Справа № 380/2869/21
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2022-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2022 рокуЛьвівСправа № 380/2869/21 пров. № А/857/21398/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Кухтея Р.В., Судової-Хомюк Н.М.,

з участю секретаря судового засідання Лутчин А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року у справі № 380/2869/21 за адміністративним позовом Приватного підприємства "Старицький м`ясокомбінат" до Головного управління ДПС у Львівській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення,-

суддя в 1-й інстанції Гулик А.Г.,

час ухвалення рішення 06.09.2021 року,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складання повного тексту рішення 10.09.2021 року,

В С Т А Н О В И В :

Приватне підприємство Старицький м`ясокомбінат звернулося із позовом до Головного управління ДПС у Львівській області, Державної податкової служби України, в якому позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування Головного управління ДПС у Львівській області про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 09.02.2021 №2388034/40346549, №2388038/40346549, №2388033/40346549, №2388037/40346549, №2388036/40346549, №2388035/40346549;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі складені приватним підприємством Старицький м`ясокомбінат податкові накладні №49 від 16.01.2021, №50 від 16.01.2021, №52 від 18.01.2021, №53 від 18.01.2021, №56 від 18.01.2021, №61 від 20.01.2021.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що основним видом діяльності позивача є виробництва м`яса (КВЕД 10.11). В межах своєї підприємницької діяльності позивач укладав договори з іншими суб`єктами господарювання, зокрема, із ПП ЗАГОТПРОДУКТ, із ТОВ Укр-ІталЛТД, СП ТОВ Нива Переяславщини, ТзОВ Забіяка, ТзОВ Нові аграрні технології, ТзОВ ЄВРО-КОМЕРС. На виконання вимог податкового законодавства позивач сформував податкові накладні для вищевказаних контрагентів. Позивач вважає, що відповідач протиправно зупинив реєстрацію вказаних податкових накладних з підстав відповідності платника податку вимогам пункту 1 Критеріїв ризикованості платника податку. Позивач зазначає, що він надав відповідачу документи на підтвердження реальності господарських операцій із ПП ЗАГОТПРОДУКТ, ТОВ Укр-ІталЛТД, СП ТОВ Нива Переяславщини, ТзОВ Забіяка, ТзОВ Нові аграрні технології, ТзОВ ЄВРО-КОМЕРС, проте відповідач не взяв до уваги вказані документи та прийняв рішення про відмову у реєстрації податкових накладних №2388034/40346549, №2388038/40346549, №2388033/40346549, №2388037/40346549, №2388036/40346549 , №2388035/40346549 від 09.02.2021 року. Відтак, рішення ГУ ДПС у Львівській області про відмову в реєстрації податкових накладних є невмотивованими та безпідставними.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року у справі № 380/2869/21 позовні вимоги задоволено.

Рішення суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що винесене з порушенням норм як матеріального так і процесуального права.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що предметом дослідження комісією ГУ ДПС у Львівській області по податкових накладних були тільки ті документи, які позивач подав контролюючому органу, а до суду ним подано перелік документів який є значно ширшим.

Просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року у справі № 380/2869/21 та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вислухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів приходить до переконання, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.309 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги у справі, суд першої інстанції виходив з того, що відмова у прийнятті до реєстрації податкової накладної з підстав недостатності документів для прийняття рішення можлива виключно за умови наявності вичерпного переліку таких документів.

Таким чином, невиконання Комісією законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що позивач приватне підприємство Старицький м`ясокомбінат , знаходиться за адресою: 81052, Львівська область, Яворівський район, с.Воля Старицька, вул.Польова бічна, 1.

Основним видом економічної діяльності позивача є виробництво м`яса (КВЕД 10.11). У межах здійснення господарської діяльності позивач уклав договори купівлі-продажу, а саме:

1) договір купівлі-продажу №001/07-10-2020 від 07.10.2020 з ПП ЗАГОТПРОДУКТ;

2) договір купівлі-продажу №1/12 від 30.12.2019 з ТОВ СП Укр-Італ ЛТД;

3) договір поставки свиней у живій вазі №01-0351/2020 від 18.09.2020 з СП ТОВ Нива Переяславщини;

4) договір поставки №/20189 від 25.07.2018 з ТОВ Забіяка ;

5) договір поставки продукції №54 від 16.07.2020 з ТОВ Нові аграрні технології;

6) Договір поставки №30/01/20 від 30.01.2020року з ТОВ ЄВРО-КОМЕРС.

Позивач подав для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні: №49 від 16.01.2021; №50 від 16.01.2021; №52 від 18.01.2021; №53 від 18.01.2021; №56 від 18.01.2021; №61 від 20.01.2021.

ГУ ДПС у Львівській області сформувала квитанції про зупинення реєстрації вказаних податкових накладних, а саме:

1)квитанція № від 01.02.2021 щодо податкової накладної №49;

2)квитанція № від 01.02.2021 щодо податкової накладної №50;

3)квитанція № від 01.02.2021 щодо податкової накладної №52;

4)квитанція № від 01.02.2021 щодо податкової накладної №53;

5)квитанція № від 01.02.2021 щодо податкової накладної №56;

6)квитанція № від 01.02.2021 щодо податкової накладної №61.

Зупиняючи реєстрацію перерахованих податкових накладних, орган податкового управління виходив з відповідності позивача положенням пункту 1 Критеріїв ризиковості платників податків на додану вартість. При цьому позивачу запропоновано подати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в ПН/РК для розгляду питання прийняття рішень про реєстрацію чи відмову у її проведенні.

Матеріалами справи підтверджується надання позивачем пояснень з приводу блокування реєстрації відповідних податкових накладних (Т.1, а.с.186-200), за змістом яких позивач просив розблокувати згадані податкові накладні, зважаючи на реальність проведення господарських операцій.

Комісією ГУ ДПС у Львівській області прийнято рішення №2388034/40346549 від 09.02.2021року; №2388038/40346549 від 09.02.2021 року; №2388033/40346549 від 09.02.2021 року; №2388037/40346549 від 09.02.2021 року; №2388036/40346549 від 09.02.2021 року; №2388035/40346549 від 09.02.2021 року, якими у проведенні реєстрації відповідних податкових накладних відмовлено., оскільки надані позивачем копії документів, на думку Комісії ГУ ДПС у Львівській області, не були достатніми для рішення про проведення реєстрації податкових накладних №№49, 50, 52, 53, 56, 61.

Позивачем у межах досудового врегулювання спору здійснено адміністративне оскарження рішень про відмову в оскарженні перелічених податкових накладних (Т.1, а.с.147-157). Проте адміністративні скарги позивача залишено без задоволення, а рішення про відмову у реєстрації податкових накладних без змін.

Вважаючи вказані рішення ГУ ДПС у Львівській області протиправними, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

З приводу спірних правовідносин колегія суддів зазначає наступне.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регламентовано приписами Податкового кодексу України (далі ПК) .

Згідно із пунктом 187.1 статті 187 ПК датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. За операціями з виконання підрядних будівельних робіт суб`єкти підприємницької діяльності можуть застосовувати касовий метод податкового обліку відповідно до підпункту 14.1.266 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу.

Як передбачено у пункті 201.1 статті 201 ПК, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно із приписами пункту 201.10 статті 201 ПК при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року №1246 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 204) (далі Порядок №1246).

За правилами пунктів 12 - 15 Порядку №1246 після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки, зокрема, наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування.

За результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція). Квитанція в електронній формі надсилається платнику податку протягом операційного дня та є підтвердженням прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Примірник квитанції в електронній формі зберігається в ДФС. У квитанції зазначаються дата та час її формування, реквізити податкової накладної та/або розрахунку коригування та результат перевірки.

Пунктом 201.16 статті 201 ПК передбачено, що реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

На виконання вказаної норми Кабінетом Міністрів України 11 грудня 2019 року прийнято постанову № 1165 «Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних».

Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі Порядок №1165) визначає механізм зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН, організаційні та процедурні засади діяльності комісій з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН.

Відповідно до пункту 6 Порядку №1165 комісією регіонального рівня приймається рішення про відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.

Включення платника податку до переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку, здійснюється в день проведення засідання комісії регіонального рівня та прийняття відповідного рішення.

Платник податку отримує рішення про відповідність критеріям ризиковості платника податку через електронний кабінет у день прийняття такого рішення (додаток 4).

У рішенні зазначається підстава, відповідно до якої встановлено відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.

Згідно із приписами пункту 7 Порядку №1165 у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу податкової накладної/розрахунку коригування встановлено, що відображена в них операція відповідає хоча б одному критерію ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної/розрахунку коригування, складених платником податку, який відповідає хоча б одному показнику, за яким визначається позитивна податкова історія, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

За правилами пунктів 10-11 Порядку №1165 у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, яка є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються:

1) номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування;

2) критерій (критерії) ризиковості платника податку та/або ризиковості здійснення операцій, на підставі якого (яких) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, з розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку;

3) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для розгляду питання прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації.

Додатком 3 до Порядку № 1165 визначено «Критерії ризиковості здійснення операцій» (надалі по тексту також - Критерії).

Додатком 3 до Порядку № 1165 визначено «Критерії ризиковості здійснення операцій» (надалі по тексту також - Критерії), а саме:

1. Відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, поданій для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), у таблиці даних платника податку на додану вартість (далі - платник податку) як товару/послуги, що на постійній основі постачається, та обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній/розрахунку коригування до податкової накладної на збільшення суми податкових зобов`язань, яку/який подано для реєстрації в Реєстрі, дорівнює або перевищує величину залишку, що визначається як різниця між обсягом придбання на митній території України такого/такої товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 1 січня 2017 р. в отриманих податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих у Реєстрі, і митних деклараціях, збільшеного у 1,5 раза, та обсягом постачання відповідного товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих з 1 січня 2017 р. у Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 50 відсотків) груп товарів (продукції), визначених ДПС та затверджених відповідним наказом, оприлюдненим на офіційному веб-сайті ДПС.

2. Відсутність (анулювання, зупинення) ліцензій, виданих органами ліцензування, які засвідчують право платника податку на виробництво, експорт, імпорт і оптову торгівлю підакцизними товарами (продукцією), визначеними підпунктами 215.3.1 і 215.3.2 пункту 215.3 статті 215 Податкового кодексу України (далі - Кодекс), стосовно товарів, зазначених платником податку в податковій накладній/розрахунку коригування, поданих для реєстрації в Реєстрі на дату їх складення.

3. Відсутність на дату складення податкової накладної/розрахунку коригування відомостей (актуального запису) в Реєстрі платників акцизного податку з реалізації пального щодо суб`єкта господарювання, який подав для реєстрації в Реєстрі податкову накладну/розрахунок коригування, у яких зазначено товар (пальне) за кодами згідно з УКТЗЕД відповідно до підпункту 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 Кодексу.

4. Складення розрахунку коригування постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, якщо передбачається зміна номенклатури товару/послуги (для товарів за кодами згідно з УКТЗЕД - зміна перших чотирьох цифр кодів, а для послуг за кодами відповідно до Державного класифікатора продукції та послуг - перших двох цифр кодів), за умови відсутності такого/такої товару/послуги, зазначеного/зазначеної в розрахунку коригування, поданому для реєстрації в Реєстрі, у таблиці даних платника податку як товару/послуги, що на постійній основі постачається (надається).

5. Перевищення суми компенсації вартості товару/послуги, зазначеного/зазначеної в розрахунку коригування на зменшення суми податкових зобов`язань, поданому отримувачем такого товару/послуги для реєстрації в Реєстрі, величини залишку, що визначається як різниця обсягу придбання на митній території України з 1 січня 2017 р., зазначеного постачальником у зареєстрованих у Реєстрі податкових накладних/розрахунках коригування, складених на отримувача такого/такої товару/послуги, та обсягу постачання з 1 січня 2017 р., зазначеного отримувачем у зареєстрованих у Реєстрі податкових накладних/розрахунках коригування на постачання такого/такої товару/послуги.

6. Складення розрахунку коригування на зменшення податкових зобов`язань до податкової накладної, складеної та зареєстрованої постачальником товарів/послуг на неплатника податку на додану вартість, та подання для реєстрації в Реєстрі у строк, що перевищує 14 календарних днів з дня складення податкової накладної, зареєстрованої в Реєстрі без порушення граничних строків реєстрації, встановлених Кодексом.

Порядок прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних затверджено наказом Міністерства фінансів України від 12 грудня 2019 року № 520, який зареєстрований у Міністерстві юстиції України 13 грудня 2019 року за № 1245/34216 (далі Порядок № 520).

Відповідно до пункту 4 Порядку № 520 у разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі платник податку має право подати копії документів та письмові пояснення стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі.

Згідно із пунктом 5 вказаного Порядку перелік документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, може включати:

договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них;

договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції;

первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм і галузевої специфіки, накладні;

розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків;

документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством.

Пунктом 9 Порядку № 520 встановлено, що письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 4 цього Порядку, розглядає комісія регіонального рівня.

Комісія регіонального рівня приймає рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування в Реєстрі за формою згідно з додатком до цього Порядку (пункт 10 Порядку № 520).

Приписами пункту 11 Порядку № 520 передбачено, що комісія регіонального рівня приймає рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі в разі:

ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі;

та/або ненадання платником податку копій документів відповідно до пункту 5 цього Порядку;

та/або надання платником податку копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства.

При цьому у пункті 5 Порядку №520 зазначено перелік документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації ПН/РК у ЄРПН, який не є вичерпним та не передбачає необхідності надання платником податку усіх документів згідно із таким переліком.

Відтак, на думку апеляційного суду, при оцінці обґрунтованості оспорюваних рішень слід виходити із загальних вимог, які висуваються до акту індивідуальної дії, як акта правозастосування, а саме його обґрунтованості та вмотивованості, та з урахуванням покладеного на суб`єкта владних повноважень приписами частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язку доказування правомірності свого рішення.

Як підтверджено матеріалами справи, у квитанціях № від 01.02.2021, № від 01.02.2021, № від 01.02.2021, № від 01.02.2021, № від 01.02.2021, № від 01.02.2021 причиною зупинення вказано те, що платник податків, яким подано для реєстрації ПН/РК, відповідає пункту 1 Критеріїв ризиковості платника податку та запропоновано позивачу надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку в Єдиному реєстрі податкових накладних.

У пункті 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій зазначено, що одним з таких критеріїв є наявність у контролюючих органів податкової інформації, що платника податку на додану вартість зареєстровано (перереєстровано) на підставі недійсних (втрачених, загублених) та підроблених документів. Водночас зі змісту оскаржуваних рішень вбачається, що відмова у проведенні реєстрації поданих позивачем податкових накладних зумовлена ненаданням первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактури/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що контролюючий орган у квитанціях № від 01.02.2021, № від 01.02.2021, № від 01.02.2021, № від 01.02.2021, № від 01.02.2021, № від 01.02.2021 не вказав конкретного переліку документів, необхідних для прийняття такого рішення.

Разом з тим, позивач після складення вказаних квитанцій надав контролюючому органу пояснення та додаткові документи.

На підтвердження здійснення господарської операції з ПП ЗАГОТПРОДУКТ позивач надав копії таких документів: договір купівлі - продажу з № 001/07-10-2020 від 07.10.2020року, видаткову накладну №37 від 19.01.2021року, товаро-транспортну накладну (далі ТТН) №Р37 від 19.01.2021 року, банківську виписку щодо оплати від 16.01.2021 року; декларацію виробника від 19.01.2021року, ТТН Р38 від 25.01.2021 року, видаткову накладна №38 від 25.01.2021 року, декларацію виробника від 25.01.2021 року.

На підтвердження здійснення господарської операції із ТОВ Укр-ІталЛТД позивач надав: договір купівлі-продажу №1/12 від 30.12.2019 року, видаткову накладну №1 від 11.01,2021року, товаро-транспортну накладну № 1 від 11.01.2021 року, видаткову накладну № 2 від 11.01.2021 року, товаро-транспортну накладну № 2 від 11.01.2021 року.

На підтвердження здійснення господарської операції з СП ТОВ Нива Переяславщини позивач надав: договір поставки свиней у живій вазі №01-0351/2020 від 18.09.2020року, видаткову накладну №1455 від 20.01.2021 р., товаро-транспортну накладну №1455 від 20.01.2021р., видаткову накладну №1794 від 24.01.2021, товаро-транспортну накладну №1794 від 24.01.2021р., видаткову накладну №1209 від 17.01.202Іроку, товаро-транспортну накладну 01209 від 17.01.2021року, видаткову накладну №1057 від 15.01.2021року, товаро-транспортну накладну №01057 від 15.01.2021року.

На підтвердження здійснення господарської операції із ТзОВ Забіяка позивач надав: Договір поставки з ТзОВ Забіяка, видаткову накладну №39 від 18.01.2021року, банківську виписку з КБ ПриватБанк за період з 02 по 21 січня 2021 року, товаро-транспортну накладну № Р39 від 18.01.202Іроку, декларацію виробника від 18 січня 2021 року.

На підтвердження здійснення господарської операції з ТзОВ Нові аграрні технології позивач надав: договір №54 від 16.07.2020року, видаткову накладну №7 від 11.01.2021 року, товаро-транспортну накладну №7 від 11.01.2021, видаткову накладну №8 від 11.01.2021, товаро-транспортну накладну №8 від 11.01.2021.

На підтвердження здійснення господарської операції з ТзОВ ЄВРО-КОМЕРС позивач надав: договір поставки №30/01/20 від 30.01.2020 , товаро-транспортну накладну №Р25 від 14.01.2021року, видаткову накладну №25 від 14.01.2021 року, платіжне доручення №12668 на суму 700 000.00грн., платіжне доручення №12719 від 13.01.2021, видаткова накладна №34 від 16.01.202Іроку, товаро-транспортну накладну №Р34 від 16.01.2021, декларації виробника по спірних податкових накладних за січень 2021 року.

Отже, позивач на підтвердження здійснення господарських операцій подав письмові пояснення (повідомлення щодо подачі документів) та відповідні докази, в яких зазначено про умови господарських операцій, та необхідні документи для реєстрації податкової накладної.

Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції, що господарські операції, за наслідками яких складено спірні податкові накладні, здійснені позивачем в межах його господарської діяльності, підтверджуються первинними документами. При цьому, контролюючим органом не взято до уваги письмові пояснення платника податків.

В подальшому ГУ ДПС у Львівській області прийняло рішення №2388034/40346549 від 09.02.2021року; №2388038/40346549 від 09.02.2021 року; №2388033/40346549 від 09.02.2021 року; №2388037/40346549 від 09.02.2021 року; №2388036/40346549 від 09.02.2021 року; №2388035/40346549 від 09.02.2021 року, якими відмовило в реєстрації податкових накладних.

Підставою прийняття вказаного рішення вказано ненадання платником податку первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання, транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної залежить, зокрема, від чіткого визначення у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної переліку документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної.

Виходячи з того, що контролюючий орган у квитанціях не вказав конкретного переліку документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних, а також того, що позивач надав всі наявні у нього первинні та розрахункові документи необхідні для підтвердження реальності господарських операцій, тому рішення про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №49 від 16.01.2021; №50 від 16.01.2021; №52 від 18.01.2021; №53 від 18.01.2021; №56 від 18.01.2021; №61 від 20.01.2021 не відповідають критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, викладеним у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), оскільки є необґрунтованими та прийнятими не на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України.

Відтак апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що посилання відповідача про ненадання позивачем необхідного пакету документів на підтвердження господарських операцій є необґрунтованими та безпідставними.

При цьому апеляційний суд наголошує на тому, що у постановах від 12 листопада 2019 року у справі №816/2183/18, від 21 травня 2019 року у справі №0940/1240/18, від 18 лютого 2020 року у справі №360/1776/19, від 27 квітня 2020 року у справі №360/1050/19, від 18 червня 2020 року у справі №824/245/19-а Верховний Суд вказував на те, що здійснення моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків є превентивним заходом, спрямованим на убезпечення від безпідставного формування податкового кредиту за операціями, що не підтверджені первинними документами або підтверджені платником податку копіями документів, які складені з порушенням законодавства. Здійснення моніторингу не повинно підміняти за своїм змістом проведення податкових перевірок як способу реалізації владних управлінських функцій податкового органу.

При оцінці вирішення судом першої інстанції позовних вимог у частині зобов`язання ДПС зареєструвати ПН апеляційний суд виходить із такого.

Відповідно до пункту 19 Порядку №1246 податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій:

прийняття в установленому порядку та набрання чинності рішенням про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування;

набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДФС відповідного рішення);

неприйняття та/або відсутність реєстрації в установленому порядку рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

Пунктом 20 Порядку №1246 встановлено що у разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.

Дискреційні повноваження це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Згідно Рекомендацій Комітету Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, дискреційним є повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох варіантів рішення.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 п.9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

У своєму рішенні від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1465а15 Верховний Суд України вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Згідно із частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відтак, з огляду на визнання протиправними та скасування рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 09.02.2021 №2388034/40346549, №2388038/40346549, №2388033/40346549, №2388037/40346549, №2388036/40346549, №2388035/40346549 про відмову в реєстрації податкових накладних №49 від 16.01.2021, №50 від 16.01.2021, №52 від 18.01.2021, №53 від 18.01.2021, №56 від 18.01.2021, №61 від 20.01.2021 у ДПС з`являється об`єктивний обов`язок зареєструвати їх у ЄРПН, оскільки у цьому випадку дискреція при прийнятті такого рішення відсутня.

З огляду на викладене вище, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вжив усіх заходів для всебічного і повного дослідження обставин справи та ухвалив законне й обґрунтоване рішення.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги належним чином обґрунтовані, підтверджені наявними матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАСУ України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 308, 310, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року у справі № 380/2869/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. П. Сеник
судді Р. В. Кухтей
Н. М. Судова-Хомюк
Повне судове рішення складено 02.02.2022 року