Справа № 140/7691/21
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2022-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2022 рокуЛьвівСправа № 140/7691/21 пров. № А/857/19801/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2021 року в справі №140/7691/21 (головуючий суддя Ковальчук В.Д., м. Луцьк) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, в якому просив: а) визнати протиправними дій ГУ ПФУ у Волинській області про відмову здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 за вислугу років відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-ХІІ, що діяла на час призначення пенсії, та ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-УІІ з 01.01.2021 з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати за відповідною посадою на підставі довідки Волинської обласної прокуратури №21-49 від 24.02.2021 без будь-якого обмеження суми пенсії максимальним розміром та з урахуванням раніше проведених виплат;

б) зобов`язати ГУ ПФУ у Волинській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-ХІІ, що діяла на час призначення пенсії, та ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-УІІ з 01.01.2021 з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати за відповідною посадою на підставі довідки Волинської обласної прокуратури №21-49 від 24.02.2021 без будь-якого обмеження суми пенсії максимальним розміром та з урахуванням раніше проведених виплат.

Рішенням від 11 жовтня 2021 року Волинський окружний адміністративний суд адміністративний позов задовольнив частково.

Визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку пенсії на підставі довідки Волинської обласної прокуратури від 24 лютого 2021 року № 21-49 вих-21, з розрахунку її розміру 90 відсотків від суми місячної заробітної плати за відповідною посадою.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області з 01 лютого 2021 року здійснити перерахунок ОСОБА_1 пенсії за вислугу років на підставі довідки Волинської обласної прокуратури від 24 лютого 2021 року № 21-49 вих-21, з розрахунку її розміру 90 відсотків від суми місячної заробітної плати за відповідною посадою.

В задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Також суд стягнув з Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 454 гривень (чотириста п`ятдесят чотири гривні).

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказує на те, що до розміру його пенсії не можуть застосовуватися обмеження максимальним (граничним) розміром, оскільки такий порядок було запроваджено Законами №№3668-VІ від 08.07.2011, 1697-VІІ від 14.10.2014, 911-VІІІ від 24.12.2015, проте пенсію позивачу призначено до набрання перерахованими Законами чинності.

Вказує на численну кількість судових рішень, ухвалених протягом 2016-2021 років, а також рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області у справах №161/15583/14-а та №161/5127/16-а, якими пенсійний орган було зобов`язано провести перерахунок та виплату пенсі позивачу відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 90% від суми місячної заробітної плати без обмеження її максимальним розміром.

З огляду на викладене, відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у здійсненні перерахунку та виплати пенсії позивачу без обмеження її суми максимальним розміром і в частині стягнення 50% судового збору з відповідача на користь позивача та ухвалити в цій частині нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити повністю.

Відповідач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

На підставі пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд встановив та матеріалами справи підтверджується, що позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області, з жовтня 2002 року отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ (у редакції, що діяла на момент призначення пенсії), що підтверджується пенсійним посвідченням (а. с. 9).

24.02.2021 Волинська обласна прокуратура видала позивачу довідку за № 21-49 вих-21 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій за відповідною (прирівняною) посадою ,,старший прокурор прокуратури (начальник відділу) за нормами, чинним на 11.09.2020, усього в сумі 79251,20 грн (а. с. 13).

18.06.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку пенсії з 01.02.2021 на підставі вказаної довідки від 24.02.2021 вих. № 21-49 (а. с. 13-15).

Листом від 08.07.2021 відповідач повідомив позивача про недоцільність проведення перерахунку за вислугу років, оскільки її розмір, визначений з урахуванням статті 86 Закону № 1697-VII, становитиме 17690,00 грн (1769,00 грн - прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність х 10), а розмір, який позивач отримує на даний час (18466,81 грн), є більшим (а. с. 16).

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач оскаржив їх до суду.

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції керувався тим, що при перерахунку пенсії прокурорів має застосовуватися норма, що визначає розмір місячного (чинного) заробітку у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а наступні зміни законодавства стосувалися зміни розміру відсотків при призначенні пенсії прокурорам. Поряд з цим, суд першої інстанції визнав необґрунтованими вимоги позивача про перерахунок пенсії без обмеження її максимальним розміром з тих підстав, що оскільки внаслідок перерахунку пенсії позивача її розмір перевищив максимальний, та таке перевищення стало результатом перерахунку в період дії загальної норми ч. 1 ст.2 Закону України від 08.07.2011 №3668-УІ «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», то до регулювання спірних правовідносин слід застосовувати положення вказаної статті, яка встановлює обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає наступне.

Оскільки рішення суду оскаржене позивачем лише в частині відмови у здійсненні перерахунку та виплати пенсії без обмеження її максимальним розміром, колегія суддів надає правову оцінку висновкам суду у вказаній частині.

Обмеження виплати пенсії максимальним її розміром вперше було встановлено Законом України від № 3668-VI 08.07.2011 «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», який набрав чинності з 01.10.2011, та прийнятий з метою визначення заходів подальшого реформування пенсійної системи та збалансування солідарної системи пенсійного страхування.

Відповідно до ч.1 ст.2 цього Закону максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до, зокрема, Закону України «Про прокуратуру» не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

За приписами абз.1 п.2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Колегія суддів звертає увагу на те, що пункт 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону не регулює питання обмеження максимальним розміром пенсії осіб, у яких на 01.10.2011 вона не досягала максимального розміру (десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність). Тобто для осіб, яким призначено пенсію за законодавством, що не передбачало обмеження максимального розміру, законодавець передбачив лише збереження раніше призначеного розміру пенсії. Водночас право на здійснення перерахунку пенсії у розмірі, що перевищує максимально встановлений законом, законодавцем не передбачено.

Законом України № 213-VIII від 02.03.2015 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», який набрав чинності з 01.04.2015, частину п`ятнадцяту статті 50-1 Закону № 1789-XII замінено чотирма частинами, зокрема частиною вісімнадцятою такого змісту: «Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність».

З 15.12.2015 Закон № 1789-XII відповідно до розділу ХІІ «Прикінцеві положення» Закону № 1697-VII втратив чинність (крім, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1). Отже, частина вісімнадцята ст.50-1 Закону № 1789-XII, яка застосовувалась субсидіарно з п.2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3668-VI та врегульовувала питання виплати пенсій без обмежень, втратила чинність з набранням чинності Закону № 1697-VII, а тому до спірних правовідносин такі норми не застосовуються.

Абзацом шостим ч.15 ст.86 Закону № 1697-VII визначено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Відтак, у зв`язку з прийняттям Закону № 1697-VII розмір пенсії прокурорів знову обмежено максимальним розміром - десять прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.

Таким чином, на момент звернення позивача за перерахунком пенсії, наведеними вище положеннями встановлюються обмеження розміру виплачуваної пенсії, які мають імперативний характер, неконституційними не визнавались, є чинними та обов`язковими до виконання органами Пенсійного фонду України.

Також колегія суддів звертає увагу, що не застосування обмеження розміру виплачуваної пенсії при її перерахунку у зв`язку з підвищенням заробітної плати працівників прокуратури, до осіб, яким призначена пенсія відповідно до положень ст.50-1 Закону № 1789-ХІІ, неодмінно призведе до ситуації непрямої дискримінації інших пенсіонерів з числа прокурорів, зокрема тих, яким пенсія призначена відповідно до Закону № 1697-VII, та суперечитиме принципу рівності перед Законом. Утверджуючи та забезпечуючи права осіб на соціальний захист, держава повинна в процесі виконання своїх соціальних обов`язків вживати заходів для забезпечення рівності між пенсіонерами.

Верховним Судом неодноразово здійснювався касаційний розгляд справ, де позивачами виступали особи, яким пенсії були призначені відповідно до Закону № 1789-XII, а вимоги позовних заяв було звернуто до пенсійного органу стосовно неправомірності його дій та рішень щодо здійснення перерахунку такої пенсії із застосуванням обмеження її максимальним розміром, передбаченим ст.86 Закону №1697-VII, в редакції зі змінами, внесеними Законами України №911-VIII від 24.12.2015 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», № 1774-VIII від 06.12.2016 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (постанови Верховного Суду від 22.05.2018 у справі № 205/8204/16-а, від 03.04.2018 у справі № 361/4922/17, від 02.05.2018 у справі № 704/87/17, від 15.08.2018 у справі № 161/9572/17, від 17.01.2019 у справі № 161/713/17, від 15.05.2019 у справі № 554/4191/17, від 21.11.2019 у справі № 161/14321/16-а, від 21.05.2020 у справі № 554/10510/16-а, від 28.10.2020 у справі № 686/2428/16-а, від 03.06.2021 у справі № 359/3736/17).

Розглядаючи вищевказані справи, Верховний Суд сформулював правову позицію, відповідно до якої положення норм чинного законодавства, якими обмежувався максимальний розмір пенсії, не визнавались у встановленому порядку Конституційним Судом України такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), отже, є чинними і підлягають виконанню.

З урахуванням наведеного, при здійсненні ОСОБА_1 перерахунку пенсії пенсійним органом обґрунтовано застосовано обмеження максимального розміру десятьма прожитковими мінімумами для осіб, що втратили працездатність, встановлене вищезгаданими нормативно-правовими актами.

Також колегія суддів вважає помилковими покликання апелянта на преюдиційність рішень Луцького міськрайонного суду Волинської області у справах №161/15583/14-а та №161/5127/16-а, оскільки такі стосуються перерахунку пенсії за відмінного правового регулювання спірних питань.

При цьому, за різних фактичних обставин рішення у цій справі не можна вважати протилежно діаметральним вищевказаним постановам судів (рішення Європейського Суду з прав людини «Yidiz v Turkey» від 27.04.2021).

Зважаючи на встановлені обставин справи, наведені норми чинного законодавства України, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позову в частині зобов`язання пенсійного органу здійснити нарахування та виплату пенсії позивачу без обмеження її максимального розміру.

З огляду на викладене вище, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, задовольняючи частково адміністративний позов, вжив усіх заходів для всебічного і повного дослідження обставин справи та ухвалив законне й обґрунтоване рішення.

Наведені обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність рішення суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Інші, зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись статтями 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2021 року в справі №140/7691/21 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених в статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В. В. Святецький
судді Л. Я. Гудим
О. М. Довгополов
Повне судове рішення складено 07.02.2022.