Справа № 280/6349/21
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2022-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

31 січня 2022 року м. Дніпросправа № 280/6349/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20 вересня 2021 року (головуючий суддя Новікова І.В.)

у справі № 280/6349/21

за позовом ОСОБА_1

до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпропетровському району

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району, у якому просив:

визнати протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком;

зобов`язати Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району нарахувати ОСОБА_1 щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2021 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, що становить 19200,00 грн.;

стягнути з Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району на користь ОСОБА_1 щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2021 рік у розмірі 19200,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач, відповідно до статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», належить до осіб з інвалідністю внаслідок війни. Позивачу безстроково встановлено ІІ групу інвалідності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з роботами по ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС. Позивач вказує на те, що він звернувся до відповідача з заявою про нарахування та виплату йому щорічної разової допомоги до 5 травня за 2021 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, але відповідачем безпідставно відмовлено у проведенні відповідних виплат.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 20.09.2021 у задоволенні позову відмовлено з тих підстав, що позивач не має статусу особи з інвалідністю внаслідок війни, відповідно, не має право на отримання разової допомоги до 5 травня.

Суд виходив з того, що відповідне посвідчення позивачу не видавалось, позивач не перебуває на обліку як особа, яка має право на пільги, передбачені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Наявність у позивача статусу особи з інвалідністю та ліквідатора наслідків Чорнобильської катастрофи надає позивачу право на пільги та компенсації, встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не ті, що передбачені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі. Позивач зазначає, що йому встановлена інвалідність ІІ групи у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з роботами по ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, що встановлено також судовими рішеннями у справі № 280/3225/19, 280/938/21. На думку позивача, він має право на пільги згідно з декількома законами, зокрема, Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Той факт, що позивач перебуває на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги, лише як учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та не має посвідчення, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», не може свідчити про те, що він не має статусу особи з інвалідністю внаслідок війни.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому просить залишити рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване. Відповідач зазначає, що документи, які надав позивач, підтверджують його статус учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та настання інвалідності у зв`язку з захворюванням, яке пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, однак вони не надають права на отримання щорічної разової допомоги до 5 травня.

Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивач ОСОБА_1 має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (категорія 1), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим 23.03.2010, є інвалідом II групи у зв`язку з захворюванням, пов`язаним з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджено довідкою до акту огляду МСЕК серія АД № 1332154, виданою 19.03.2010.

Також позивачу видана довідка ГУ МВС України в Запорізькій області від 14.06.2010 з/с-А-172 (а.с.15), за змістом якої ОСОБА_1 приймав участь в роботах по ліквідації наслідків аварії у 30-ти кілометровій зоні Чорнобильської ЕАС (згідно постанови ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 29.12.1987 № 1497-378 і постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05.06.198 № 665-195, що надають право на державну пенсію на пільгових умовах у відповідності із Списком №1, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173) в період часу з 25 серпня 1986 року по 25 вересня 1986 року (32 дні, коефіцієнт « 3»).

Зазначений термін роботи до 01 січня 1988 року зараховується до стажу при призначенні пенсії у трьохкратному розмірі, а за період з 01 січня 1988 року по 01 січня 2006 року в полуторному розмірі.

Підстава видачі цієї довідки: наказ УВС Запорізького виконкому № 86ІІ від 24.08.1986.

Позивач звернувся до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпропетровському району із заявою від 17.05.2021 про нарахування та виплати йому разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік.

Листом від 26.05.2021 №07-08/2821 відповідач відмовив позивачу у проведенні відповідної виплати, повідомивши, що позивач не має статуту особи з інвалідністю внаслідок війни, у зв`язку з чим відсутні підстави для виплати допомоги до 5 травня.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Наявність у позивача статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та настання інвалідності у зв`язку з захворюванням, яке пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, спірними не є.

Позивач вважає, що він має також статус особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до ч.2 ст.7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», тому має право на отримання щорічної разової грошової допомоги до 5 травня.

Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-XII від 22 жовтня 1993 року визначає правовий статус ветеранів війни.

До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни (ч.2 ст.4 Закону № 3551-XII).

Статтею 13 цього Закону встановлені пільги особам з інвалідністю внаслідок війни.

З 27.02.2020 після ухвалення рішення Конституційного Суду України від 27.02.2020 у справі 1-247/2018(3393/18) - відповідно до ст.13 Закону № 3551-XII в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25 грудня 1998 року № 367-XIV (з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10рп/2008) щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III групи сім мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до ч.2 ст.7 Закону № 3551-XII до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать особи з інвалідністю з числа:

п.1) військовослужбовців, осіб вільнонайманого складу, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті в інші періоди, з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами;

п.2) осіб начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ і органів Комітету державної безпеки колишнього Союзу РСР, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України та інших військових формувань, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час виконання службових обов`язків, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, інших уражень ядерними матеріалами;

п.9) осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Отже, зміст статті 7 Закону № 3551-XII дає підстави для аналізу, що не усі особи, які виконували роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, підпадають під дію цієї статті.

Статтею 18 цього Закону визначено, що ветеранам війни вручаються посвідчення та нагрудні знаки. Порядок виготовлення та видачі посвідчень і знаків встановлюється Кабінетом Міністрів України та міжнародними договорами, в яких бере участь Україна.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 року №302 затверджено Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, яке регулює правила видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранам війни.

Відповідно до пункту 2 Положення №302 посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», на основі котрого надаються відповідні пільги і компенсації.

Особам з інвалідністю внаслідок війни (стаття 7 зазначеного Закону) видаються посвідчення з написом "Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни" та нагрудний знак "Ветеран війни - особа з інвалідністю внаслідок війни" (п.3 Положення №302).

"Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни", "Посвідчення учасника війни" і відповідні нагрудні знаки, "Посвідчення члена сім`ї загиблого" видаються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у місті (у разі їх утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення) за місцем реєстрації громадянина (п.7 Положення №302).

Судом першої інстанції встановлено, позивачем не спростовано, що позивачу в установленому порядку відповідне посвідчення як особі з інвалідністю внаслідок війни не видавалось, на обліку як особа, що має право на пільги, передбачені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», позивач не перебуває.

Натомість, позивач перебуває на обліку як особа з інвалідністю 2 групи внаслідок захворювання, отриманого у зв`язку з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що користується пільгами визначеними Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Доводи позивача, що він в силу п.1, 2 ч.2 ст.7 Закону № 3551-XII набув статусу особи з інвалідністю внаслідок війни, суд апеляційної інстанції вважає помилковими, такими, що не відповідають наведеним вище нормам, зазначає також про таке.

Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 16 лютого 1994 року №94 «Про порядок надання пільг, передбачених Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Відповідно до Переліку документів, на підставі одного з яких надаються пільги, передбачені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», який є додатком до постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 1994 року №94, пільги особам з інвалідністю внаслідок війни надаються на підставі: «Удостоверение инвалида Отечественной войны», «Удостоверение инвалида о праве на льготы», Довідки, видані органами Міністерства оборони, Міністерства внутрішніх справ, Національної поліції, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Міністерства з питань надзвичайних ситуацій, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Управління державної охорони, Міністерства соціального захисту населення.

Отже, дійсно довідки, видані, зокрема, Міністерством внутрішніх справ, можуть бути підставою для надання пільг, передбачених Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Разом з тим, вказану норму слід розглядати в сукупності із п.8 постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 1994 року №94, згідно якої до виготовлення нових бланків посвідчень ветерана війни та особи, на яку поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», пільги надаються на підставі посвідчень та листків-талонів на пільговий проїзд, що діяли на 1 січня 1992 р., пенсійного посвідчення з поміткою органу, який призначив пенсію, про право на пільги або відповідної довідки (перелік додається).

Крім того, в спірному випадку позивач посилається на довідку ГУ МВС України в Запорізькій області від 14.06.2010 з/с-А-172 як документ, що підтверджує, що позивач виконував свої військові обов`язки по ліквідації наслідків аварії в 30-ти кілометровій зоні Чорнобильської АЕС з 25.08.1986 по 25.09.1986 на підставі наказу УВС Запорізького виконкому №86 П від 24.08.1986.

Виходячи із змісту вказаної довідки, яка подавалась позивачем відповідачу разом із іншими документами, суд апеляційної інстанції погоджується з відповідачем, що ця довідка не містить відомостей, що у вказаний в ній період позивач виконував обов`язки військової служби, пов`язані з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи (п.1 ч.2 ст.7 Закону № 3551-XII), або був особою начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ (п.2 ч.2 ст. ст.7 Закону № 3551-XII), отже в будь-якому випадку ця довідка не є документом, який дає позивачу право на отримання пільг та компенсацій, передбачених Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Суд апеляційної інстанції також вважає помилковим посилання позивача на судові рішення у справах № 280/3225/19, 280/938/21.

Відповідно до ч.1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.73 КАС України).

Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, обставини - це юридичні факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення прав і обов`язків осіб, що беруть участь у справі.

В даному випадку, ані рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 08.08.2019 і постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 17.12.2019 у справі № 280/3225/19, ані постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 22.06.2021 у справі № 280/938/21 не встановлено фактів, які б засвідчували, що позивач є військовослужбовцем в розумінні ст. 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» або є особою з інвалідністю внаслідок війни.

Певні висновки суду, зроблені у наведених рішеннях, та мотиви, за яких суд дійшов цих висновків з посиланням на відповідні правові норми, преюдиційними обставинами не є.

Наявні у справі докази в їх сукупності не є свідченням, що позивач має статус особи з інвалідністю внаслідок війни, тому за встановлених судом першої інстанції обставин, які позивачем не спростовані доводами апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову.

Суд першої інстанції під час розгляду справи повно дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Передбачені ст.317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20 вересня 2021 року у справі № 280/6349/21 залишити без змін

Постанова апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко