Справа № 480/1537/21
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2022-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 лютого 2022 р.Справа № 480/1537/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Григорова А.М.,

Суддів: Бартош Н.С. , Подобайло З.Г. ,

за участю секретаря судового засідання Дуднєва М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 30.08.2021, головуючий суддя І інстанції: О.В. Соп`яненко, м. Суми, повний текст складено 30.08.21 року по справі № 480/1537/21

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини № НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 )

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини № НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), в якій просив суд першої інстанції:

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), які полягають у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 грошової компенсації за неотримане грошове майно, виходячи із закупівельної вартості речового майна за цінами років, станом не на 01.01.2020;

- зобов`язати військову частину нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за неотримане грошове майно, виходячи із закупівельної вартості речового майна за цінами станом на 01.01.2020, з урахуванням проведених виплат.

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що відповідачем при здійсненні нарахування та виплати йому грошової компенсації за неотримане речове майно було порушено приписи чинного законодавства, оскільки нарахування та виплату зазначеної компенсації було здійснено відповідачем за цінами минулих років, протягом яких він проходив військову службу, проте таке нарахування, на думку позивача, повинно бути здійснено виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої відповідачем станом на 01.01.2020, оскільки 2020 рік є роком звільнення його з військової служби.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 30.08.2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задоволено.

Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), які полягають у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 грошової компенсації за неотримане грошове майно, виходячи із закупівельної вартості речового майна за цінами років, станом не на 01.01.2020.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за неотримане грошове майно, виходячи із закупівельної вартості речового майна за цінами станом на 01.01.2020, з урахуванням проведених виплат.

ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ), не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 30.08.2021 року у справі №480/1537/21. Ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

В обґрунтування вимог скарги посилається на те, що наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) від 31.07.2020 року №296-ОС "По особовому складу" було виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення ОСОБА_1 . В подальшому було здійснено розрахунок коштів, що підлягають до виплати замість належного до видачі речового майна за період проходження служби. Відповідно до довідки - розрахунку № 157 на виплату грошової компенсації замість належного до видачі речового майна за період проходження служби позивача, дана сума складає 56299,80 грн. У свою чергу, позивачем не було оскаржено вищевказана довідка-розрахунок № 157 тому, така є чинною. В даному випадку позивач дійсно має право на грошову компенсацію замість не отриманого речового майна та вказане право було у повному обсязі реалізовано відповідачем, оскільки дана виплата була здійснена. В подальшому, на виконання наказу начальника Сумського прикордонного загону позивачу було виплачено відповідну грошову компенсацію. Зазначає, що при нарахуванні грошової компенсації за окремими видами речового майна необхідно враховувати такі складові: як момент виникнення права на отримання майна, норму належності, термін експлуатації, ціна на час набуття права, кількість предметів, належних до видачі та термін, який минув з останнього моменту отримання предметів речового майна. Однак судом першої інстанції цей факт з невідомих обставин відхилено та взагалі не надано відповідної оцінки. Посилається на те, що судом першої інстанції було безпідставно відмовлено у клопотанні 5 прикордонного загону про залишення позовної заяви без розгляду. Зазначає, що позивач звернувся з позовом до суду із пропуском строку, передбаченого законом. Наголошує, що присічним строком подання позову у даному випадку було 26.09.2020, але позивач подав позовну заяву лише після 22.02.2021, тобто із пропуском строку, передбаченого Законом. Посилається на правову позицію Верховного Суду від 22.01.2020 по справі №620/1982/19. Вважає, що суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_1 ) здійснити розрахунок компенсації вартості неотриманого речового майна ОСОБА_1 в цінах, що діяли на 01.01.2020 та сплатити різницю між нарахованою та виплаченою компенсацією вартості неотриманого речового майна.

ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на те, що викладені у скарзі доводи не відповідають фактичним обставинам справи, а норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини застосовуються відповідачем у довільній формі, просив суд відмовити у задоволенні скарги у повному обсязі та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідач про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений заздалегідь та належним чином

На адресу позивача, яка була зазначена ним, зокрема в позовній заяві, судом апеляційної інстанції направлялася судова повістка про розгляд даної справи 08.02.2022 о 10:45, проте до суду повернувся конверт з судовою повісткою, який містив відмітку відділення поштового зв`язку про причини такого повернення "адресат відсутній за вказаною адресою".

З урахуванням приписів ч.11 ст.126 КАС України позивач вважається таким, що належним чином повідомлений про розгляд даної справи судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ч.4 ст.229 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що Наказом Начальника 5 прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 31.07.2020 №296-ОС припинено (розірвано) контракт, виключеного зі списків особового складу та всіх видів забезпечення майора ОСОБА_1 , заступника начальника відділу прикордонного контролю штабу, звільненого з військової служби у запас наказом начальника Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 30.06.2020 №411 - ОС за підпунктом "а" (у зв`язку із закінченням строку контракту) п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", з правом носіння військової форми (а.с.16-17).

Відповідно до наказу начальника Сумського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України «Про виплату грошової компенсації замість належних до видачі предметів речового майна військовослужбовцям, звільненим у запас (відставку) ЗСУ" від 25.08.2020 №141 наказано здійснити виплату грошової компенсації замість належних до видачі предметів речового майна військовослужбовцям, звільненим у запас (відставку) ЗСУ військовослужбовцям відповідно довідки розрахунку, згідно додатку.

Згідно Довідки №157 на вартість речового майна, що належить до видачі майору ОСОБА_1 підлягає видачі 56 299, 80 грн. (а.с. 28-29).

Позивач звернувся до відповідача з запитом про порядок нарахування та виплати грошової компенсації за неотримане речове майно, зокрема, чи застосовувались при нарахуванні компенсації закупівельна вартість речового майна станом на 01.01.2020.

Чіткої відповіді позивачу надано не було, а лише зазначено загальну інформацію.

Позивач, вважаючи протиправними дії військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), які полягають у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 грошової компенсації за неотримане грошове майно, виходячи із закупівельної вартості речового майна за цінами років, станом не на 01.01.2020, звернувся до суду з позовом.

Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на компенсацію за неотримане речове майно за період проходження військової служби за контрактом, нарахування якої повинно здійснюватися за цінами, виходячи із закупівельної вартості такого майна, станом на 01.01.2020, відтак дії відповідача щодо нарахування та виплати позивачу грошової компенсації за неотримане речове майно, виходячи із закупівельної вартості речового майна за цінами років, станом не на 01.01.2020 є протиправними.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно із ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, з приводу яких виник спір, регулюються Законом України від 20.12.1991 №2011-ХІІ Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі по тексту - Закон №2011-ХІІ), який відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно з частиною 1 статті 9 Закону №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Відповідно до статті 9-1 Закону №2011-ХІІ продовольче забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

На виконання вищевказаної норми, Кабінетом Міністрів України було прийнято Постанову від 16.03.2016 р. №178, якою було затверджено Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (далі по тексту - Порядок №178).

Так, п.1 Порядку №178 визначено, що цей Порядок визначає механізм виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку і Управління державної охорони (далі - військовослужбовці) грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (далі - грошова компенсація).

Відповідно до пунктів 2-3 Порядку №178, виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу. Дія цього Порядку не поширюється на військовослужбовців строкової військової служби, курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети, кафедри, відділення військової підготовки.

Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.

Відповідно до пункту 4 Порядку №178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв"язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком (пункт 5 Порядку №178).

Колегія суддів наголошує, що військовослужбовцям гарантується грошова компенсація за неотримане речове майно у разі звільнення з військової служби. Зазначені гарантії реалізуються відповідним зверненням (рапортом) військовослужбовця на підставі наказу, у тому числі, командира (начальника) військової частини про розмір грошової компенсації згідно довідки про вартість речового майна, що належить до видачі.

Згідно з абз. 1 пункту 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (далі по тексту - Положення №1153/2008) після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання.

Відповідно до абзацу 3 пункту 242 Положення №1153/2008 особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Як вбачається з матеріалів даної справи, відповідно до витягу з Наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) від 31.07.2020 №296-ОС припинено (розірвано) контракт, виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення позивача.

Згідно наказу Сумського прикордонного загону Східного регіонального управління від 25.08.2020 року "Про виплату компенсації заміст належних до видачі предметів речового майна військовослужбовцям, звільненим у запас (відставку) ЗСУ" №141 наказано в.о. головного бухгалтера - начальника фінансово - економічного відділу (бухгалтерської служби) здійснити виплату грошової компенсації замість належних до видачі предметів речового майна звільнених у запас (відставку) ЗСУ військовослужбовцям відповідно до довідки - розрахунку, згідно додатку (а.с. 24-25).

Відповідно до витягу з довідки - розрахунку щодо нарахування та виплати грошової компенсації замість належних до видачі предметів речового майна військовослужбовцям звільненим у запас ЗСУ до наказу по Сумському прикордонному загону від 25.08.2020 №141 нарахована позивачу сума речової компенсації 56299, 80 грн. (сума до виплати 55455, 30 грн.) (а.с.26).

Згідно довідки №157 на вартість речового майна, що належить до видачі майору ОСОБА_1 всього підлягало до видачі 56299,80 грн. (а.с.27 - 29).

Факт виплати грошової компенсації за неотримане речове майно не заперечується учасниками по справі.

Враховуючи позицію відповідача по справі, фактично останнім не заперечується факт того, що ним було застосовано закупівельну вартість речового майна за цінами станом не на 01.01.2020.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що застосування закупівельних цін за минулі роки на речове майно при виплаті позивачу грошової компенсації замість належного до видачі речового майна є таким, що не відповідає вимогам пункту 5 Порядку №178, яким визначено, що довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої станом на 1 січня поточного року.

Наведений вище висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постановах від 28 січня 2021 року у справі № 520/1190/2020, від 17 березня 2020 року у справі № 815/5826/16, від 23 серпня 2019 року у справі № 2040/7697/18 та від 14 листопада 2018 року у справі № 809/1488/16, урахованою судом першої інстанції відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

При цьому, щодо посилання в апеляційній скарзі на правову позицію викладену в постанові Харківського окружного адміністративного суду від 19.10.2017 року у справі №820/1699/17 (залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.12.2017), то колегія суддів зазначає, що з урахуванням приписів ч.5 ст.242 КАС України правові позиції судів першої та апеляційної інстанцій, викладені в їх рішеннях, щодо застосування норм права не є обов`язковими для врахування судом у спірних правовідносинах.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що при нарахуванні грошової компенсації за окремими видами речового майна необхідно враховувати такі складові: як момент виникнення права на отримання майна, норму належності, термін експлуатації, ціна на час набуття права, кількість предметів, належних до видачі та термін, який минув з останнього моменту отримання предметів речового майна, то колегія суддів вважає наведені доводи необґрунтованими, оскільки приписами Порядку №178, яка регулює порядок нарахування та виплати спірної компенсації не передбачено врахування наведених складових при розрахунку суми грошової компенсації, натомість закріплено обов`язок уповноваженого органу нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористане речове майно виходячи з закупівельних цін, визначених на 1 січня поточного року. При цьому, приписи наведеної постанови не передбачають можливість розрахунку закупівельні ціни речового майна з огляду на час виникнення у позивача права на таке майно.

Посилання в апеляційній скарзі на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 22.01.2020 по справі №620/1982/19 колегія суддів відхиляє, оскільки висновки у вказаній справі не впливають на вирішення даної справи з огляду на зазначені вище висновки.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновків щодо позивач має право на грошову компенсацію за неотримане речове майно за період проходження військової служби, нарахування та виплата якої повинно здійснюватися виходячи із закупівельної вартості речового майна за цінами станом на 01.01.2020, а відтак погоджується з висновками суду першої інстанції про визнання протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), які полягають у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 грошової компенсації за неотримане грошове майно, виходячи із закупівельної вартості речового майна за цінами років, станом не на 01.01.2020.

Стосовно посилання в апеляційній скарзі про те, що позивач отримав довідку - розрахунок №157 і ним не було оскаржено її оскаржено , вона є чинною, а тому можливо вважати, що позивач погодився із вартістю неотриманого речового майна, компенсацію за яке він отримав 25.08.2020, однак даний факт при вирішенні спору судом першої інстанції було проігноровано, то колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки спірним питанням у даній справі є саме правомірність дій відповідача щодо нарахування та виплати позивачу грошової компенсації за неотримане грошове майно, виходячи із закупівельної вартості речового майна за цінами років, станом не на 01.01.2020 і позивач не міг достеменно знати, враховуючи зміст вказаної довідки, станом на яку дату відповідачем застосовано ціни при нарахуванні та виплаті йому грошової компенсації за неотримане грошове майно.

Колегія суддів зазначає, що під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

З огляду на наведені вище висновки щодо протиправності дій відповідача, які полягають у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 грошової компенсації за неотримане грошове майно, виходячи із закупівельної вартості речового майна за цінами років, станом не на 01.01.2020, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині задоволення вимог щодо зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за неотримане речове майно, виходячи із закупівельної вартості речового майна за цінами станом на 01.01.2020, з урахуванням проведених виплат.

Стосовно доводів апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції було безпідставно відмовлено у клопотанні 5 прикордонного загону про залишення позовної заяви без розгляду, та зазначаючи про те, що позивачем було пропущено строк звернення до суду, визначений законодавством, то колегія суддів відхиляє наведені доводи з огляду на таке.

Згідно зі ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Остаточною датою закінчення проходження військової служби позивачем було 01.08.2020 р. (витяг з Наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) від 31.07.2020 №296-ОС).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач неодноразово звертався до відповідача, а саме із запитами від 10.09.2020 р. та 08.12.2020 р., в яких ставилося питання щодо грошової компенсації компенсації за неотримане речове майно, у т.ч. щодо того чи застосовувалася при нарахуванні йому грошової компенсації за речове майно закупівельна вартість речового майна станом на 01 січня 2020 року чи за цінами закупівельної вартості такого майна інших років, ніж станом на 01 січня 2020 року.

На вказані запити позивача відповідачем було надано відповіді від 23.09.2020 та 14.12.2020.

Проте, зі змісту зазначених відповідей вбачається, що вони не містять чіткої відповіді, а саме щодо того станом саме на яку дату прикордонним загоном застосовувалася ціни закупівельної вартості речового майна при нарахуванні позивачу грошової компенсації за таке майно. При цьому, наведені відповіді носять загальний характер та не є конкретними.

Таким чином, про порушення своїх прав позивач фактично дізнався у суді першої інстанції, а тому відсутні обґрунтовані підстави для висновків щодо пропуску позивачем строку звернення до суду, передбаченого ст.122 КАС України та у зв`язку з цим правових підстав для залишення позову ОСОБА_1 без розгляду.

Відповідно до ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Частиною 1 ст.9 КАС визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суддів не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Таким чином, враховуючи викладене вище, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та є таким, що ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Правові підстави для розподілу судових витрат у даній справі відсутні.

Оскільки, дана справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно вказане рішення (постанова) суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Керуючись ст.ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 30.08.2021 по справі № 480/1537/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)А.М. Григоров
Судді(підпис) (підпис) Н.С. Бартош З.Г. Подобайло
Повний текст постанови складено 14.02.2022 року