Справа № 420/9458/21
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2022-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/9458/21
Головуючий в 1 інстанції: Вовченко О.А.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Федусика А.Г.,

суддів: Бойка А.В. та Єщенка О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області та Пенсійного фонду України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Пенсійного фонду України, про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі ГУПФУ), в якому просив суд: визнати протиправними дії ГУПФУ щодо обмеження пенсії по інвалідності ОСОБА_1 максимальним розміром під час її перерахунку на підставі довідки №ЮО104451 від 12 листопада 2020 року, наданої Одеським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки, станом на 05.03.2019 року; зобов`язати ГУПФУ перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію по інвалідності з урахуванням раніше проведених виплат, без обмеження її максимальним розміром, починаючи з 01.04.2019 року і надалі на підставі довідки №ЮО104451 від 12 листопада 2020 року, наданої Одеським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки станом на 05.03.2019 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2021 року позов задоволено частково. Суд визнав протиправними дії ГУПФУ щодо обмеження з 01.04.2019 року пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром під час її перерахунку на підставі довідки Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки №ЮО104451 від 12.11.2020.

Крім того, суд зобов`язав ГУПФУ провести перерахунок та нарахування ОСОБА_1 з 01.04.2019 пенсії без обмеження її максимальним розміром.

Також, суд зобов`язав Пенсійний фонд України (далі ПФУ) у відповідності до Положення про ПФУ, затвердженого Постановою КМУ від 23 липня 2014 року №280 в редакції Постанови КМУ від 16 грудня 2020 року №1279 «Деякі питання організації виплати пенсії та грошової допомоги» здійснити фінансування виплати перерахованої ОСОБА_1 з 01.04.2019 пенсії без обмеження її максимальним розміром.

В задоволенні решти позовних вимог було відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідачі подали апеляційні скарги, в яких зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянти просили його скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову повністю.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для їх задоволення в частині з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачу з 13.10.2004 року призначено пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

21 квітня 2021 року, на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19.03.2021 по справі №420/2043/21, ГУПФУ було проведено перерахунок пенсії позивача з 01 квітня 2019 року (а.с.80) та з 01 травня 2021 року (а.с.79).

З вказаних перерахунків вбачається, що пенсію позивача було обмежено максимальним розміром, а саме десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.

Позивач, не погоджуючись з обмеженням його пенсії з 01.04.2019 року максимальним розміром, звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов в частині, суд першої інстанції виходив з того, що ч.1 ст.2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 8 липня 2011 року №3668-VI, яка зокрема передбачає, що максимальний розмір пенсії, призначеної (перерахованої) відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, є таким, що не підлягає застосуванню, оскільки відповідно до п.2 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» цього ж закону передбачено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Крім того, суд зазначив, що КМУ 16 грудня 2020 року було прийнято Постанову №1279 «Деякі питання організації виплати пенсії та грошової допомоги», п.3 якої встановлено ПФУ до 01 квітня 2021 року провести підготовчі технічні заходи для забезпечення переходу до централізованого фінансування виплати пенсій.

Відповідно до п.4 Положення про ПФУ, затвердженого Постановою КМУ від 23 липня 2014 року №280 (в редакції Постанови №1279), ПФУ відповідно до покладених на нього завдань… забезпечує своєчасне та у повному обсязі фінансування виплати пенсій…

Отже, на думку суду першої інстанції, вчинити певні дії в інтересах позивача, зокрема щодо забезпечення фінансування виплати перерахованої пенсії, наразі може ПФУ.

Також, суд першої інстанції враховував адміністративне правонаступництво, яке полягає в повній або частковій передачі адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень іншому внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції вірними і такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України в частині, з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи, а саме з прохальної частини апеляційної скарги, вбачається, що рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині задоволених позовних вимог, а тому, з врахуванням наведеного, колегія суддів переглядає рішення суду першої інстанції лише в цій частині.

Так, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19 березня 2021 року (справа №420/2043/21) адміністративний позов ОСОБА_1 до ГУПФУ про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії було задоволено частково. Суд визнав протиправними дії ГУПФУ щодо відмови позивачу в перерахунку та виплаті пенсії на підставі довідки про розмір грошового забезпечення № ЮО104451 від 12.11.2020, наданої Одеським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки станом на 05.03.2019 року.

Крім того, суд зобов`язав ГУПФУ провести з 01.04.2019 року перерахунок та виплату пенсії позивачу на підставі довідки про розмір грошового забезпечення №ЮО104451 від 12.11.2020 року, наданої Одеським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки станом на 05.03.2019 року, із врахуванням раніше виплачених сум. В задоволенні решти позовних вимог було відмовлено.

З наведеного вбачається, що оскільки наявність/відсутність правових підстав для проведення, згідно довідки про розмір грошового забезпечення № ЮО104451 від 12.11.2020 року, з 01.04.2019 року перерахунку та виплати пенсії позивачу було встановлено рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19 березня 2021 року (справа №420/2043/21), колегія суддів зазначає, що в межах даної справи №420/9458/21 спірним питання є саме обмеження максимальним розміром перерахованої пенсії позивача.

Так, обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі Закон № 2262-XII) десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, вперше введено в дію Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року №3668-VI (далі Закон № 3668-VI), який набрав законної сили 01.10.2011 року.

Відповідно до положень статті 2 Закону №3668-VI максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «;Про прокуратуру», «;Про статус народного депутата України», «;Про Національний банк України», «;Про Кабінет Міністрів України», «;Про дипломатичну службу», «;Про службу в органах місцевого самоврядування», «;Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, як постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «;Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «;Про наукову і науково-технічну діяльність», «;Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «;Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «;Про пенсійне забезпечення», «;Про судоустрій і статус суддів», Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Водночас, Законом №3668-VI внесено зміни у статтю 43 Закону №2262-XII, яку викладено в редакції Закону №3668-VI, а саме: максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII.

Згідно з пунктом 2 резолютивної частини вказаного Рішення положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто 20.12.2016.

Конституційний Суд України у Рішенні від 20.12.2016 № 7-рп/2016, яким визнав таким, якими, що не відповідають статті 17 Конституції України, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262, виходив із того, що норми-принципи частини п`ятої статті 17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, зокрема у зв`язку з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені. При цьому Конституційний Суд України стверджує, що обмеження максимального розміру пенсії, призначеної особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом № 2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону №2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, введено в дію Законом №3668-VI, яким внесено зміни у статтю 43 Закону № 2262-XII, шляхом викладення її в редакції Закону №3668-VI.

Тобто, положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII та положення частини першої статті 2 Закону №3668-VІ (у частині поширення її дії на Закон №2262-ХІІ), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону №2262-XII) та є однаковими за змістом.

Конституційним Судом України у Рішенні від 20.12.2016 №7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає статті 17 Конституції України положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII.

При цьому положення статті 2 Закону №3668-VI (у частині поширення її дії на Закон №2262-XII), які дублюють зміст частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин - змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

З наведеного вбачається, що на момент виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між Законом №2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 та Законом №3668-VI - у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців, що свідчить про явну суперечливість вказаних норм одна одній з огляду на неоднаковість регулювання правовідносин щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців у частині обмеження їх пенсії максимальним розміром.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у пунктах 52, 56 рішення від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника. Таким чином, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 року у справі №812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.

У постанові від 13.02.2019, що винесена Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі №822/524/18 із посиланням на положення статей 1, 8, 92 Конституції України, а також на статтю 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права зроблено висновок, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових «прогалин» щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

З урахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку, що застосуванню в даній справі підлягають норми Закону №2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016, а не норми Закону №3668-VI, а тому обмеження пенсійним органом максимального розміру пенсії позивача, право на пенсійне забезпечення якого встановлене Законом №2262-ХІІ, є протиправним.

Наведені висновки також узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 16 грудня 2021 року №400/2085/19.

Поряд з цим, стосовно зобов`язання ПФУ у відповідності до Положення про ПФУ, затвердженого Постановою КМУ від 23 липня 2014 року №280 в редакції Постанови КМУ від 16 грудня 2020 року №1279 «Деякі питання організації виплати пенсії та грошової допомоги» здійснити фінансування виплати перерахованої ОСОБА_1 з 01.04.2019 пенсії без обмеження її максимальним розміром колегія суддів зазначає, що приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції вважав, що КМУ 16 грудня 2020 року було прийнято постанову №1279 «Деякі питання організації виплати пенсії та грошової допомоги», п.3 якої встановлено ПФУ до 01 квітня 2021 року провести підготовчі технічні заходи для забезпечення переходу до централізованого фінансування виплати пенсій, тобто з 01 квітня 2021 року (на думку суду першої інстанції) повноваження щодо виплати нарахованої пенсії перейшли від головних управлінь до ПФУ.

Так, Постановою КМУ 16 грудня 2020 року №1279 «Деякі питання організації виплати пенсії та грошової допомоги» було затверджено "Порядок виплати і доставки пенсій та грошової допомоги за місцем фактичного проживання одержувачів у межах України організаціями, що здійснюють їх виплату і доставку", що додається.

Положеннями п.1-8 вказаного Порядку передбачено, що цей Порядок визначає механізм виплати пенсій та грошової допомоги їх одержувачам у готівковій формі за зазначеним у заяві місцем їх фактичного проживання в межах України організаціями, що згідно із законодавством мають право здійснювати виплату і доставку пенсій та грошової допомоги.

Для здійснення виплати одержувачам пенсій, грошової допомоги уповноваженими органами в порядку, передбаченому Законом України Про публічні закупівлі, укладаються з уповноваженими організаціями договори про виплату та доставку пенсій, грошової допомоги за місцем фактичного проживання одержувачів у межах України (далі - договір).

З метою забезпечення рівномірної виплати одержувачам пенсій та грошової допомоги уповноваженою організацією складається графік виплати пенсій та грошової допомоги одержувачам (далі - графік) для кожного виплатного об`єкта залежно від адреси фактичного проживання одержувачів.

Уповноважені органи та уповноважені організації забезпечують інформування одержувачів про порядок виплати та доставки пенсій, грошової допомоги.

Уповноважений орган, який проводить нарахування пенсії, грошової допомоги, під час призначення, а також працівник виплатного об`єкта під час першої виплати повідомляють одержувачу про дату виплати пенсії, грошової допомоги.

У разі зміни дати виплати пенсій, грошової допомоги працівник уповноваженої організації не менше ніж за місяць до такої зміни повідомляє про це одержувачу за наявними контактними даними (номером мобільного телефону, електронної адреси тощо) із зазначенням причини такої зміни. Якщо зміна зумовлена внесенням змін до графіка виплати пенсій, грошової допомоги, одержувачу повідомляє про це працівник виплатного об`єкта із зазначенням причини.

Уповноважені органи подають до уповноваженої організації зразки печаток і підписів працівників, відповідальних за формування документів для виплати пенсій, грошової допомоги, на початку кожного року (або протягом року в разі зміни таких працівників).

Заява про виплату пенсії, грошової допомоги за місцем фактичного проживання через уповноважену організацію подається за формою згідно з додатком 1 особисто одержувачем або його законним представником до уповноваженого органу за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в межах України.

З аналізу наведеного вбачається, що вказаною Постановою КМУ врегульовано питання саме порядку та механізму виплати пенсій у готівковій формі, тобто регламентовано процедурні аспекти практичної реалізації виплати пенсій у готівковій формі відповідним особам, та жодним чином не передбачено (в контексті спірних правовідносин) передання повноважень по нарахуванню та/або виплаті пенсій від територіальних органів Пенсійного фонду до центрального.

В той же час, преамбулою Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Положеннями статей 47, 49 та 50 вказаного закону передбачено, пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому КМУ.

Виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

З аналізу наведеного вбачається, що саме територіальні органи ПФУ є повноважними суб`єктами в сфері практичної реалізації, зокрема, перерахунку та виплати пенсії відповідним особам.

Натомість ПФУ у відповідності до п.1 Положення про ПФУ, є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується КМУ через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Відповідно до п.3 Положення основними завданнями ПФУ є, зокрема, реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

А згідно п.п.6 п.4 вказаного Положення, ПФУ відповідно до покладених на нього завдань організовує, координує та контролює роботу територіальних органів щодо, зокрема, призначення (перерахунку) і виплати пенсій та щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці.

З аналізу наведеного вбачається, що в частині проведення перерахунку та виплати пенсії ПФУ здійснює лише загальну організацію, координацію та контроль роботи територіальних органів ПФУ, та саме вказані органи є належними суб`єктами вчинення дій щодо перерахунку та виплати пенсій, тим більше з урахуванням того факту, що вказані органи є окремими юридичними особами.

Наведені висновки також узгоджуються зі змістом Положення про територіальні органи ПФУ, та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов правління ПФУ, затверджених постановою Правління ПФУ 22.12.2014 року №28-2, пунктом 4 якого зазначено, що головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань організовує роботу управлінь Фонду щодо призначення (перерахунку) і виплати пенсій, щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат відповідно до законодавства; здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію згідно із Законом України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Отже, враховуючи все вищезазначене у сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що зобов`язання судом першої інстанції саме ПФУ здійснити фінансування перерахованої пенсії є безпідставним та таким, що суперечить діючому законодавству.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне наголосити, що оскільки вище було встановлено, що саме територіальні органи ПФУ є належними суб`єктами вчинення дій щодо перерахунку та виплати пенсій, то решта рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог щодо визнання протиправними дій ГУПФУ та зобов`язання цього відповідача провести перерахунок та виплату пенсії позивача без обмеження стосується виключно прав та обов`язків ГУПФУ як окремого учасника судового процесу та не впливає на правовий стан у цій справі ПФУ.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання протиправними дій ГУПФУ щодо обмеження з 01.04.2019 року пенсії ОСОБА_1 максимальним розмірам під час її перерахунку на підставі довідки Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки №ЮО104451 від 12.11.2020 та зобов`язання ГУПФУ провести перерахунок та виплату позивачу з 01.04.2019 пенсії без обмеження її максимальним розміром.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції частково правильно дійшов висновку щодо спірних правовідносин.

З огляду на зазначене, колегія суддів доходить висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції частково неправильно надана оцінка обставинам справи та допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи у відповідній частині, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню в частині.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області та Пенсійного фонду України задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2021 року скасувати в частині абзацу 4 резолютивної частини цього рішення.

Змінити абзац 3 резолютивної частини Одеського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2021 року, виклавши його у наступній редакції:

«Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 з 01.04.2019 року пенсії без обмеження її максимальним розміром.».

В решті рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Федусик А.Г.
Судді Бойко А.В. Єщенко О.В.