оплатне набуття права власності на певний об`єкт, а і його безоплатне придбання.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Суд, у цій справі, також враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (п. 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

За таких обставин колегія суддів зазначає, що відсутні підстави для скасування рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.08.2021 р. № 520/10584/21.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення-без змін.

Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, рішення або ухвалу-без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.08.2021 по справі №520/10584/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Я.М. Макаренко
Судді(підпис) (підпис) З.О. Кононенко О.М. Мінаєва