Справа № 280/622/21
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2022-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2022 р.м.ОдесаСправа № 280/622/21
Головуючий в 1 інстанції: Левчук О.А.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача - Стас Л.В.,

суддів: Шеметенко Л.П., Турецької І.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2021 року у справі за позовом Головного управління ДПС у Запорізькій області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

В С Т А Н О В И В :

Позивач, Головне управління ДПС у Запорізькій області (далі - ГУДПС у Запорізькій області, позивач/скаржник) звернувся до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 , в якому просив:

- стягнути з ОСОБА_1 суму податкового боргу зі сплати транспортного податку з фізичних осіб у розмірі 25000,00 грн. на користь Управління ДКС України у Комунарському районі м.Запоріжжя Запорізької області, код отримувача Казначейство України ЕАП.

В обґрунтування позовних вимог ГУДПС у Запорізькій області посилалося на наявність у ОСОБА_1 узгодженої податкової заборгованості по транспортному податку у розмірі 25000,00 грн., яка станом на дату звернення до суду не сплачена.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2021 року у задоволенні позову ГУДПС у Запорізькій області - відмовлено.

Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ГУДПС у Запорізькій області звернулося до суду з апеляційною скаргою, у якій зазначено, що рішення винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим скаржник просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги ГУДПС у Запорізькій області, окрім доводів викладених в позові, вказує, що відповідно до даних Державного реєстру фізичних осіб, який ведеться контролюючим органом, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Саме на цю адресу, були надіслані податкове повідомлення-рішення від 19 листопада 2019 року №0-0827 та податкова вимога від 17 березня 2020 року №7280-49/827, тобто за останнім відомим місцезнаходженням фізичної особи, що передбачено п.42.1, 42.2 ст.42 ПК України.

З огляду на викладене, ГУДПС у Запорізькій області вважає узгодженим податковий борг по транспортному податку у розмірі 25000,00 грн., який станом на дату звернення до суду не сплачений.

Відповідача, ОСОБА_1 не скористалася процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Згідно п.3 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких мотивів.

Судом встановлено, що 19 листопада 2019 року ГУДПС у Запорізькій області винесено податкове повідомлення-рішення №0-0827, яким визначено ОСОБА_1 податкове зобов`язання з транспортного податку у розмірі 25000,00 грн., яке направлялось засобами поштового зв`язку на адресу: АДРЕСА_1 , проте було повернуто до податкового органу «за закінченням встановленого терміну зберігання» (а.с.5).

17 березня 2020 року ГУДПС у Запорізькій області прийнято податкову вимогу форми «Ф» №7280-49/827, яку також направлено рекомендованим листом на адресу: 69027, м.Запоріжжя, вул.Чернишевського, 40 (а.с.7), та яка ОСОБА_1 не отримана.

На підставі того, що станом на дату звернення до суду з позовом ОСОБА_1 вказана сума податкового боргу не сплачена, ГУДПС у Запорізькій області звернулося до суду з позовом про її стягнення.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що сума заборгованості у розмірі 25000,00 грн., яка заявлена до стягнення не може вважатися узгодженою та не набула статусу податкового боргу, оскільки податкові повідомлення-рішення та податкова вимога, направлялись ОСОБА_1 не за місцем її реєстрації, а тому вважаються такими, що не вручені платнику податків.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

У разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. (пункт 59.1 статті 59 ПК України).

Разом з тим, спеціальною нормою, а саме підпунктом 268.7.1 пункту 268.7 статті 268 ПК України, визначено, що транспортний податок сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Таким чином, у разі несплати платником податків протягом 60 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, яким визначено до сплати транспортний податок, або ж закінчення процедури його оскарження, визначених контролюючим органом грошових зобов`язань, такі податкові зобов`язання вважаються узгодженими.

Факт узгодження податкового зобов`язання має наслідком обов`язок платника податку сплатити таке зобов`язання у встановлений законом строк.

Як вбачається з матеріалів справи податкове повідомлення-рішення від 19 листопада 2019 року №0-0827 було направлено відповідачу на адресу: АДРЕСА_1 , втім повернуто до податкового органу «за закінченням встановленого терміну зберігання» (а.с.5).

Така відмітка, на думку колегії суддів, не є достатнім доказом інформування відповідача про нарахування йому суми грошового зобов`язання. Позначення «за закінченням терміну зберігання» не розкриває справжні причини, з яких рекомендований лист не був вручений адресату, та не свідчить про відмову адресата отримати лист.

Статтею 42 ПК України регламентовано порядок листування платників податків та контролюючих органів.

Так, відповідно до пункту 42.1 статті 42 ПК України податкові повідомлення-рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу.

Згідно з пунктом 42.2 статті 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

За приписами пункту 42.4 ПК України у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Пунктом 58.3 ст.58 ПК України, встановлено, що податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Відповідно до пунктів 3, 6 Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28 грудня 2015 року №1204 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 січня 2016 року за №124/28254, податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи рекомендованим листом з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме: відповідно листа Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 04 листопада 2020 року №01-17/02/2241 місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , з 12 січня 2005 року по 29 травня 2013 року.

Тобто, на час винесення податкового повідомлення-рішення від 19 листопада 2019 року №0-0827 та Припису форми «Ф» №7280-49/827 від 17 березня 2020 року позивачу було відомо, що відповідач вже не була зареєстрована за вказаною адресою.

Так, Верховний Суд в постанові від 10 червня 2021 року у справі №826/14316/18 вказав, що у разі якщо вручити податкове повідомлення-рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом при його надісланні, податкове повідомлення-рішення вважається таким, що не вручено платнику податків. У разі встановлення такої помилки працівник структурного підрозділу, до функцій якого належить реєстрація вхідної та вихідної кореспонденції, або відповідальна особа, визначена керівником контролюючого органу для виконання таких функцій, забезпечує виправлення допущених при надісланні податкового повідомлення-рішення помилок та надсилає його повторно не пізніше наступного робочого дня з дня отримання відповідного повідомлення пошти (поштової служби).

Податкова вимога (яка надсилається в порядку, визначеному для надсилання податкового повідомлення-рішення) повинна бути надіслана контролюючим органом на адресу за місцем проживання платника податків або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи; в протилежному випадку, у разі допущення контролюючим органом помилки при відправленні такої вимоги, зокрема, в частині невірно зазначеної адреси платника податків, така вимога вважається неврученою платнику податків, а платник податків - не повідомленим належним чином про наявність податкового зобов`язання.

Тобто, вказані податкове-повідомлення рішення та податкова вимога направлялись на поштову адресу, за якою відповідач, ОСОБА_1 , не зареєстрована з 30 травня 2013 року.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що Запорізьким окружним адміністративним судом скеровано до Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, Департаменту міграційної служби у Запорізькій області, Управління ДМС у Запорізькій області та ДМС України запити щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) ОСОБА_1 .

За наслідками розгляду вказаних запитів ДМС України повідомила суд, що місце проживання відповідача з 07 червня 2013 року зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 .

В подальшому, Одеським окружним адміністративним судом скеровано до Відділу адресно-довідкової роботи ГУДМВ України в Одеській області та Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради запит щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) ОСОБА_1

08 липня 2021 року Департаментом надання адміністративних послуг Одеської міської ради надана до суду довідка №П1-164466-ю/л від 07 липня 2021 року про те, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .(а.с.49)

Отже, з наявних у справі доказів колегія суддів дійшла висновку, що на дату складення податкового повідомлення-рішення від 19 листопада 2019 року №0-0827 та податкової вимоги форми «Ф» №7280-49/827 від 17 березня 2020 року ОСОБА_1 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .(а.с.49)

Поряд із тим, вказані податкові документи надіслана контролюючим органом відповідачу на іншу адресу, в той час як матеріали справи не містять доказів проживання та/або перебування відповідача за вказаною адресою. А тому, в силу положень п.58.3 ст.58 ПК України зазначене рішення не вручене відповідачу через помилку, допущену контролюючим органом.

Таким чином, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що сума заборгованості у розмірі 25000,00 грн., яка заявлена до стягнення не може вважатися узгодженою та не набула статусу податкового боргу, оскільки податкові повідомлення-рішення та податкова вимога, направлялись ОСОБА_1 не за місцем її реєстрації, а тому вважаються такими, що не вручені платнику податків.

Посилання ГУДПС у Запорізькій області на те, що податкове повідомлення-рішення від 19 листопада 2019 року №0-0827 та податкова вимога від 17 березня 2020 року №7280-49/827 були надіслані за останнім відомим місцезнаходженням ОСОБА_1 , відповідно до даних Державного реєстру фізичних осіб, колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки вказаний реєстр ведеться контролюючим органом.

Відповідно до ст.242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Статтею 316 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скаргах доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Розподіл судових витрат згідно вимог ст.139 КАС України не передбачено.

Керуючись ст.ст. 315, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2021 року у справі за позовом Головного управління ДПС у Запорізькій області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню у касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає.

Повний текст судового рішення складений 14.02.2022 року.

Головуючий суддя Стас Л.В.
Судді Турецька І.О. Шеметенко Л.П.