Справа № 380/10953/21
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2022-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2022 року місто Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої - судді Мричко Н.І.,

за участі секретаря судового засідання Максимович А.Я.,

представника позивача Довганя В.І.,

представника відповідача Павлій І.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу, -

встановив:

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 (далі позивач) до Головного управління Національної поліції у Львівській області , місцезнаходження: 79007, м.Львів, площа Генерала Григоренка, 4 (далі відповідач), в якій позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області № 2255 від 07.06.2021 «Про порушення службової дисципліни окремими працівниками ЛРУП ГУНП у Львівській області» в частині, а саме: визнати протиправним та скасувати пункт 5 наказу Головного управління Національної поліції у Львівській області № 2255 від 07.06.2021 «Про порушення службової дисципліни окремими працівниками ЛРУП ГУНП у Львівській області» про застосування до начальника сектору РЗПВ ВКП Львівського РУП ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення - попередження про неповну службову відповідність.

Ухвалою від 12.07.2021 суддя прийняла позовну заяву до розгляду й відкрила провадження у справі.

Ухвалою від 25.10.2021 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржений наказ не містить жодної інформації, який саме обов`язок поліцейського, передбачений частиною першою статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», порушений позивачем. Наказ не містить жодного посилання на підпункти частини першої статті 3 Розділу І Дисциплінарного статуту і не містить жодної інформації, який саме проступок вчинив позивач, як керівник. Ні наказ, ні висновок за результатами службового розслідування не містять інформації про обставини вчинення позивачем дисциплінарного проступку, пояснень безпосереднього керівника та інших осіб, яким відомі обставини справи саме стосовно позивача, документів та матеріалів, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку, відомостей, що характеризують позивача, причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з позивача звинувачення, обтяжуючі та пом`якшуючі обставини.

Відповідач не врахував те, що кримінальне провадження № 0000922 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2, 3 ст. 307, ч. 3 ст. 368, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 28 та ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 372 КК України відкрито 13.08.2020, а на той час позивач не здійснював керівних функцій стосовно підполковника поліції ОСОБА_2 , капітанів поліції ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , яким в рамках такого кримінального провадження повідомлено про підозру.

27.08.2021 представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечив. Відзив обґрунтований тим, що кримінальні правопорушення, за якими особам оголошено підозру та затримано в рамках кримінального провадження № 0000922 розпочатого 13.08.2020, та дисциплінарні проступки, вчинені такими особами, мають місце в у період очолюваного позивачем сектору.

У результаті неналежних управлінських рішень позивачем, грубих недоліків в організації повсякденного дієвого контролю ним службової діяльності та відсутності контролю з боку позивача, як керівника оперативного підрозділу, робочого процесу та службової дисципліни за діяльністю підлеглих працівників сектору розкриття злочинів, які замість безумовного виконання, закріплених законами перед поліцією завдань щодо зменшення кількості злочинів, оперативного реагування та їх розкриття, грубо тривалий час проігнорували такі завдання та покладені на поліцію обов`язки, відтак вказана подія підірвала авторитет поліції, дискредитувала головний правоохоронний орган держави, на який визначально покладено функцію дотримання законності, дотримання прав і свобод людини, боротьби зі злочинністю та розкриття злочинів. Відтак позивачем допущено грубе порушення основних обов`язків поліцейського, передбачених частиною першою статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» та вимог статей 1, 3 розділу І Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України.

У поясненнях від 04.10.2021 представник позивача вказав ті ж аргументи, що й у позовній заяві.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Просив суд позов задовольнити повністю.

У судовому засіданні представник відповідача проти позовних вимог заперечила. Просила суд у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач проходив службу на посаді старшого оперуповноваженого відділу розкриття злочинів проти власності управління карного розшуку ГУ НП.

Наказом ГУ НП у Львівській області «По особовому складу» від 15.02.2021 № 77о/с позивача відповідно до підпункту 3 пункту 2 частини першої статті 65 Закону України «Про Національну поліцію» у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням реорганізації переміщено на посаду начальника сектору розкриття злочинів проти власності відділу кримінальної поліції Львівського районного управління поліції ГУ НП, звільнивши з посади старшого оперуповноваженого відділу розкриття злочинів проти власності управління карного розшуку ГУ НП, з 15.02.2015.

Наказом ГУ НП у Львівській області «Про призначення службового розслідування, створення дисциплінарної комісії та відсторонення від виконання службових обов`язків» від 20.05.2021 № 2001 у зв`язку з надходженням інформації про затримання працівниками ТУ ДБР, розташованого у м. Львові за оперативного супроводу ЛУ ДВБ, у межах кримінального провадження № 0000922, розпочатого 13.08.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 372, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 372 КК України, заступника начальника ВКП ЛРУП ГУНП у Львівській області підполковника поліції Фока Юрія Романовича та старшого оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти власності ВКП ЛРУП ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 , призначено службове розслідування.

За результатами проведеного службового розслідування складено висновок службового розслідування від 03.06.2021, в якому, серед іншого, запропоновано застосувати до позивача дисциплінарне стягнення попередження про неповну службову відповідність за грубе порушення службової дисципліни, зокрема вимог основних обов`язків поліцейського, передбачених частиною першою статті 18 та частиною першою статті 3 Розділу І Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Наказом ГУ НП у Львівській області «Про порушення службової дисципліни окремими працівниками ЛРУП ГУНП у Львівській області» від 07.06.2021 № 2255, серед іншого, за грубе порушення службової дисципліни, зокрема вимог основних обов`язків поліцейського, передбачених частиною першою статті 18 та частиною першою статті 3 Розділу І Дисциплінарного статуту Національної поліції України, до позивача застосовано дисциплінарне стягнення попередження про неповну службову відповідність (пункт 5).

Вважаючи вказаний наказ в частині пункту 5 протиправним, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

При вирішенні спору по суті суд виходив з такого.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію».

Поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції (частина перша статті 17 Закону України «Про Національну поліцію»).

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний:

1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;

3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;

4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;

5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;

6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Дисциплінарний статут Національної поліції України, затверджений Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 №2337-VIII (далі Дисциплінарний статут) визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження. Дія Статуту поширюється на поліцейських та осіб рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань, які повинні неухильно додержуватися його вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників. Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Частиною третьою статті 1 Дисциплінарного статуту передбачено, що службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського:

1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України;

2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки;

3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень;

4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону;

5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника;

6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України;

7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини;

8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку;

9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень;

10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів;

11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень;

12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення;

13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції;

14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Згідно зі статтею 3 Дисциплінарного статуту керівник несе відповідальність за дотримання підлеглими службової дисципліни. З метою забезпечення дотримання службової дисципліни керівник зобов`язаний:

1) створити умови, необхідні для виконання підлеглими обов`язків поліцейського;

2) поважати честь і гідність підлеглих, не допускати порушень їхніх прав та соціальних гарантій;

3) розвивати у підлеглих розумну ініціативу та самостійність під час виконання ними обов`язків поліцейського;

4) сприяти підвищенню підлеглими рівня кваліфікації, достатнього для виконання службових повноважень;

5) вивчати індивідуальні та професійні якості підлеглих, забезпечуючи прозорість і об`єктивність в оцінюванні їхньої службової діяльності;

6) забезпечити сприятливий стан морально-психологічного клімату в колективі, своєчасно вчиняти дії із запобігання порушенню службової дисципліни підлеглими та виникненню конфліктів між ними;

7) контролювати дотримання підлеглими службової дисципліни, аналізувати її стан та об`єктивно доповідати про це безпосередньому керівникові, проводити профілактичну роботу із зміцнення службової дисципліни та запобігання вчиненню підлеглими правопорушень;

8) у разі виявлення порушення підлеглим службової дисципліни вжити заходів для припинення такого порушення та застосувати дисциплінарне стягнення до порушника або порушити клопотання про застосування стягнення уповноваженим керівником.

У статті 11 Дисциплінарного статуту встановлено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з вказаним Статутом. За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з вказаним Статутом.

Частиною другою статті 19 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

У частинах першій-третій статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень:

1) зауваження;

2) догана;

3) сувора догана;

4) попередження про неповну службову відповідність;

5) пониження у спеціальному званні на один ступінь;

6) звільнення з посади;

7) звільнення із служби в поліції.

Згідно з частинами першою, другою статті 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Відповідно до частини четвертої статті 14 Дисциплінарного статуту підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Як встановив суд, підставою для проведення службового розслідування слугувало надходження інформації про затримання працівниками ТУ ДБР, розташованого у м. Львові за оперативного супроводу ЛУ ДВБ, у межах кримінального провадження № 0000922, розпочатого 13.08.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 372, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 372 КК України, заступника начальника ВКП ЛРУП ГУНП у Львівській області підполковника поліції Фока Юрія Романовича та старшого оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти власності ВКП ЛРУП ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 .

У висновку службового розслідування від 03.06.2021 встановлено, що своїми діями, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , ігноруючи вимоги статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», у частині обов`язку неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, а також вимоги пункту 5 розділу І, абзаців першого, п`ятого пункту 1 розділу II та пункту 3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейського, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, щодо обов`язку поліцейського за будь-яких обставин, як у робочий, так і в неробочий час, дотримуватись основоположних принципів, які закріплені у вищевказаних законодавчих актах України, зокрема: верховенства права, законності, відкритості та прозорості, справедливості та рівності; неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України «Про Національну поліції», «Про Запобігання корупції» та іншими актами законодавства України; бути прикладом дотримання Конституції та законів України, інших нормативно - правових актів, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, професійно-етичних вимог, основних принципів професійної діяльності та правил поведінки поліцейських, керуючись хибним почуттям власної безкарності, вступили із громадянами у неслужбові стосунки, при цьому збували їм наркотичні засоби та психотропні речовини, крім цього ОСОБА_2 діючи за попередньою змовою із невстановленою особою сприяв в притягненні завідомо невинного до кримінальної відповідальності іншою уповноваженою на те законом особою, поєднаним зі штучним створенням доказів обвинувачення, чим вчинили дисциплінарні проступки, що дискредитують та підривають авторитет поліції. Зазначені факти не лише суперечать сутності й призначенню правоохоронних інституцій, зокрема поліції, в підрозділах якої проходять службу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 і які згідно своїх обов`язків зобов`язані вчиняти дії щодо підтримання правопорядку, а й розхитують підвалини державності, викривляють уявлення населення про інтереси та ідеали громадянського суспільства на шляху до інтеграції нашої держави в європейську спільноту.

Крім цього, у висновку службового розслідування від 03.06.2021 зазначено, що надзвичайній події серед особового складу Львівського РУП ГУНП - повідомлення про підозру поліцейським у вчиненні кримінального правопорушення, сприяло неналежне здійснення повсякденного дієвого контролю за дотриманням службової дисципліни підпорядкованим особовим складом, зокрема, начальником сектору РЗПВ ВКП Львівського РУП ГУНП капітаном поліції ОСОБА_1 який відповідно до пункту 1 статті 3 розділу І Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, як керівник, несе відповідальність за дотримання підлеглими службової дисципліни та з метою забезпечення її дотримання, зобов`язані контролювати та проводити профілактичну роботу з її зміцнення та запобігання вчиненню підлеглими правопорушень, однак належних повсякденних, дієвих заходів, зокрема профілактичної роботи, щодо покращення стану службової дисципліни, в тому числі щодо безумовного дотримання вимог антикорупційного законодавства, не вжив, чим допустив грубе порушення основних обов`язків поліцейського.

Надаючи оцінку аргументам позивача про те, що кримінальне провадження №0000922 відкрито 13.08.2020, а на той час він не здійснював керівних функцій стосовно підполковника поліції ОСОБА_2 , капітанів поліції ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , суд зазначає таке.

Згідно з висновком службового розслідування від 03.06.2021 у рамках кримінального провадження від 13.08.2020 №0000922 20.05.2021 заступнику начальника ВКП ЛРУП ГУНП ОСОБА_2 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 та ч.2 ст.28 ч.2 ст.372 КК України. Цього ж дня, старшому оперуповноваженому ВКП ЛРУП ГУНП ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

21.05.2021 в рамках згаданого кримінального провадження повідомлено про підозру старшому оперуповноваженому сектору РЗПВ ВКП ЛРУП ГУНП капітану поліції ОСОБА_5 та старшому оперуповноваженому сектору РЗПВ ВКП ЛРУП ГУНП капітану поліції ОСОБА_4 .

У подальшому, у рамках вказаного кримінального провадження 22.05.2021 ухвалами слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова підозрюваним ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а 24.05.2021 ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова обрано запобіжний захід тримання під вартою старшому оперуповноваженому ЛРУП ГУНП ОСОБА_5 .

На підставі описаних в зазначених ухвалах про обрання запобіжного заходу обставин у висновку службового розслідування від 03.06.2021 встановлено, що починаючи з 17.03.2021 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 здійснювали протиправну діяльність, переслідуючи єдиний корисливий мотив, з метою реалізації єдиного злочинного умислу спрямованого на збут наркотичних засобів та психотропних речовин.

Наведені факти слугували підставою для прийняття наказу ГУ НП у Львівській області «Про порушення службової дисципліни окремими працівниками ЛРУП ГУНП у Львівській області» від 07.06.2021 № 2255, яким до вказаних осіб застосовано дисциплінарні стягнення у вигляді звільнення зі служби.

Отже, з аналізу наведеного можна дійти висновку про те, що дії ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які слугували підставою для вручення їм підозри у вчиненні кримінальних правопорушень та обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у темпоральному проміжку мали місце при зайнятті позивачем посади начальника сектору розкриття злочинів проти власності відділу кримінальної поліції Львівського районного управління поліції ГУ НП.

У цьому контексті суд звертає увагу на лист ГУ НП у Львівській області від 28.09.2021 №23588/01/3721, в якому повідомлено про те, що згідно з посадовими інструкціями старшого оперуповноваженого сектору РЗПВ ВКП Львівського РУП капітана поліції ОСОБА_4 , старшого оперуповноваженого сектору РЗПВ ВКП Львівського РУП капітана поліції ОСОБА_3 та типових посадових інструкцій старшого оперуповноваженого сектору РЗПВ ВКП Львівського РУП капітана поліції ОСОБА_5 , їхнім безпосереднім керівником був начальник сектору РЗПВ ВКП Львівського РУП ГУ НП у Львівській області капітан поліції ОСОБА_1 .

Таким чином, позивач як керівник несе відповідальність за дотримання підлеглими службової дисципліни та з метою забезпечення її дотримання, зобов`язані контролювати та проводити профілактичну роботу з її зміцнення та запобігання вчиненню підлеглими правопорушень у період зайняття ним такої посади.

Зважаючи на викладене, суд погоджується із доводами відповідача про грубе порушення позивачем службової дисципліни, зокрема вимог основних обов`язків поліцейського, передбачених частиною першою статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» та частиною першою статті 3 Розділу І Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Суд вважає, що помилка в оскарженому наказі в частині посилання на порушення позивачем частини першої статті 18 Дисциплінарного статуту Національної поліції України замість частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» спростовується змістом висновку службового розслідування від 03.06.2021 та не впливає на факт виявлених порушень.

З приводу доводів позивача про те, що наказ і висновок за результатами службового розслідування не містять інформації про обставини вчинення позивачем дисциплінарного проступку, пояснень безпосереднього керівника та інших осіб, яким відомі обставини справи саме стосовно позивача, документів та матеріалів, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку, відомостей, що характеризують позивача, причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з позивача звинувачення, обтяжуючі та пом`якшуючі обставини, суд вказує таке.

Відповідно до частин першої, третьої, четвертої статті 19 Дисциплінарного статуту у висновку за результатами службового розслідування зазначаються:

1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування;

2) підстава для призначення службового розслідування;

3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку;

4) пояснення поліцейського щодо обставин справи;

5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи;

6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи;

7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку;

8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень;

9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення;

10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону;

11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Обставинами, що пом`якшують відповідальність поліцейського, є:

1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку;

2) попередня бездоганна поведінка;

3) високі показники виконання повноважень, наявність заохочень та державних нагород;

4) вжиття заходів щодо запобігання, відвернення або усунення негативних наслідків, які настали або можуть настати внаслідок вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування завданої шкоди;

5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність;

6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника.

Суд встановив, що у матеріалах службового розслідування наявні, серед іншого, пояснення позивача, а також начальника Львівського РУП ГУ НП у Львівській області, якому позивач підпорядковувався. Крім цього, у матеріалах справи наявна службова характеристика позивача.

Вказані відомості у відповідності до статті 19 Дисциплінарного статуту були взяті дисциплінарної комісією до уваги при формуванні висновку службового розслідування від 03.06.2021.

Суд вважає, що відсутність у висновку службового розслідування всіх відомостей, які зазначені у частині першій статті 19 Дисциплінарного статуту, тобто його окремі недоліки, не може виключати встановлені у ньому факти вчинення дисциплінарних проступків.

При оцінці наведеного аргументу позивача суд враховує, що межею, яка розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття, тобто зазначення усіх відомостей.

Суд звертає увагу на те, що позивач не вказав та не надав відповідних доказів яких саме обставин (інформації) відповідач не врахував при прийнятті оскарженого наказу, що було б підставою для прийняття іншого рішення таким суб`єктом владних повноважень та спростовувало б вчинений позивачем дисциплінарний проступок.

З огляду на викладене, суд вважає, що наказ ГУ НП у Львівській області «Про порушення службової дисципліни окремими працівниками ЛРУП ГУНП у Львівській області» від 07.06.2021 № 2255, в частині пункту 5, яким за грубе порушення службової дисципліни, зокрема вимог основних обов`язків поліцейського, передбачених частиною першою статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» та частиною першою статті 3 Розділу І Дисциплінарного статуту Національної поліції України, до позивача застосовано дисциплінарне стягнення попередження про неповну службову відповідність, прийнятий на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно та розсудливо, а відтак є правомірним та не підлягає скасуванню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити повністю.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати між сторонами не розподіляються.

Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 13, 14, 72-76, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу, - відмовити повністю.

Судові витрати між сторонами не розподіляються.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Повне рішення суду складене 14 лютого 2022 року.

Суддя Мричко Н.І.