Справа № 160/24701/21
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2022-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.12.2021 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Синельниковської районної державної адміністрації, в якій позивач просить:
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що їй відмовлено в призначенні державної соціальної допомоги на дитину одинокій матері та державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї з 01.07.2021 року, в зв`язку з тим, що у складі сім`ї є працездатна особа, що не здійснює догляду за дитиною, який не працював 3 місяці в періоді, за який враховується дохід.
Втім, позивач вважає таку підставу для відмови незаконною та протиправною, оскільки в 2020 році при призначенні їй соціальних допомог до УСЗН Синельниківської РДА надавався документ про потребу дитини в домашньому догляді, а саме надавався висновок ЛКК № 172 від 08.07.2020 року, який наявний в особовій справі.
При цьому, позивач вказує, що згідно довідки про потребу дитини (дитини-інваліда) у домашньому догляді № 149 від 19.11.2021 року, її дочка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 потребує домашнього догляду, в зв`язку з чим, позивач не має змоги працювати та потребує соціальної допомоги від держави.
Ухвалою суду від 09.12.2021 року було відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
18.01.2022 року представником відповідача надано до суду письмовий відзив на позов, в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що на момент звернення позивача (27.07.2021 року) за призначенням допомоги на дітей одиноким матерям та державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям - форма №80-1/о «Довідка про потребу дитини (дитини-інваліда) у домашньому догляді» в наданих позивачем документах була відсутня, що не дало права на призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та допомоги на дітей одиноким матерям.
21.01.2022 року на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій підтримано позицію, викладену в позовній заяві, та зазначено, що відзиви відповідачів є законодавчо необґрунтованими та такими, що не спростовують доводи, викладені в позовній заяві, як підстави для задоволення позову.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
ОСОБА_1 з 01.01.2021 року по 30.06.2021 року перебувала на обліку в Управлінні соціального захисту населення Синельниківської районної державної адміністрації, як одержувач допомоги на дитину одинокій матері та державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї.
27.07.2021 року року позивачем було повторно надано документи та заяву про призначення допомоги на дитину одинокій матері та допомоги по малозабезпеченості до Управління соціального захисту населення Синельниківської районної державної адміністрації (відповідно до відзиву на позов).
Згідно повідомлень № 1418 від 16.08.2021 року та № 1419 від 16.08.2021 року, на підставі розпорядження УСЗН Синельниківської РДА від 05.08.2021 року, ОСОБА_1 відмовлено в призначенні державної соціальної допомоги на дитину одинокій матері та державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї з 01.07.2021 року, на підставі п.35-2 Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми" від 27.12.2001 року № 1751 (далі - постанова №1751), в зв`язку з тим, що у складі сім`ї є працездатний, що не здійснює догляду, який не працював 3 місяці в періоді, за який враховується дохід.
Вважаючи, що відповідач протиправно відмовив в призначенні державної соціальної допомоги на дитину одинокій матері та державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї, позивач і звернулась з цим позовом до суду.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги встановлює Закон України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» від 21 листопада 1992 року № 2811-XII (далі Закон - № 2811-XII). Даний Закон спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сім`ям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення.
Умови призначення допомоги на дітей одиноким матерям передбачено статтею 18-2 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми».
Допомога на дітей одиноким матерям призначається за наявності витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження дитини, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану, або довідки про народження, виданої виконавчим органом сільської, селищної, міської (крім міст обласного значення) ради, із зазначенням підстави внесення відомостей про батька дитини до актового запису про народження дитини відповідно до абзацу першого частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, або документа про народження, виданого компетентним органом іноземної держави, в якому відсутні відомості про батька, за умови його легалізації в установленому законодавством порядку. Допомога на дітей одиноким матерям призначається незалежно від одержання на дітей інших видів допомоги, передбачених цим Законом.
Для призначення, виплати та припинення виплати допомоги на дітей одиноким матерям додатково застосовуються умови призначення, виплати та підстави для припинення виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Умови призначення і виплати державної допомоги, визначені Порядком призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751.
Згідно з пунктом 33 Порядку № 1751, допомога на дітей одиноким матерям призначається незалежно від одержання на дітей інших видів допомоги.
Відповідно до пункту 34 Порядку № 1751, допомога на дітей одиноким матерям, одиноким усиновлювачам, матерям (батькам) у разі смерті одного з батьків, які мають дітей віком до 18 років (якщо діти навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти в закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, - до закінчення такими дітьми закладів освіти, але не довше ніж до досягнення ними 23 років), надається в розмірі, що дорівнює різниці між 100 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та середньомісячним сукупним доходом сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців.
Пунктом 35 Порядку № 1751 визначено, що для призначення допомоги на дітей одиноким матерям до органу соціального захисту населення подаються такі документи:
1) заява про призначення допомоги, що складається за формою, затвердженою Мінсоцполітики;
2) декларація про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, що складається за формою, затвердженою Мінсоцполітики (далі - декларація);
3) довідка про доходи у разі зазначення в декларації доходів, інформація про які відсутня в ДПС, Пенсійному фонді України, фондах соціального страхування тощо та згідно із законодавством не може бути отримана за відповідним запитом органу соціального захисту населення. У разі неможливості підтвердження таких доходів довідкою до декларації додається письмове пояснення із зазначенням їх розміру;
4) витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження дитини, виданий відділом державної реєстрації актів цивільного стану, або довідка про народження, видана виконавчим органом сільської, селищної, міської ради, із зазначенням підстави для внесення відомостей про батька дитини до актового запису про народження дитини відповідно до абзацу першого частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, або виданий компетентним органом іноземної держави документ про народження, в якому відсутні відомості про батька, за умови легалізації такого документа в установленому законодавством порядку;
5) копія свідоцтва про народження дитини.
Усиновлювачі подають також копію рішення про усиновлення.
Суд наголошує свою увагу на тому, що перелік документів, які подаються одинокою матір`ю є вичерпним, виходячи з приписів Порядку № 1751.
Як встановлено судом, управлінням соціального захисту населення Синельниківської районної державної адміністрації відмовлено позивачу у призначені на підставі п.35-2 Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми" від 27.12.2001 року № 1751, в зв`язку з тим, що у складі сім`ї є працездатний, що не здійснює догляду, який не працював 3 місяці в періоді, за який враховується дохід.
Згідно з пунктом 35-2 Порядку № 1751, зокрема підпункту 1, допомога на дітей одиноким матерям не призначається, якщо у складі сім`ї є працездатні особи, які досягли 18-річного віку станом на початок періоду, за який враховуються доходи, та не працювали, не проходили військової служби, не провадили підприємницької чи професійної незалежної діяльності, не здобували освіти за денною або дуальною формою здобуття освіти в закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти, не зареєстровані в центрі зайнятості як безробітні або як такі, що шукають роботу, сумарно більше ніж три місяці протягом періоду, за який враховуються доходи (крім випадків, передбачених в абзацах одинадцятому - п`ятнадцятому цього пункту).
У своєму відзиві представник відповідача деталізовано зазначив, що у позивача на момент звернення за призначенням допомоги на дітей одиноким матерям та державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям був відсутній документ - форма № 80-1/о «Довідка про потребу дитини (дитини-інваліда) у домашньому догляді», що не надає права на призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та допомоги на дітей одиноким матерям.
Також, представник відповідача вказав, що висновок ЛКК КНП «Центр ПМСД» Покровської районної ради від 08.07.2020 року №172 не є формою № 80-1/о, а довідка № 149 про потребу дитини (дитини-інваліда) у домашньому догляді (форма № 80-1/о) видана позивачу тільки 19.11.2021 року.
Враховуючи вказане у сукупності, відповідач зробив висновок, що оскільки у позивача відсутній документ - форма № 80-1/о «Довідка про потребу дитини (дитини-інваліда) у домашньому догляді», тому дитина останньої не потребує домашнього догляду, а сама позивач є працездатною особою, яка досягла 18-річного віку (відповідно до п.35-2 Порядку №1751), що є підставою для відмови у призначенні соціальної допомоги.
Однак, суд не погоджується із такими доводами та висновками відповідача, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що позивачем до управління соціального захисту населення Синельниківської районної державної адміністрації подано висновок ЛКК КНП «Центр ПМСД» Покровської районної ради від 08.07.2020 року №172, зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , потребує індивідуального оздоровлення вдома без відвідувань ДДЗ протягом року та реабілітації в КЗ СЦМСРД ДОР. Мати дитини має право на додаткову відпустку по догляду за хворою дитиною до 18.07.2021 року.
Довідка № 149 про потребу дитини (дитини-інваліда) у домашньому догляді (форма № 80-1/о) від 19.11.2021 року лише підтвердила цей факт, в якій також зазначено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 потребує домашнього догляду з 18.07.2021 року.
Отже, суд доходить висновку, що посадовим особам відповідача, під час розгляду питання щодо призначення державної соціальної допомоги на дитину одинокій матері та державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї, достеменно було відомо про той факт, що донька позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є хворою дитиною та потребує постійного догляду.
Відтак, суд вказує, що відповідачу, станом на 01.07.2021 року було відомо, що донька позивача - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 потребує домашнього догляду, а тому, на думку суду, відповідачем було проігноровано цю обставину, та як наслідок, безпідставно та необґрунтовано відмовлено у призначенні державної соціальної допомоги на дитину одинокій матері та державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї.
При цьому, суд окремо зауважує, що наявність/відсутність у позивача довідки за формою № 80-1/о «Довідка про потребу дитини (дитини-інваліда) у домашньому догляді» не може бути підставою для відмови позивачу у призначені такої соціальної допомоги, оскільки такий документ відсутній у переліку, визначеному пунктом 35 Порядку № 1751, що додатково вказує на протиправність рішення відповідача про відмову у призначенні позивачу державної соціальної допомоги на дитину одинокій матері та державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї.
Відтак, вказане також свідчить, що посадовими особами відповідача протиправно припинено виплату позивачу державної соціальної допомоги на дитину одинокій матері та державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї.
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладених в постановах Верховного Суду.
Таким чином, із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтею 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Горбалінський