Справа № 240/23514/21
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2022-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви в частині позовних вимог

11 лютого 2022 року м. Житомир справа № 240/23514/21

категорія 112010201

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Черняхович І.Е., перевіривши дотримання вимог законодавства при подачі позовної заяви ОСОБА_1 до Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання протиправною відмову, стягнення коштів,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, в якому просив:

- визнати протиправною відмову Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у виплаті йому щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 та 2021 роки, як учаснику бойових дій, передбачену статтею 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

- стягнути з Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат на його користь недоотриману щорічну разову грошову допомогу до 05 травня за 2020 та 2021 роки у сумі 14154,00 гривень (за 2020 рік у сумі 6800,00 гривень та за 2021 рік у сумі 7357,00 гривень).

Перевіривши дотримання позивачем вимог законодавства при зверненні з даним позовом до суду, суддею було встановлено, що позовна заява ОСОБА_1 не відповідає вимогам статті 122 КАС України, з огляду на наступне.

Згідно з абзацом 1 частини 2 статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що підставою його звернення з даним позовом до суду стала виплата йому Житомирським обласним центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 та 2021 роки, в розмірі меншому ніж передбачено Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Згідно з вимогами статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Частиною 4 статті 17-1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" передбачено, що особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

З огляду на викладене, суд відмічає, що перебіг строку звернення позивача до суду з даним позовом слід обраховувати з 30 вересня відповідного року, за який виплачується разова щорічна грошова допомога.

Окрім того, у постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №607/7919/17 суд дійшов висновку, що 30 вересня поточного року - це встановлений законом кінцевий строк, до якого могла бути здійснена виплата вказаної допомоги і до якого позивач міг очікувати на отримання більшої суми, ніж була йому нарахована.

Відтак, процесуальний строк на звернення з даним позовом до суду розпочався для позивача 01 жовтня 2020 року та відповідно закінчився 01 квітня 2021 року.

Разом з тим, ОСОБА_1 до суду з даним позовом про захист своїх прав щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги до 5 травня за 2020 та 2021 роки звернувся лише 14 вересня 2021 року, що підтверджується датою реєстраційного штампу суду, зазначеного на позовній заяві.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про пропуск позивачем процесуального строку звернення до суду, передбаченого чинним законодавством України, в частині позовних вимог, які стосуються виплати йому грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік.

Частиною 6 статті 161 КАС України встановлено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

На виконання вимог ч. 6 ст. 161 КАС України ОСОБА_1 подав до суду заяву, в якій просив поновити йому процесуальний строк на звернення з даним позовом до суду. В обґрунтування поважності причин пропуску такого строку позивач зазначив, що про порушення свого права на отримання щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік він дізнався лише в серпні 2021 року після отримання від Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат листа-відповіді на своє звернення від 13.08.2021 №25678/02 з відмовою здійснити виплату йому разової грошової в розмірі, передбачену статтею 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" .

Розглянувши вказану заяву та зазначені в ній позивачем підстави для поновлення строку звернення до суду, суд встановив, що доводи позивача про звернення до Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних та отримання лише у серпні 2021 року відповіді на нього не змінюють моменту, з якого позивач повинен та мав можливість дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права.

Натомість інших доводів, які б свідчили про наявність об`єктивно непереборних обставин, пов`язаних з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення дій щодо звернення до суду з позовом за захистом порушеного права, протягом установленого законом строку, позивачем суду не наведено. Відтак, суд визнав зазначені в заяві причини пропущення строку звернення до суду неповажними.

У зв`язку з цим, ухвалою судді від 21 вересня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху, а позивачу надано строк для усунення її недоліків шляхом надання до суду клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на звернення до суду та доказів поважності причин його пропуску в частині позовних вимог, які стосуються виплати грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік, із зазначенням інших підстави для поновлення такого строку.

На виконання вимог вищезазначеної ухвали ОСОБА_1 подав до суду клопотання, в якому просив поновити йому пропущений строк на звернення до суду.

В обґрунтування поданого клопотання позивач зазначив, що мав істотні перешкоди та труднощі для подання позову до суду, зокрема вказав, що 24.09.2020 він захворів та перебував на лікарняному, а починаючи з 19.10.2020 постійно перебував у відрядженнях в різних містах країни. Також зазначив, що його мати, ОСОБА_2 , як є людиною похилого віку, знаходилась на стаціонарному лікуванні та потребувала стороннього догляду, нагляду та допомоги. Крім того, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько, ОСОБА_3 . Відтак, позивач зауважив, що вказані обставини були непереборними, не залежали від його волевиявлення та склали істотні труднощі для подання позовної заяви.

Розглянувши вказане клопотання суд зазначає, що пропущений процесуальний строк може бути поновлений, якщо причини його пропуску є поважними.

Ключовою є фраза «з поважних причин», а отже це і є предметом доказування при вирішенні питання щодо встановлення поважності причин для позивача, тобто якщо строк був пропущений з поважних причин, це повинно підтверджуватися незаперечними письмовими доказами.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій, в тому числі звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

При цьому, у рішенні Верховного Суду України від 13.09.2006 у справі №6-26370кс04 зазначено таке: "Поважними причинами пропуску строку позовної давності вважаються такі обставини, за яких своєчасне пред`явлення позову стає неможливим або утрудненим".

За правилами частини 1 статті 77 КАС України тягар доведення наявності поважних причин пропуску процесуального строку на звернення до суду з наданням відповідних доказів покладається саме на позивача.

Як вказує практика Верховного Суду України, оцінюючи обставини, що перешкоджали здійсненню процесуального права на оскарження, суд повинен виходити з оцінки та аналізу всіх наведених у клопотанні доводів, а також з того, чи мав заявник можливість своєчасно реалізувати своє право на оскарження.

Верховний Суд зазначив, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи, а для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку.

Частиною другою та п`ятою статті 44 КАС України визначено, що учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Дотримання строку звернення з адміністративним позовом до суду є однією з умов для реалізації права на звернення з позовом у публічно-правових відносинах.

Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску процесуального строку на звернення до суду ОСОБА_1 в клопотанні про поновлення йому пропущеного строку, в якості поважної підстави пропуску такого строку зазначив, що починаючи з 24.09.2020 він захворів та перебував на лікарняному, після якого ще тривав період реабілітації, в підтвердження чого надав до суду копію записів зі своєї медичної книжки.

Дослідивши вищезазначену копію медичної книжки, суд встановив, що ОСОБА_1 дійсно звертався на прийом до лікаря 24.09.2020, 16.03.2021 та 16.08.2021. За наслідками кожного з цих прийомів лікарем було рекомендовано звільнити позивача від виконання службових обов`язків на 3 доби.

Таким чином, наданими позивачем доказами підтверджується факт його хвороби загальною тривалістю 9 днів.

Натомість, процесуальний строк на звернення до суду в частині позовних вимог, які стосуються виплати одноразової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік, пропущений позивачем на 167 календарних дні (з 01.04.2021 по 14.09.2021).

Таким чином, навіть якщо врахувати період хвороби позивача, як поважну причину неможливості звернення до суду, то позов ОСОБА_1 все одно поданий з порушенням визначеного статтею 122 КАС України процесуального строку на 158 календарних дні (167-9 = 158).

Щодо посилання позивача на його перебування у відрядженнях з 19.10.2020 по 20.10.2020, 10.11.2020, 05.01.2021, з 02.02.2021 по 06.02.2021, з 22.02.2021 по 27.02.2021, з 16.03.2021 по 17.03.2021, 25.03.2021, 26.03.2021 (загалом 19 днів), то суд не вважає їх поважними причинами пропуску строку на звернення до суду, адже відрядження позивача по службі ніяким чином не перешкоджало позивачу та обмежувало його у зверненні до адміністративного суду за захистом своїх прав.

З приводу доводів позивача стосовно того, що його мати, ОСОБА_2 , як є людиною похилого віку, знаходилась на стаціонарному лікуванні та потребувала стороннього догляду, нагляду та допомоги, суд зазначає наступне.

З доданого до клопотання про поновлення пропущеного строку епікризу вбачається, що в період з 25.04.2021 по 05.05.2021 ОСОБА_2 , яка є матір`ю позивача, дійсно перебувала на стаціонарному лікуванні в КНП Хорошівської лікарні. Однак зазначений документ жодним чином не підтверджує, що в період з 25.04.2021 по 05.05.2021, а також в період реабілітації після хвороби, догляд за ОСОБА_2 здійснював саме позивач.

З приводу посилання позивача на карантинні обмеження, введені на території України з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, суд зазначає наступне.

Пунктом 3 Розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Зміст вищезазначеної норми свідчить, що встановлений з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) карантин може бути підставою для поновлення пропущеного процесуального строку на звернення з даним позовом до суду виключно у випадку, якщо пропуск цього строку був зумовлений впровадженими у зв`язку з карантином обмеженнями.

ОСОБА_1 у своїй заяві про поновлення пропущеного процесуального строку на звернення до суду не зазначив які саме обмеження, впровадженні у зв`язку з карантином, та яким чином зумовили виникнення труднощів для своєчасного звернення до суду.

З огляду на зазначене, суд визнає причини пропущення строку звернення до суду з даним позовом неповажними.

Враховуючи викладене суд вважає, що позивачем не надано належних доказів наявності обставин, які б давали підстави для висновку про наявність об`єктивних, тобто таких, що не залежали від волі позивача, обставин, які б зумовили поважність пропуску встановленого процесуальним законом строку звернення до суду в частині позовних вимог, які стосуються виплати грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік.

Під час розгляду заяви позивача про поновлення йому пропущеного строку на звернення до суду, судом не було встановлено наявності поважних причин, за яких позивач не міг звернутися до адміністративного суду в межах передбаченого законом строку.

Згідно з п. 9 ч. 4 ст. 123 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Частинами 1 та 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху або про повернення позовної заяви надсилається особі, яка подала позовну заяву, не пізніше наступного дня після її постановлення (ч. 5, 6 ст. 169 КАС України).

Беручи до уваги встановлені обставини, суд приходить до висновку, що позовну заяву ОСОБА_1 до Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання протиправною відмову, стягнення коштів в частині позовних вимог, які стосуються виплати йому одноразової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік слід повернути позивачу.

Керуючись статтями 169, 243, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання протиправною відмову, стягнення коштів в частині позовних вимог:

"- визнати протиправною відмову Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у виплаті ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020, як учаснику бойових дій, передбачену статтею 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

- стягнути з Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат на користь ОСОБА_1 недоотриману щорічну разову грошову допомогу до 05 травня за 2020 рік у сумі 6800,00 гривень." - повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка її подала, не пізніше наступного дня після її постановлення, разом із позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя І.Е.Черняхович