Справа № 725/740/22
Суддя: Галичанський О. І.
Дата ухвалення: 2022-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 725/740/22
Номер провадження 2-а/725/38/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2022

Першотравневий районний суд м. Чернівці у складі:

головуючого судді О.І. Галичанського ,

при секретарі О.О. Кіріяк ,

за участю сторін та перекладача ,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області до громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 ) про примусове видворення та затримання з метою забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства , які незаконно перебувають на території України

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з адміністративним позовом.

В обґрунтування заявлених вимог вказує, що 17.10.2013 року вироком Сторожинецького районного суду Чернівецької області у справі №723/1774/13-к громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було визнано винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.119 та ч.3 ст.187 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 10 років з конфіскацією всього належного йому майна.

04.02.2022 року вказаний іноземець відбув покарання. Має довідку про звільнення серії ЧНЦ №04375, видану 04.02.2022 року Державною установою «Сокирянська виправна колонія №67», їз фотозображенням відповідача. На даний момент ОСОБА_1 знаходиться на території України з паспортним документом громадянина РФ, термін дії якого закінчився 02.11.2017 року та без документів, що надавали б можливість законно перебувати на території України, оскільки посвідку на постійне проживання на території України йому скасовано 19.03.2018 року.

04.02.2022 року громадянина Російської Федерації ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 203 Кодексу України про адміністративне правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1734,00 грн.

Сокирянським відділом Управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області було прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 та зобов`язано покинути територію України у термін до 05.02.2022 року, однак останній виконати вказане рішення не має можливості в зв`язку з відсутністю коштів для виїзду за межі України та паспортного документа. Оскільки вказане рішення відповідач виконати не зможе, раніше був засудженим до позбавлення волі, відбував покарання, паспортного документу немає, засобів до існування на території України не має, існує ризик не виконання відповідачем рішення органу УДМС України про примусове повернення, тому УДМС у Чернівецькій області звернувся до суду з даним позовом.

Враховуючи наведене , просив суд примусово видворити громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі території України та затримати його з метою забезпечення примусового видворення за межі території України і помістити до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України на строк до шести місяців.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю, просив його задовольнити та пояснив , що відповідач не має законних підстав для перебування на території України. Не був позбавлений можливості звернути до відповідних органів для узаконення підстав перебування на території України.

Відповідач у судовому засіданні вказав , не бажає залишати територію України. Після звільнення з місць позбавлення волі бажає залишитися та проживати на території України. Дійсних документів щодо законності проживання в Україні у нього немає. Відбуваючи покарання , не замислювався над необхідністю виготовлення документів на проживання, хоча така можливість у нього була .

Вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 20 ч. 1 п. 3 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України, а відповідно до Глави 11, параграфу 2 «Розгляд окремих категорій термінових адміністративних справ», ст. 289 КАС України провадження по цій категорії справ має особливості встановлені законом.

Судом встановлено, що відповідно до довідки про звільнення серії ЧНЦ № 04375 , виданої ОСОБА_1 , він відбув покарання в установах Державної кримінально- виконавчої служби на підставі вироку Сторожинецького районного суду Чернівецької області у справі №723/1774/13-к від 17.10.2013 року з 11..01.2013 року по 04.02.2022 рік.

04.02.2022 року громадянина Російської Федерації ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 203 Кодексу України про адміністративне правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1734,00 грн.

Сокирянським відділом Управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області було прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 та зобов`язано покинути територію України у термін до 05.02.2022 року, однак останній виконати вказане рішення не має можливості в зв`язку з відсутністю коштів для виїзду за межі України та паспортного документа.

ОСОБА_1 , немає законних підстав для перебування на території України. На підтвердження законності підстав для знаходження на території України ,жодних документів не надав.

Отже, на даний час відповідач на території України знаходиться незаконно, належного підтвердження постійного місця проживання та законного джерела існування не має, мети перебування та доказів факту родинних зв`язків з громадянами України до суду не надав.

ОСОБА_1 до територіальних підрозділів та органів ДМС України стосовно продовження терміну перебування на території України, документування паспортом громадянина України, паспортом громадянина України для виїзду за кордон, отримання дозволу на імміграцію в Україну, документування посвідкою на постійне /тимчасове проживання в Україні, звернення із заявою про отримання статусу біженця чи додаткового захисту не звертався.

Відповідно до положень п. 7 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 року № 3773 іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах - це іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Статтею Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України,- за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Частиною 1 статті 26 Конституції України та статтею 3 Закону визначено, що іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України,- за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Відповідно до імперативних приписів статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Стаття 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" регламентує, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більше як на 18 місяців.

Відповідно до п.1.8 Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх спав України, Адміністрацією державної прикордонної служби України та Службою безпеки України від 23.04.2012 р. № 353/271/150, примусове видворення передбачає: виявлення порушника, поміщення його в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України (далі ПТПІ), документальне оформлення примусового видворення, подальше супроводження іноземця до пункту пропуску через державний кордон України чи до країни походження.

Згідно п. 1 Типового положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. № 1110, пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні (далі - пункт тимчасового перебування), є державною установою, що призначена для тимчасового утримання іноземців та осіб без громадянства.

На виконання абзацу 3 пункту 3 розділу IV «Прикінцеві положення» Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та Типового положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1110, з метою нормативно-правового врегулювання порядку дій посадових осіб пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, територіальних органів та територіальних підрозділів Державної міграційної служби України, органів охорони державного кордону з питань розміщення іноземців та осіб без громадянства в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, їх утримання, ідентифікації, примусового видворення, а також звільнення з пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 29 лютого 2016 року № 141 затверджено Інструкцію про порядок утримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні (далі -Інструкція № 141).

Згідно з пункту 12 Розділу ІІ Інструкції №141 іноземці та особи без громадянства утримуються в ПТПІ протягом строку, необхідного для виконання постанови адміністративного суду: про примусове видворення з України; затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з України; затримання з метою ідентифікації та забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, але не більш як 12 місяців.

Аналіз наведених норм чинного законодавства дає підстави вважати, що клопотання про затримання щодо іноземця або особи без громадянства може бути подано стосовно особи, до якої подано та розглядається адміністративний позов про примусове видворення, при цьому підставою затримання повинні слугувати докази на підтвердження обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого подано адміністративний позов про примусове видворення, не має документа, що дає право на виїзд з України, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення або якщо існує ризик його втечі.

Згідно з частиною першою статті 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Згідно з положеннями ч. 11 ст.289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців.

Відповідно до ч. 15 ст. 289 КАС України адміністративні справи, передбачені цією статтею, розглядаються судом у день подання відповідної позовної заяви.

Відповідно до п. 14 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» нелегальний мігрант - це іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Частиною 3статті 3 розділу І Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» зазначено, що іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції України, Законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Відповідно до частини 1 статті 9 розділу II Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України.

Відповідно до ч. 1 статті 23 розділу III Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» нелегальні мігранти та інші іноземці та особи без громадянства, які вчинили злочин, адміністративні або інші правопорушення, несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України.

Абзацом 1 статті 26 розділу III Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції.

Згідно п. 26 постанови пленуму Вищого адміністративного суду України від 25 червня 2009 року № 1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов`язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» примусове видворення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту". Під час вирішення питання про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства судам варто враховувати, що особа в будь-якому разі не підлягає видворенню, якщо підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", відповідно до якої іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн.

Європейський суд з прав людини у справі «Ливада проти України» (рішення від 26 червня 2014 року) зазначив, що проголошуючи право на свободу, пункт статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має на увазі фізичну свободу особи, і мета цього положення полягає в не допущенні свавільного позбавлення такої свободи. Перелік винятків із права на свободу, яке гарантує пункт 1статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, є вичерпним, і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідатиме меті положення пункту 1 статті 5 про захист прав людини і основоположних свобод. Застосування адміністративного затримання для забезпечення доступності особи для подальшого кримінального провадження становить свавільне позбавлення свободи.

Європейський суд з прав людини у справі «Амюр проти Франції» (рішення від 25 червня 1996 року) та у справі «Дугуз проти Греції» (рішення від 06 березня 2001 року) вказав, що у разі, якщо національне законодавство передбачає можливість позбавлення волі - особливо стосовно іноземного громадянина - шукача притулку - таке законодавство повинно бути максимально чітким і доступним для того, щоб уникнути ризику свавілля.

Враховуючи те, що відповідач відповідно до ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», свідомо порушив законодавство України,не вчинив дії щодо легалізації свого перебування на території України після звільнення з місць позбавлення волі, останній не підпадає під захист статті 3 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Суд має всі підстави вважати, що відповідач буде ухилятися від виїзду за межі території України.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, беручи до уваги, що відповідач , грубо порушив законодавство України , не має документу, що надає право на виїзд з України, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для застосування найбільш суворого заходу, передбаченого ч. 11 ст. 289 КАС України, як його затримання та поміщення в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні та видворити його за межі території України.

Керуючись Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст.2,4,7-9,72-77,241-246, 289 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Примусово видворити громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі території України до Російської Федерації.

Затримати громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою забезпечення примусового видворення за межі території України та помістити до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України на строк до шести місяців, починаючи з 05 лютого 2022 року.

Відповідно до вимог п.3 ч.2 ст. 371 КАС України допустити негайне виконання рішення суду.

На час апеляційного оскарження іноземці або особи без громадянства, у яких відсутні документи, що дають право на виїзд з України, продовжують утримуватися у спеціально обладнаних для цих цілей приміщеннях органів (підрозділів) охорони державного кордону чи Служби безпеки України або в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Рішення може бути оскаржено з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст. 289 КАС України у десятиденний строк із дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці О. І. Галичанський