Справа № 200/7172/21
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2022-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2022 року справа №200/7172/21

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В., Блохіна А.А., Компанієць І.Д., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року у справі № 200/7172/21 (головуючий суддя І інстанції Голубова Л.Б.), складеного в повному обсязі 06 вересня 2021 року в м. Слов`янськ Донецької області, за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Волноваського об`єднаного управління Песнійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення від 16.03.2021 року № 54 про відмову в призначенні пенсії за віком, зобов`язання повторно розглянути заяву про призначення пенсії № 1092 від 10.03.2021 року зарахувавши до загального стажу період роботи з 25.01.1994 року по 02.06.1994 року електрослюсарем ДП «Шахта № 3 ШУ «Олександрівське» ВО «Орджонікідзевугілля» та до пільгового стажу період роботи з 20.05.1996 року по 06.03.2008 року вальцювальником стану гарячої прокатки сортопрокатного цеху № 2 ПАТ «Єнакіївський металургійних завод».

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 09 серпня 2021 року замінено первинного відповідача Волноваське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області на його правонаступника Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Волноваського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 54 від 16.03.2021 року про відмову в призначенні пенсії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 № 1092 від 10.03.2021 року про призначення пенсії відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зарахувавши до пільгового стажу період роботи з 20.05.1996 року по 06.03.2008 року вальцювальником стану гарячої прокатки сортопрокатного цеху № 2 ПАТ «Єнакіївський металургійних завод». В решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року у справі № 200/7172/21 та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянтом зазначено, що для призначення пенсії позивачем була надана трудова книжка від 31.05.2001 року, згідно якої позивач з 20.05.1996 працював на Єнакієвському металургійному заводі. Перший запис про період роботи зроблено 20.05.1996 року, що перевищує термін заповнення трудової книжки в зв`язку з чим неможливо зарахувати період роботи з 20.05.1996 по 31.12.1998 рік..

Сторони в судове зсідання не викликались, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, з огляду на наступне.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є громадянином України, про що свідчить паспорт серії НОМЕР_1 (а.с. 7). Згідно паспортних даних позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 7 зв.бік).

Згідно довідки від 10.03.2021 року № 1438- позивача взято на облік як внутрішньо переміщену особу у смт. Новотроїцьке Волноваського району Донецької області (а.с. 8).

10.03.2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою № 1092 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 106-107).

Рішенням управління № 54 від 16.03.2021 року ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пільгової пенсії (а.с. 100-102).

Зокрема, в спірному рішенні зазначено, що управлінням не зараховано до пільгового стажу період роботи з 01.01.2001 року по 31.12.2008 року, оскільки відсутня інформація про наявний спеціальний стаж в індивідуальних відомостях про застраховану особу.

Крім того, в спірному рішенні зазначено, що для призначення пенсії була надана трудова книжка від 31.05.2001 року, згідно якої позивач з 20.05.1996 працював на Єнакієвському металургійному заводі. Перший запис про період роботи зроблено 20.05.1996 року, що перевищує термін заповнення трудової книжки в зв`язку з чим неможливо зарахувати період роботи з 20.05.1996 по 31.12.1997 рік.

Також в спірному рішенні зазначено, що на дату звернення страховий стаж позивача складає 33 роки 11 місяців 11 днів, пільговий 10 років 09 місяців, що не дає права на призначення пенсії. Право на призначення пенсії позивач буде мати після досягнення 50 років.

В спірному рішенні № 54 від 16.03.2021 року відсутні будь-які відомості стосовно не зарахування до загального стажу періоду роботи з 25.01.1994 року по 02.06.1994 року електрослюсарем ДП «Шахта № 3 ШУ «Олександрівське» ВО «Орджонікідзевугілля», про який зазначає позивач у позовній заяві.

Отже, спірним питанням даної справи є неврахування до пільгового стажу працівника часу роботи на підприємстві у зв`язку з відсутністю інформації про наявний спеціальний стаж в індивідуальних відомостях про застраховану особу та невідповідністю дати заповнення трудової книжки її записам.

Спірним питанням даної справи є правомірність відмови позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що надані позивачем документи підтверджують його право на призначення йому пенсії на пільгових умовах, відмова відповідача у призначенні пенсії є протиправною, а рішення пенсійного органу таким, що підлягає скасуванню з зобов`язанням повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії з урахуванням висновків суду.

Суд апеляційної інстанції погоджується з рішенням суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 5 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до абзаців першого, другого пункту 2 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (абзац перший частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV).

Статтею 114 Закону № 1058-IV врегульовані питання щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.

Відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуруються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.

Згідно з частиною першою статті 44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії. Пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону (частини друга, п`ята статті 45 Закону № 1058-IV).

Відповідно до статті 62 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 63 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі по тексту Порядок).

Пунктом 1 Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Отже, додаткові документи для підтвердження стажу роботи вимагаються лише у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Судами встановлено, що у трудовій книжці позивача НОМЕР_2 від 31.05.2001 року наявні наступні записи:

- з 20.05.1996 року по 06.03.2008 року вальцювальником 5 розряду стану гарячої прокатки сортопрокатного цеху № 2 ПАТ «Єнакіївський металургійних завод» (а.с. 11-12).

Довідкою вказаного підприємства від 19.05.2021 року № 26100/2425 підтверджено період роботи позивача з 20.05.1996 року по 05.03.2008 року, з 06.03.2008 року по 20.11.2008 року, з 21.11.2008 року по 31.05.2012 року роботу за Списком № 1 (а.с. 16-17).

Наведене підтверджується випискою з наказів про атестацію робочих місць, наказами про прийом на роботу та переведення та особистою карточкою ОСОБА_1 з ПАТ «Єнакіївський металургійних завод» (а.с. 18- 22).

Період роботи позивача на ПАТ «Єнакіївський металургійних завод» підтверджений індивідуальними відомостями про застраховану особу з січня 1998 року по лютий 2017 роки, тому має бути врахований до пільгового стажу позивача, не зважаючи на помилку в даті заповнення трудової книжки (а.с. 88-94).

Період роботи позивача з 25.01.1994 року по 02.06.1994 року електрослюсарем ДП «Шахта № 3 ШУ «Олександрівське» ВО «Орджонікідзевугілля» не зазначений у трудовій книжці позивача. Також, про відмову у його прийняті до страхового стажу позивача нічого не зазначено у спірному рішенні від 16.03.2021 року.

Позивачем у якості доказу роботи надано довідку ДП Шахтоуправління «Олександрівське» ВО «Орджонікідзевугілля» без номеру та дати, про роботу позивача на шахті «Красний Октябрь» ШУ «Олександрівське», а не на ДП «Шахта № 3 ШУ «Олександрівське» ВО «Орджонікідзевугілля», як просить позивач. Однак вказана довідка видана для пред`явлення до відділу кадрів, а не до органів ПФУ, тому суд не може врахувати її як достовірний доказ, на підставі якого можна встановити певні обставини.

До того ж, як зазначено вище, спірне рішення не містить посилань на відмову у зарахуванні до страхового стажу позивача чотирьох місяців роботи саме на ДП «Шахта № 3 ШУ «Олександрівське» ВО «Орджонікідзевугілля».

Суд зауважує, що в трудовій книжці позивача належно відображено період роботи позивача на ПАТ «Єнакієвський металургійний завод» за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи з 20.05.1996 року по 31.12.2008 року, тому цей період слід зарахувати до пільгового стажу позивача. При цьому позивач просить зарахувати пільговий період роботи по 06.03.2008 року.

Відповідно до п. 4 постанови КМУ від 27.04.1993 рок № 301 «Про трудові книжки працівників», відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Суд зазначає про те, що законодавством чітко визначено порядок організації ведення, обліку, зберігання і видачу трудових книжок працівників, а також встановлено відповідальність за порушення такого порядку.

Усі записи, які мають відношення до трудової діяльності працівника та вносяться до трудової книжки, можуть бути внесені вичерпним колом осіб, насамперед керівником підприємства, установи, організації в порядку, строк та спосіб, передбачений відповідним законодавством.

При цьому, самостійне внесення працівником відомостей щодо своєї трудової діяльності, а також внесення виправлень у разі неправильного або неточного запису не передбачено.

Відтак, суд вважає, що позивач, як особа на яку не покладено обов`язку щодо організації ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок не може нести відповідальність за неправильність, неточність або неповноту внесених до її трудової книжки відомостей, а тому невірне заповнення трудової книжки не може бути підставою для винесення органом Пенсійного фонду України рішення про відмову у призначенні пенсії та не зарахування трудового стражу, результатом чого стало обмеження належного соціального захисту пенсіонера.

Відповідач не врахував, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці, і право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки (вина позивача відсутня). Отже, формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції щодо необхідності задоволення позовних вимог, скасування спірного рішення та зобов`язання повторного розгляду заяви позивача про призначення пенсії.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статтями 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року у справі № 200/7172/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14 лютого 2021 року.

Судді А.В. Гайдар

А.А. Блохін

І.Д. Компанієць