Справа № 640/16689/20
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2022-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Кучми А.Ю.,

суддів Аліменка В.О., Бєлової Л.В.

за участю секретаря Островської О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 липня 2021 року (м. Київ, дата складання повного тексту - 10.08.2021) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, Міністерства охорони здоров`я України, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Міністерство освіти і науки України про визнання протиправним додатку до постанови, визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернулася з позовом до суду, в якому просить (з урахуванням заяви про відмову від позовних вимог в частині):

- визнати протиправною та дискримінаційною бездіяльності Міністерства охорони здоров`я України щодо не розроблення дієтичного харчування для дітей з непереносимістю глютену та лактози та не розроблення змін до норм харчування для дітей у дошкільних навчальних закладах;

- зобов`язати Міністерства охорони здоров`я України розробити дієтичне харчування для дітей з непереносимістю глютену та відповідні зміни до норм харчування для дітей у дошкільних навчальних закладах, встановлених постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження норм харчування у навчальних та дитячих закладах оздоровлення та відпочинку» від 22.11.2004 № 1591 та Інструкцією з організації харчування дітей у дошкільних навчальних закладах, затвердженої наказом Міністерства освіти і науки України, Міністерства охорони здоров`я України 17.04.2006 № 298/227.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження норм харчування у навчальних закладах оздоровлення та відпочинку» від 22.11.2004 № 1591 передбачено наявність молочних та кисломолочних продуктів, які містять лактозу, для харчування дітей, а також продукти, які містять глютен (зокрема, макаронні вироби, крупи, хліб, кондитерські вироби). При цьому не передбачено включення до раціону безлактозних та кисломолочних продуктів та альтернативних продуктів, які містять глютен. Водночас, Інструкцією з організації харчування дітей у дошкільних навчальних закладах, затвердженою наказом Міністерства освіти і науки України, Міністерства охорони здоров`я України від 17.05.2006 № 298/227, передбачено, що при розподілі страв на порції враховується вік дитини і індивідуальні особливості: апетит, стан здоров`я, сприйняття продуктів (не сприймає молоко, рибу, полуниці, яйця, тощо). При цьому вказаною інструкцією передбачені ті ж самі затверджені постановою Кабінету Міністрів продукти, які містять глютен і лактозу, та відповідно для дітей, які мають непереносимість лактози або лактозну недостатність, непереносимість глютену, не передбачено спеціальної дієти або заміни звичайних молочних продуктів на безлактозні та заміну глютеновим продуктам. Позивач вважає нерозроблення дієти Міністерством охорони здоров`я та відповідних змін до законодавчих актів незаконним та дискримінаційним стосовно дітей за станом здоров`я.

Відповідач у своєму відзиві просив суд відмовити у задоволенні позову, зазначив, що в межах наданих повноважень, Кабінетом Міністрів України затверджено норми харчування у навчальних закладах, на основі визначеного центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я спільно з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері освіти за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, набору продуктів для харчування. Водночас, ані Законом України «Про дошкільну освіту», ані Законом України «Про загальну середню освіту», ані будь-яким іншим Законом не передбачено обов`язку Кабінету Міністрів України встановлювати в нормах харчування, зокрема, в нормах заміни продуктів за енергоцінністю замінники молочних та глютеновмісних продуктів. Вказує, що діти дошкільного віку не позбавлені права на дієтичне (безлактозне та безглютенове) харчування в разі призначення лікарем закладу або відповідного профілю закладу охорони здоров`я. Водночас Додаток № 8 не містить жодних дискримінаційних норм, адже передбачає для всіх без винятку суб`єктів норми заміни продуктів найбільш наближеними продуктами-замінниками виключно за енергетичною цінністю, а не за категоріями захворювання окремих осіб. Тож посилання позивача на те, що затверджені норми харчування у навчальних та дитячих закладах оздоровлення та відпочинку є такими, що дискримінують дітей, які мають лактозну та глютену недостатність, непереносимість і не гарантують дитині право на охорону здоров`я, є необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсності.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 липня 2021 року у задоволенні позову б/н від 21.07.2020 ОСОБА_1 в частині вимог про: визнання протиправною та дискримінаційною бездіяльності Міністерства охорони здоров`я України щодо не розроблення дієтичного харчування для дітей з непереносимістю глютену та лактози та змін до норм харчування для дітей у дошкільних навчальних закладах; зобов`язання Міністерства охорони здоров`я України розробити дієтичне харчування для дітей з непереносимістю глютену та відповідні зміни до норм харчування для дітей у дошкільних навчальних закладах, встановлених постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження норм харчування у навчальних та дитячих закладах оздоровлення та відпочинку» від 22.11.2004 № 1591 та Інструкцією з організації харчування дітей у дошкільних навчальних закладах, затвердженої наказом Міністерства освіти і науки України, Міністерства охорони здоров`я України від 17.04.2006 № 298/227 відмовлено повністю.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з`ясування усіх фактичних обставин у справі. Апелянт вказує, що наразі фактично відсутні механізм забезпечення виключення безлактозних та безглютенових продуктів, наявність спеціальної дієти, що фактично призводить до існування не діючих норм харчування та вказує на триваючу бездіяльність з боку Міністерства охорони здоров`я України щодо не розроблення дієтичного харчування для дітей з непереносимістю глютену та лактози та змін до Інструкції з організації харчування дітей у дошкільних навчальних закладах. Вказує, що затверджені норми харчування у навчальних та дитячих закладах оздоровлення та відпочинку є такими, що дискримінують дітей, які мають лактозну та глютену недостатність, непереносимість і не гарантують дитині право на охорону здоров`я

Відповідачем подано відзив на позовну заяву в якому зазначено про безпідставність доводів апеляційної скарги, відсутність підстав для її задоволення та відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, син ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відвідує ДНЗ № 2 «Горобинка» відділу освіти Бучанської міської ради Київської області з 01.10.2019 та знаходиться на обліку «Д» з діагнозом глютенова хвороба, непереносимість лактози, дискінезія жовчо-вивідних шляхів.

Наявність лактозної недостатності унеможливлює харчування дитини у дошкільному навчальному закладі, оскільки нормами харчування у дошкільних навчальних закладах як загального так і санаторного типу передбачено наявність молочних та кисломолочних продуктів, які містять лактозу, для харчування дітей, а також продуктів, які містять глютен (зокрема, макаронні вироби, крупи, хліб, кондитерські вироби). При цьому, не передбачено включення до раціону безлактозних молочних та кисломолочних продуктів та альтернативних продуктів, які не містять глютен. Для дітей, які мають непереносимість лактози або лактозну недостатність, непереносимість глютену, не передбачено спеціальної дієти або заміни звичайних молочних продуктів на безлактозні та заміну глютеновим продуктам.

Відтак, позивач вважаючи, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження норм харчування у навчальних та дитячих закладах оздоровлення та відпочинку» норми харчування у навчальних та дитячих закладах оздоровлення та відпочинку, та не розроблення дієти Міністерством охорони здоров`я України й відповідних змін до законодавчих актів є незаконними, а саме такими, що дискримінують дітей за станом здоров`я, звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що не розроблення дієтичного харчування та внесення змін до норм харчування для дітей у дошкільних навчальних закладах не становить дискримінацію дітей, оскільки жодним чином не звужує права дітей на відвідування дошкільного навчального закладу чи харчування у ньому. Нормативне врегулювання спірного питання навпаки створюватиме особливі умови для дітей, що мають лактозну недостатність, як спеціальний захист з боку держави окремих категорій осіб.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Стратегічні загальнодержавні пріоритети у сфері забезпечення грудних дітей та дітей раннього віку достатнім, високоякісним та безпечним дитячим харчуванням з метою реалізації конституційних прав дитини на достатній життєвий рівень, охорону здоров`я і життя, а також організаційні, соціальні та економічні засади державної політики у цій сфері визначено Законом України «Про дитяче харчування».

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про дитяче харчування», законодавство у сфері забезпечення грудних дітей та дітей раннього віку достатнім, високоякісним та безпечним дитячим харчуванням базується на Конституції України та включає цей Закон і закони України «Про охорону дитинства», «Про дошкільну освіту», «Про безпечність та якість харчових продуктів », «Про молоко та молочні продукти», інші нормативно-правові акти, що регулюють суспільні відносини у цій сфері.

За приписом ст. 3 Закону України «Про дитяче харчування», державна політика у сфері забезпечення грудних дітей та дітей раннього віку достатнім, високоякісним та безпечним дитячим харчуванням, спрямована на зміцнення та збереження здоров`я населення, здійснення профілактики захворювань, пов`язаних з порушенням харчування, поліпшення демографічної ситуації в Україні.

Держава гарантує дитині право на охорону здоров`я та сприяє створенню безпечних умов для життя і здорового розвитку дитини, у тому числі раціонального харчування.

Держава забезпечує створення соціально-економічних умов, за яких можливо задовольнити потреби кожної дитини у високоякісному та безпечному харчуванні на достатньому рівні.

Кабінет Міністрів України забезпечує здійснення державної політики щодо поліпшення стану дитячого харчування, координує роботу міністерств та інших органів виконавчої влади у цій сфері.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження норм харчування у навчальних та дитячих закладах оздоровлення та відпочинку» від 22.11.2004 № 1591 затверджено:

1) норми харчування у: закладах дошкільної освіти для дітей віком до одного року згідно з додатком 1; закладах дошкільної освіти (крім санаторних) для дітей старше одного року згідно з додатком 2; санаторних закладах дошкільної освіти (групах) згідно з додатком 3; дитячих будинках, загальноосвітніх школах-інтернатах, інтернатах у складі закладів загальної середньої освіти, школах соціальної реабілітації та професійних училищах соціальної реабілітації, закладів професійної (професійно-технічної) освіти згідно з додатком 4; закладах спеціалізованої освіти спортивного профілю із специфічними умовами навчання згідно з додатком 5; дитячих закладах оздоровлення та відпочинку згідно з додатком 6; закладах загальної середньої освіти для одноразового харчування учнів згідно з додатком 7;

2) норми заміни продуктів за енергоцінністю згідно з додатком 8.

Пунктами 3, 4 Постанови № 1591 визначено: Міністерству освіти і науки, іншим центральним органам виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, обласним, Київській та Севастопольській міським державним адміністраціям забезпечити дотримання норм харчування у закладах освіти та дитячих закладах оздоровлення та відпочинку, затверджених цією постановою, у межах відповідних бюджетних призначень. Міністерству охорони здоров`я разом з Міністерством освіти і науки установити до 1 травня 2005 р. порядок організації харчування дітей у закладах освіти та дитячих закладах оздоровлення та відпочинку.

Додатком № 8 визначено, що за енергоцінністю масло вершкове може бути замінено на олію, масло вершкове топлене; молоко коров`яче пастеризоване - на молоко коров`яче сухе, вершки сухі, молоко згущене стерилізоване, молоко згущене з цукром, вершки згущені з цукром, кисломолочні продукти (наприклад, кефір), сир кисломолочний напівжирний, сир твердий.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.11.2004 № 1591 спільним наказом Міністерства освіти і науки України та Міністерства охорони здоров`я України від 17.05.2006 № 298/227 затверджено Інструкцію з організації харчування дітей у дошкільних навчальних закладах, що зареєстрована в Міністерстві юстиції України 05.05.2006 № 523/12397.

Вказаною Інструкцією визначено загальні вимоги до раціонального харчування дітей у дошкільних навчальних закладах, визначено порядок оцінки ефективності харчування, санітарно-гігієнічні вимоги до постачання, безпеки, якості, умов зберігання і реалізації продуктів харчування і продовольчої сировини.

Як вбачається з пункту 1.13 Інструкції з організації харчування дітей у дошкільних навчальних закладах, харчування дітей здійснюється відповідно до норм, затверджених постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження норм харчування у навчальних та дитячих закладах оздоровлення та відпочинку». Розподіл продуктового набору за основними групами та видами продуктів (у відсотках) наведено у Додатку 2.

Відповідно до п. 3.5 Інструкції, дієтичне харчування передбачає зміну технології приготування страв (готуються тушковані, варені, протерті страви).

Для дітей диспансерної групи найбільш прийнятною дієтою є дієта №5, що може бути використана як основа для дієт № 7 (з обмеженням солі) і №8.

Суд першої інстанції вірно вказав, що визначені Інструкцією дієти не відповідають потребам дітей з лактозною недостатністю та глютеновою хворобою в частині відсутності замінників молочних та глютеновмісних продуктів або механізмів використання замінників харчових продуктів, що не визначені нормами харчування для дітей.

Питання розроблення дієтичного харчування для дітей Міністерством охорони здоров`я України розглядалося під час розгляду справи адміністративними судами.

В межах адміністративної справи № 640/7879/19 за позовом ОСОБА_3 до Кабінету Міністрів України, Міністерства охорони здоров`я України про визнання нормативно-правового акту протиправним, бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.02.2020, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.06.2020, позов задоволено частково та вирішено: визнати бездіяльність Міністерства охорони здоров`я України щодо невжиття заходів для розроблення норм заміни продуктів за енергоцінністю у дошкільних навчальних закладах для дітей з лактозою недостатністю протиправною; зобов`язати Міністерство охорони здоров`я України вжити заходів для розроблення норм заміни продуктів за енергоцінністю у дошкільних навчальних закладах для дітей з лактозою недостатністю; в задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постановою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 29.10.2020 касаційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.02.2020 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.06.2020 в справі № 640/7879/19 залишено без змін.

Задовольняючи позовні вимоги в частині, суди виходили з того, що Інструкція з організації харчування дітей у дошкільних навчальних закладах не визначає продуктового набору та видів продуктів і розроблена з урахуванням переліку таких продуктів, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження норм харчування у навчальних та дитячих закладах оздоровлення та відпочинку», а саме у Додатку № 2 норми заміни продуктів за енергоцінністю згідно з Додатком № 8 до Постанови № 1591 не передбачають можливості заміни продуктів, що містять лактозу.

Вміст лактози у тому чи іншому продукті не змінюється незалежно від технології приготування страви. При цьому, МОЗ України не вказано який механізм погодження використання у харчуванні дітей у навчальних та дитячих закладах оздоровлення та відпочинку спеціальних харчових продуктів, коло суб`єктів, які його ініціюють, тощо.

Компетенція Міністерства охорони здоров`я України у відповідній сфері правового регулювання є домінуючою, розробником відповідного проекту норм заміни продуктів за енергоцінністю Кабінету Міністрів має виступати Міністерство охорони здоров`я України, яке такий проект не розробило, а отже є підстави для задоволення позовних вимог в цій частині.

Таким чином, рішенням суду у адміністративній справі № 640/7879/19, що набрало законної сили, зобов`язано Міністерство охорони здоров`я України вжити заходів для розроблення норм заміни продуктів за енергоцінністю у дошкільних навчальних закладах для дітей з лактозою недостатністю.

За змістом статті 41 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» Кабінет Міністрів України спрямовує свою діяльність на виконання Конституції та законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, Програми діяльності Кабінету Міністрів України, схваленої Верховною Радою України.

Кабінет Міністрів України відповідно до Конституції та законів України здійснює свої повноваження шляхом прийняття рішень на його засіданнях більшістю голосів від посадового складу Кабінету Міністрів України, визначеного відповідно до статті 6 цього Закону.

Згідно з частинами першою та другою статті 49 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» Кабінет Міністрів України на основі та на виконання Конституції і законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов`язкові для виконання акти - постанови і розпорядження. Акти Кабінету Міністрів України нормативного характеру видаються у формі постанов Кабінету Міністрів України.

Відповідно до глави 29 Регламенту Кабінету Міністрів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.07.2007 № 950, акти Кабінету Міністрів нормативного характеру видаються у формі постанов.

Відповідно до параграфу 33 Регламенту Кабінету Міністрів України, головним розробником проекту акту Кабінету Міністрів є орган, який вносить проект акту до Кабінету Міністрів.

Розробниками проектів актів Кабінету Міністрів є міністерства, інші центральні органи виконавчої влади, державні колегіальні органи, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські держадміністрації відповідно до своєї компетенції.

Якщо питання, що потребує врегулювання, належить до компетенції кількох органів виконавчої влади, розробником проекту акту Кабінету Міністрів є орган, компетенція якого у відповідній сфері правового регулювання є домінуючою. Інші органи виконавчої влади, що відповідно до компетенції беруть участь у розробленні проекту акту або його погодженні, є заінтересованими органами (частина четверта параграфу 33).

З аналізу положення про Міністерство охорони здоров`я України №267 вбачається, що Міністерство охорони здоров`я України має можливість забезпечити реалізацію державної політики у сфері охорони здоров`я, зокрема не лише затвердивши норми харчування у дошкільних навчальних закладах для дітей з лактазною недостатністю, а й забезпечити розробку відповідних норм не безпосередньо, а шляхом залучення відповідних спеціалістів, вчених, утворенням комісій, взаємодії з підприємствами, установами та організаціями тощо.

Таким чином, судом першої інстанції вірно зазначено, що доводи Міністерства охорони здоров`я України щодо виконання лише повноважень щодо затвердження норм харчування для дітей у дошкільних навчальних закладах без можливості розробки ним дієт для осіб з певними видами захворювань є необґрунтованими, не відповідають посталеним перед Міністерством охорони здоров`я України завданням та свідчать про формальний підхід до виконання своїх завдань.

Разом із тим, Міністерством охорони здоров`я України підготовлено та 19.10.2020 оприлюднено до громадського обговорення проект постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Норм та Порядку організації харчування у закладах освіти та дитячих закладах оздоровлення та відпочинку».

З пояснювальної записки до проекту постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Норм та Порядку організації харчування у закладах освіти та дитячих закладах оздоровлення та відпочинку» вбачається, що цим документом передбачено структуру харчування з урахуванням рекомендацій ВООЗ щодо принципів здорового харчування та з урахуванням фізіологічних потреб дітей в основних харчових речовинах та енергії.

Пунктом 10 проекту Порядку організації харчування у закладах освіти та дитячих закладах оздоровлення та відпочинку (далі - Порядок) передбачено, що засновник (засновники), керівники закладів освіти та закладів оздоровлення та відпочинку створюють умови для забезпечення харчування здобувачів освіти/дітей з особливими дієтичними потребами, у тому числі з непереносимістю глютену та лактози.

Постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.2021 № 305 затверджено Норми харчування у закладах освіти та дитячих закладах оздоровлення та відпочинку, а також Порядок організації харчування у закладах освіти та дитячих закладах оздоровлення та відпочинку, у редакції, запропонованій Міністерством охорони здоров`я України.

Вказаною постановою визнано Постанову Кабінету Міністрів України від 22.11.2004 № 1591 «Про затвердження норм харчування у закладах освіти та дитячих закладах оздоровлення та відпочинку» (Офіційний вісник України, 2004 р., № 47, ст. 3107) такою, що втратила чинність.

Водночас, пунктом 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 24.03.2021 № 305 визначено міністерствам, іншим центральним органам виконавчої влади в шестимісячний строк привести власні нормативно-правові акти у відповідність із цією постановою.

Отже, включення замінників глютену та лактози можливе у шестимісячний строк, тобто, до вересня 2021 року шляхом приведення у відповідність Інструкції з організації харчування дітей у дошкільних навчальних закладах Міністерством охорони здоров`я України на виконання Постанови Кабінету Міністрів України від 24.03.2021 № 305, або ж прийняттям нового нормативно-правового акту щодо врегулювання відповідних відносин.

Таким чином, Міністерством охорони здоров`я України після ухвалення рішення у адміністративній справі №640/7879/19 вчинялись дії щодо належного нормативного врегулювання питання забезпечення харчування дітей з особливими дієтичними потребами, у тому числі з непереносимістю глютену та лактози, шляхом підготовки та подання на розгляд Кабінету Міністрів України проекту постанови «Про затвердження Норм та Порядку організації харчування у закладах освіти та дитячих закладах оздоровлення та відпочинку».

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідачем протиправної бездіяльності щодо не розроблення дієтичного харчування та внесення змін до норм харчування для дітей у дошкільних навчальних закладах допущено не було, оскільки судом не встановлено, а позивачем не вказано на юридичний факт, що є підставою та з настанням якого у Міністерства охорони здоров`я України виникає обов`язок у визначений строк вчинити дії щодо внесення змін до нормативно-правових актів, що стосуються дієтичного харчування дітей у закладах освіти.

Водночас, як встановлено судом, Міністерством охорони здоров`я України вчинено усі дії для затвердження оновлених Норм та Порядку організації харчування у закладах освіти та дитячих закладах оздоровлення та відпочинку з урахуванням потреб харчування дітей з непереносимістю глютену та лактози, про що свідчить прийняття Кабінетом Міністрів України постанови від 24.03.2021 № 305 на підставі якої відповідачем у шестимісячний термін повинні бути внесені зміни до врегулювання організації харчування дітей у дошкільних навчальних закладах.

Разом із тим, як вбачається з матеріалів справи, листом №1/12-3544 від 12.07.2021 Міністерство освіти і науки України «Щодо виконання пункту 3 постанови КМУ від 24.03.2021 №305» звернулося до Міністерства охорони здоров`я України з пропозицією терміново створити робочу групу по ряду питань (викладених у даному листі).

В подальшому, листом Міністерства охорони здоров`я України №26-04/20830/2-21 від 15.07.2021 у відповідь на лист Міністерства освіти і науки України від 12.07.2021 №1/12-3544 зазначено, зокрема, щодо Інструкції з організації харчування дітей у дошкільних навчальних закладах, затвердженої спільним наказом Міністерства охорони здоров`я України та Міністерства освіти і науки України від 17.04.2006 №298/227, МОЗ України листом від 23.03.2021 №26-04/8888/2-21 надано МОН України кандидатури до включення до складу робочої групи з внесення змін до Інструкції. Станом на 13.07.2021 до МОЗ України запрошення на засідання робочої групи з внесення змін до Інструкції, яку планувало створити МОН України не надходило. Запропоновано невідкладно скликати засідання зазначеної робочої групи

У відповідь на запит Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 грудня 2021 року №640/16689/20/7595/2021 Міністерством освіти і науки України зазначено, що МОН України напрацьовано проект відповідних змін до постанови №305 у зв`язку з необхідністю скасування Інструкції, який станом на 13.12.2021 погоджується структурними підрозділами МОН України, та після погодження буде надісланий МОЗ України, у разі якщо від МОЗ України не надійне такий проект на погодження.

Колегія судді дійшла висновку, що матеріалами справи підтверджується вчинення дій з боку Міністерства охорони здоров`я України щодо приведення норм законодавства у відповідність до вимог щодо врегулювання організації харчування дітей у дошкільних навчальних закладах, однак напрацювання нормативно-правових матеріалів в даному випадку здійснюється не лише МОЗ України, а разом із представниками Міністерства освіти і науки України.

В даному випадку колегія суддів не вбачає бездіяльності саме з боку Міністерства охорони здоров`я України, оскільки відповідальність щодо врегулювання організації харчування дітей у дошкільних навчальних закладах також покладається і на МОН України, однак останній не є відповідачем у справі, позовні вимоги до нього не заявлені.

Враховуючи, що врегулювання спірного питання є можливим лише з урахуванням спільної діяльності МОЗ України та МОН України, колегія суддів дійшла висновку щодо неможливості задоволення позовних вимог у той час, як залучення співвідповідача на даній стадії розгляду справи є неможливим з урахуванням приписів ст. 48 КАС України.

Щодо ознак дискримінації у діях (бездіяльності) відповідача, згідно з пунктом 6 частини першої статті 1 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» від 06 вересня 2012 року № 5207-VI, прямою дискримінацією є ситуація, за якої з особою та/або групою осіб за їх певними ознаками поводяться менш прихильно, ніж з іншою особою та/або групою осіб в аналогічній ситуації, крім випадків, коли таке поводження має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними. Таке поводження за змістом пункту 2 частини першої статті 1 цього ж Закону може полягати, в тому числі, в обмеженні у визнанні, реалізації або користуванні правами і свободами у будь-якій формі.

Непрямою дискримінацією є ситуація, за якої внаслідок реалізації чи застосування формально нейтральних правових норм, критеріїв оцінки, правил, вимог чи практики для особи та/або групи осіб за їх певними ознаками виникають менш сприятливі умови або становище порівняно з іншими особами та/або групами осіб, крім випадків, коли їх реалізація чи застосування має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.

Водночас не будь-яке відмінне ставлення до особи є дискримінацією у розумінні національного законодавства та міжнародних правових стандартів.

Не вважаються дискримінацією у розумінні статті 14 Конвенції дії, які не обмежують права та свободи інших осіб і не створюють перешкод для їх реалізації, а також не надають необґрунтованих переваг особам та/або групам осіб за їх певними ознаками, стосовно яких застосовуються позитивні дії, а саме: спеціальний захист з боку держави окремих категорій осіб, які потребують такого захисту; здійснення заходів, спрямованих на збереження ідентичності окремих груп осіб, якщо такі заходи є необхідними; надання пільг та компенсацій окремим категоріям осіб у випадках, передбачених законом; встановлення державних соціальних гарантій окремим категоріям громадян; особливі вимоги, передбачені законом, щодо реалізації окремих прав осіб.

Таким чином, не розроблення дієтичного харчування та внесення змін до норм харчування для дітей у дошкільних навчальних закладах не становить дискримінацію дітей, оскільки жодним чином не звужує права дітей на відвідування дошкільного навчального закладу чи харчування у ньому. Нормативне врегулювання спірного питання навпаки створюватиме особливі умови для дітей, що мають лактозну недостатність, як спеціальний захист з боку держави окремих категорій осіб.

Таким чином, відсутні підстави для визнання протиправною та дискримінаційною бездіяльності Міністерства охорони здоров`я України щодо не розроблення дієтичного харчування для дітей з непереносимістю глютену та лактози та змін до норм харчування для дітей у дошкільних навчальних закладах.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не має.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 липня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 14.02.2022.

Головуючий суддя: А.Ю. Кучма

В.О. Аліменко

Л.В. Бєлова