Справа № 420/25896/21
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2022-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/25896/21
Головуючий в 1 інстанції: Хурса О. О.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді Турецької І. О.,

суддів Шевчук О. А., Шеметенко Л. П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Найди Дмитра Івановича на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2021 року про відмову в забезпеченні позову ОСОБА_1 до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання протиправним та скасування розпорядження, до Виконавчого комітету Одеської міської ради про визнання протиправним та нечинним рішення

третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Одеська обласна прокуратура

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради «Про організацію заходів з демонтажу незаконно розміщених об`єктів, споруд та елементів на території міста Одеси, за адресою: АДРЕСА_1 » від 09.12.2021 року №565;

- визнати протиправним та нечинним рішення виконавчого комітету Одеської міської ради «Про організацію заходів з демонтажу незаконно розміщених об`єктів, споруд та елементів на території міста Одеси» від 10.12.2020 №38.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що після подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт з реконструкції належної йому квартири АДРЕСА_2 та виконання відповідних робіт, працівники комунальної установи «Муніципальна варта» демонтували та знесли тимчасову огорожу, яку він встановив на підставі дозволу Департаменту благоустрою Одеської міської ради.

Оскаржуючи наведене розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, позивач указує, що саме на підставі пункту 2 даного документа комунальній установі «Муніципальна варта» доручено проведення робіт з демонтажу зазначеного елементу благоустрою.

Оскаржуючи рішення виконавчого комітету Одеської міської ради «Про організацію заходів з демонтажу незаконно розміщених об`єктів, споруд та елементів на території міста Одеси» від 10.12.2020 №38, позивач зазначає, що воно не відповідає вимогам статті 376 Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Так, відповідно до приписів даної норми, демонтаж об`єктів самочинного будівництва відбувається виключно на підставі рішення суду за наслідками розгляду відповідних позовів органів місцевого самоврядування та державного архітектурно-будівельного контролю.

Одночасно з позовом ОСОБА_1 подав заяву про вжиття заходів забезпечення позову.

У заяві про вжиття заходів забезпечення позову ОСОБА_1 просив:

- зупинити дію рішення виконавчого комітету Одеської міської ради «Про організацію заходів з демонтажу незаконно розміщених об`єктів, споруд та елементів на території міста Одеси» від 10.12.2020 №38;

- заборонити знесення (демонтаж) за адресою: АДРЕСА_1 , безпосередньо на підставі розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради.

Мотивами для задоволення заяви є очевидність протиправності оскаржуваних актів органів місцевого самоврядування та публічна заява посадової особи управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про аморальність практики знесення самочинного будівництва на підставі судових рішень.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2021 року у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

Вирішуючи питання доцільності вжиття заходів про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майнові інтереси та/або права позивача будуть погіршені, порушені і на момент виконання рішення суду, у разі задоволення позову, їх слід буде відновити шляхом вчинення певних дій.

Суд наголосив, що забезпечення адміністративного позову не є самостійним способом захисту порушеного права не повинно призводити до вирішення позовних вимог або досягнення іншої мети, не пов`язаної з забезпеченням права особи до вирішення справи по суті.

Проаналізувавши доводи ОСОБА_1 про необхідність застосування заходів забезпечення позову, суд дійшов висновку, що вони не містять аргументів для висновку про очевидність небезпеки заподіяння шкоди її правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі.

Також суд зазначив, що позивач не довів, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат. Відсутні, на думку суду першої інстанції, обґрунтовані доводи про наявність очевидність ознак протиправності рішень органів місцевого самоврядування.

Вважаючи, що прийнята ухвала суду першої інстанції не відповідає ознакам законності та обґрунтованості, адвокат Найда Д. І. просить її скасувати та ухвалити нове рішення, яким заяву про забезпечення позову задовольнити.

Скаржник звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що суд першої інстанції не звернув уваги на очевидність ознак протиправності оскаржуваних рішень.

Звертаючись до практики Верховного суду, скаржник цитує постанову від 24.12.2019 у справі №826/16888/18, де суд касаційної інстанції відзначив, що рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумніву в правомірності такого акта.

Представник Виконавчого комітету Одеської міської ради у відзиві на апеляцію вказує на її необґрунтованість та вважає, що її належить залишити без задоволення.

Представник зауважує, що оскаржуване позивачем рішення не є нормативним актом, а є актом внутрішньо організаційного характеру та не встановлює жодних прав та обов`язків для третіх осіб. Тобто, для позивача вказане рішення не створює жодних правових наслідків у вигляді виникнення, зміни або припинення його прав та не породжує для нього будь-яких обов`язків.

Представник Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, підтримуючи позицію Виконавчого комітету Одеської міської ради про безпідставність доводів апеляції, додатково зазначає, що відсутні підстави для заборони знесення (демонтажу) елементів, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , адже 10.12.2020, на виконання спірного розпорядження, такий демонтаж був проведений.

Даний представник звертає увагу суду апеляційної інстанції, що за захистом свого права, позивач звернувся після фактичного виконання розпорядження та демонтажу встановлених ним елементів. Тобто, як наголошує відповідач неможливо забезпечити позов шляхом заборони вчиняти дії, які вже здійснені.

У зв`язку з неприбуттям жодного з учасників справи у судове засідання належним чином повідомлених про дату, час і місце судового засідання, справа розглянута в порядку письмового провадження у відповідності до вимог статті 311 КАС України.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами, а також перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляції, з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Пункт 5 частини 1 статті 151 КАС України встановлює, що позов може бути забезпечено зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (частина 2 статті 151 КАС України).

Як правильно зазначив суд першої інстанції, обов`язковою умовою застосування заходів забезпечення позову є достатнє обґрунтування того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

При цьому, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову, у зв`язку із чим, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що позивачем не доведено та документально не підтверджено обставини, які б вказували на очевидну небезпеку заподіянню шкоди її правам, свободам та інтересам, які б унеможливили захист його прав, свобод та інтересів без вжиття відповідних заходів до ухвалення рішення у справі.

Окрім того, в матеріалах справи відсутні докази та підтвердження того, що невжиття заходів до забезпечення позову якимось чином може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Доводи скаржника про очевидність ознак протиправності оскаржуваних рішень, колегія суддів відкидає, адже відсутні вагомі підстави для сумнівів у правомірності таких актів.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У цій справі суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень процесуального права і ухвалив законне й обґрунтоване рішення про відмову в забезпеченні позову.

За результатом апеляційного перегляду розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись ст. ст. 150, 151, 156, 311, 312, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Найди Дмитра Івановича залишити без задоволення.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2021 року про відмову в забезпеченні позову ОСОБА_1 до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання протиправним та скасування розпорядження, до Виконавчого комітету Одеської міської ради про визнання протиправним та нечинним рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Доповідач суддя І. О. Турецька

суддя О. А. Шевчук

суддя Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 10.02.2022.