Справа № 260/4094/21
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2022-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2022 рокуЛьвівСправа № 260/4094/21 пров. № А/857/21906/21
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,

суддів Кухтея Р.В.,

Шевчук С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Іршавського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Хустському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду (головуючий суддя Дору Ю.Ю.), ухвалене в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження в м.Ужгород 04 листопада 2021 року у справі №260/4094/21 за позовом ОСОБА_1 до Іршавського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Хустському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) про визнання протиправним та скасування висновку, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

09 вересня 2021 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Іршавського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Хустському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), просила визнати протиправним та скасувати висновок від 06.08.2021 про відмову у внесенні змін в актовому записі №103 від 17.09.1980, зобов`язати Іршавський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Хустському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) внести зміни до актового запису про народження №103 від 17.09.1980, складеного виконкомом Довжанської сільської ради Іршавського району Закарпатської області на ОСОБА_2 , змінити ім`я дитини з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 ».

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2021 року позов задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що актовий запис про народження є первинним документом, на підставі якого видається свідоцтво про народження. Суд першої інстанції вказав, що за наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. Суд першої інстанції зазначив, що ні первинне Свідоцтво про народження, ні паспорт громадянина України, позивач не оспорювала як не дійсне, а тому вважати, що данні документи є не належними, ні у суду ні у відповідача немає підстав. Суд першої інстанції вказав, що чинним законодавством не обмежено вибір імені виключно словником Власних імен, такий не може бути критерієм для постановлення висновку про відмову у внесенні змін до актового запису про народження дитини №103 від 17.09.1980 року народження. Суд першої інстанції зазначив, що не внесення до повторного свідоцтва про народження від 24.07.2021 року, виданого виконкомом Довжанської сільської ради Іршавського району Закарпатської області, відомостей про Позивача, як ОСОБА_5 та наявність доказів, у суду є всі підстави для зобов`язання відповідача, Іршавського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Хустському районі Закарпатської області, внести зміни до актового запису про народження №103, 24.07.2021 року, виданого виконкомом Довжанської сільської ради Іршавського району Закарпатської області шляхом виправлення імені з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 » та видачі свідоцтва про народження нового зразка.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Іршавський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Хустському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) подав апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2021 року та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що при прийнятті рішення про внесення змін чи відмову у внесенні змін до актових записів, відділом ДРАЦСу зібрано документи, а їх наявність та зміст давали підстави прийняти правильне і законне рішення висновок про відмову у внесенні змін до актового запису про народження позивача. Скаржник вказує, що у копіях паспорта та свідоцтва про народження ім`я позивача вказано « ОСОБА_4 », а у копії свідоцтва про одруження, актових записах про народження та одруження позивача ім`я записано « ОСОБА_3 ». Скаржник зазначає, що актовий запис про народження дитини є первинним документом щодо свідоцтва про народження, такий підписаний матір`ю дитини та свідками. Скаржник вказує, що згідно з актовим записом про шлюб, паспорту серії НОМЕР_1 вказано ім`я « ОСОБА_3 ». Вважає рішення суду першої інстанції необґрунтованим та не мотивованим.

Враховуючи положення статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо можливості розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у ній доказів.

Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України відповідає.

Як встановлено судом першої інстанції з матеріалів справи, 06.08.2021 Іршавським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хустському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) висновком про внесення змін до актового запису цивільного стану відмовлено у внесенні змін до актового запису про народження №103 від 17.09.1980, складеного виконкомом Довжанської сільської ради Іршавського району Закарпатської області на ОСОБА_2 , змінивши ім`я дитини з ОСОБА_3 на ОСОБА_4 , підстава актовий запис про народження №103 від 17.09.1980, словник-довідник «Власні імена людей» ОСОБА_6 , Н.П. Дзятківська (Київ, Наукова думка, 2005), сторінка 162.

Вважаючи таку відмову протиправною, ОСОБА_1 звернулась з позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з абзацом 1 пункту 2 частини 1 статті 4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, юрисдикція адміністративного суду поширюється на публічно-правові спори, ознаками яких є не лише спеціальний суб`єктний склад (хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції), але й спеціальні підстави виникнення, пов`язані з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Частиною 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право, яке має існувати на час звернення до суду, а, по-друге, суб`єктний склад такого спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Отже, вирішуючи питання про юрисдикцію спору, необхідно з`ясувати, зокрема, характер спірних правовідносин, а також суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа.

У цій справі спірні правовідносини пов`язані з відмовою відповідача внести зміни до актового запису №103 від 17.09.1980, складеного виконкомом Довжанської сільської ради Іршавського району Закарпатської області на ОСОБА_2 , змінити ім`я дитини з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 ».

У висновку про внесення змін до актового запису цивільного стану від 06.08.2021 зазначено, що у актовому записі про народження №103 від 17.09.1980 ім`я дитини зазначено « ОСОБА_3 ». Згідно актового запису про шлюб №40 від 06.11.1999, складеного виконкомом Довжанської сільської ради Іршавського району Закарпатської області на ОСОБА_7 та ОСОБА_2 , ім`я нареченої зазначено ОСОБА_3 . У первинному свідоцтві про народження НОМЕР_2 від 17.09.1980, виданого виконавчим комітетом Довжанської сільської ради Іршавського району Закарпатської області, допущено помилку, ім`я дитини зазначено ОСОБА_4 . У паспорті заявника ім`я громадянина вказано ОСОБА_4 . Згідно словника-довідника «Власні імена людей» ОСОБА_6 , ОСОБА_8 (Київ, Наукова думка, 2005) на сторінці 162 зазначено, що правильне написання імені ОСОБА_3 . При державній реєстрації народження дитини батьками вибрано ім`я « ОСОБА_3 », що підтверджується актовим записом про народження.

Актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 49 Цивільного кодексу (далі - ЦК України).

Актом цивільного стану є, зокрема, народження фізичної особи (частина друга цієї ж статті).

Аналогічні за змістом приписи закріплені у статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 1 липня 2010 року №2398-VI.

Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи й офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті (частина 1 статті 9 цього Закону).

Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану.

Положеннями статті 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» встановлено, що внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану також регулюють Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджені Наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 № 96/5, відповідно до пункту 1.1 розділу І яких внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.

Перелік способів захисту цивільних прав та інтересів наведений у частині 2 статті 16 ЦК України. Цей перелік не є вичерпним, оскільки суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

У позовній заяві позивачка просить визнати протиправним та скасувати рішення (висновок) відповідача про відмову у внесенні змін до актового запису цивільного стану про народження та зобов`язати відповідача внести зміни до цього запису.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 14 квітня 2021 року у справі №760/24695/19 у справах про оскарження відмови внести за заявою особи зміни до актового запису цивільного стану суд за правилами адміністративного судочинства вивчає наявність чи відсутність достатніх підстав для прийняття відповідного рішення, зокрема, перевіряє чи відповідні рішення прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також, чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення. Завдання адміністративного суду у таких справах полягає, насамперед, у перевірці додержання процедури розгляду та прийняття органом реєстрації актів цивільного стану відповідного рішення. Адміністративний суд, розглядаючи такі справи, не вправі вийти за межі їх публічно-правових аспектів і встановлювати юридичні факти, що мають значення для внесення змін до актових записів цивільного стану, зокрема і факт дійсної зміни прізвища матері дитини.

З метою з`ясування того, чи було у відповідача достатньо підстав для задоволення заяви позивачки, необхідно встановити, чи підтверджується поданими нею документами написання імені «Мірослава». Водночас належним способом захисту порушеного права позивачки, у разі його підтвердження, буде зобов`язання відповідача внести відповідні зміни до актового запису цивільного стану №103 від 17.09.1980.

Викладеним підтверджується, що метою звернення позивачки до суду є захист особистих немайнових прав, які не можуть бути реалізовані повною мірою через відмінності в імені, зазначеному у її паспортному документі, та у свідоцтві про народження (актовий запис №103).

Перелік особистих немайнових прав, які встановлені Конституцією України, ЦК України та іншим законом, не є вичерпним (частина 3 статті 270 ЦК України). Так, позивачка звернулася до суду насамперед з метою захисту права на забезпечення органом державної влади особистих немайнових прав її доньки (частина 1 статті 273 ЦК України) і у позовній заяві відсутні доводи за частиною 2 статті 2 КАС України щодо неправомірності вказаної відмови відповідача.

Тому об`єктом перевірки у цій справі є не дотримання відповідачем процедури розгляду заяви позивачки про внесення змін до актового запису про народження й оцінка правомірності дій з відмови у задоволенні цього звернення, а встановлення обставин, що підтверджують або спростовують факт зміни її імені для внесення змін до актового запису про народження позивачки.

Так, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Верховний Суд у постанові від 14 квітня 2021 року у справі №760/24695/19 дійшов висновку, що аналогічні за змістом до спірних правовідносини пов`язані із особистими немайновими правами, які мають цивільно-правову природу.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що цей позов має розглядатися за правилами цивільного судочинства.

Водночас слід зазначити, що особа має право на ефективний захист її прав. У цьому спорі належним і ефективним захистом порушеного права позивачки буде визнання протиправною відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану і зобов`язання відповідача внести відповідні зміни. З метою надання їй цього захисту спір повинен розглядатися «судом, встановленим законом», тобто судом, який вправі перевіряти юридичні факти, зокрема щодо зміни імені фізичної особи і наявності достатніх підстав для внесення відповідних змін до актового запису цивільного стану про народження позивача. Однак, адміністративний суд в силу закону не наділений повним спектром таких повноважень, а отже вказаний спір юрисдикційно належить до цивільного судочинства.

Вказаний висновок щодо визначення предметної юрисдикції справ виходячи із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, узгоджується із тими, що викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №425/2737/17, від 23 січня 2019 року у справі №807/45/17, від 11 вересня 2019 року у справі №810/2732/18 і підтверджується сталою практикою Верховного Суду (наприклад, постанови від 19 грудня 2019 року у справі №688/4029/16-а і від 23 липня 2019 року у справі №816/910/17).

Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Класична інтерпретація суті конструкції «суд, встановлений законом» викладена Європейським судом у рішенні по справі «Сокуренко і Стригун проти України» та згідно пункту 24 цього рішення полягає у такому: «Суд повторює, що, як було раніше визначено, фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

У рішенні у справі «Занд проти Австрії», що згадувалось раніше, Комісія висловила думку, що термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)».

Зазначена правова позиція дає можливість виділити дві умови відповідності критерію «суд, встановлений законом»: організаційну (організація судової системи повинна регулюватися законами у їх буквальному значенні) та юрисдикційну (суд повинен діяти у спосіб та відповідно до повноважень, передбачених законом, у межах своєї компетенції).

Отже, беручи до уваги наведене, враховуючи суть спірних правовідносин, суб`єктний склад таких, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що спір у цій справі не належить розглядати у порядку адміністративного судочинства, а тому наявні правові підстави для закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 238 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19 КАС України, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.

З огляду на викладене, враховуючи положення статті 319 КАС України, практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить переконання, що суд першої інстанції, не дослідивши всіх обставин справи, дійшов помилкового висновку щодо задоволення позову та вирішення спору в цій частині за правилами адміністративного судочинства, що є наслідком скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі. В силу приписів частини 1 статті 239 КАС України суд апеляційної інстанції роз`яснює позивачу, що даний спір належить вирішувати в порядку цивільного судочинства.

Щодо судового збору, то такий в силу приписів статті 139 КАС України, такий не належить стягувати з сторін спору.

Керуючись статтями 241, 250, 308, 311, 319, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Іршавського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Хустському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) задовольнити частково.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2021 року у справі №260/4094/21 скасувати та провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Іршавського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Хустському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) про визнання протиправним та скасування висновку, зобов`язання вчинити дії закрити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач Т. І. Шинкар
судді Р. В. Кухтей
С. М. Шевчук