Справа № 380/10315/21
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2022-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

03 лютого 2022 рокуЛьвівСправа № 380/10315/21 пров. № А/857/22996/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Шевчук С. М.
суддів -Кухтея Р. В.
Обрізка І. М.

перевіривши апеляційну скаргу Львівської митниці на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2021 року у справі № 380/10315/21 за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Львівської митниці про визнання дій протиправними, скасування картки відмови та рішення про коригування митної вартості,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою судді Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24 січня 2022 року апеляційну скаргу залишено без руху у зв`язку з порушеннями строків встановлених ч.1 ст.295 КАС України, та надано десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення виявленого недоліку.

Копію зазначеної ухвали скаржник отримав 28 січня 2022 року згідно з повідомленням про вручення поштового відправлення із штриховим індетифікатором №143.

На виконання вимог ухвали скаржником подано клопотання, яке обґрунтоване тим, що первинно подана ними апеляційна скарга подана в межах строку звернення до суду, однак апеляційним судом повернута. При цьому, повторна апеляційна скарга подана також в межах присічного строку без суттєвих затримок та зволікань.

Проаналізувавши матеріали справи, суд прийшов до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні поданого відповідачем клопотання про поновлення строку та відмови у відкритті апеляційного провадження з огляду на наступне.

Судом встановлено, що первинно апеляційна скарга подана 11.10.2021 року. Ухвалою від 01.11.2021 року залишено вказану апеляційну скаргу без руху з підстав несплати судового збору. Ухвалою від 01.12.2021 року апеляційну скаргу позивача повернуто, у звязку із не усуненням недоліків апеляційної скарги.

Повторно з апеляційною скаргою позивач звернувся 15.12.2021 року до якої додав платіжні доручення від 06.12.2021 року та від 07.12.2021 року.

Таким чином, відповідач пропустив строк на оскарження рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15.09.2021 року, більш ніж на два місяці.

Окрім того, вказує, що у зв`язку із створенням та початком роботи з 01 липня 2021 року Львівської митниці, як правонаступника Галицької митниці Держмитслужби, тривалою процедурою виділення коштів на сплату судового збору Львівській митниці, остання була позбавлена можливості усунути недоліки апеляційної скарги, а тому подавала клопотання про продовження строку на усунення недоліків із відповідною мотивацією. Так, як свідчать виписки за рахунками Львівської митниці від 30 липня 2021 року, 31 серпня 2021 року, 30 вересня 2021 року, 29 жовтня 2021 року, 16 листопада 2021 року, станом на ці дати кошти за кодом 2800 на сплату судового збору в неї були відсутні. Такі кошти надійшли лише 17 листопада 2021 року, що підтверджується випискою за цю дату.

Надаючи оцінку вказаним доводам скаржника судом враховано, що граничний термін для подання апеляційної скарги у даній справі становив 30 календарних днів з моменту складення повного тексту рішення, який був складений 15.09.2021.

Як стверджує скаржник, 17.11.2021 року йому були виділені кошти для сплати судового збору. Натомість судовий збір, незважаючи на виділені кошти був сплачений лише 06 та 07.12.2021. Поважних причин, які б вказували на наявність об`єктивних перешкод для сплати судового збору та невідкладного звернення з апеляційною скаргою скажник не надав.

При цьому, колегією суддів встановлено, що на дату повернення апеляційної скарги ухвалою суду від 01.12.2021 у скаржника були виділені кошти з 17.11.2021, що не перешкоджало йому усунути недоліки апеляційної скарги при первинному залишенні її без руху.

Натомість, скаржник при наявності фінансування судового збору у визначені судом строки не сплатив, що стало наслідком повернення йому первинної апеляційної скарги, яка була подана 11.10.2021.

Отож, суд встановив, що така бездіяльність відповідача не є обгрунтованою, послідовною, та такою, з якою вбачалось би, що скаржник дійсно бажав реалізувати своє право на апеляційне оскарження у даній справі в найкоротші строки.

Окрім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними, після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Крім цього, поважними причинами пропуску строку звернення до суду, визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджується належними доказами.

Згідно ч. 1 ст. 45 КАС України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до п. 6 ч. 5 ст. 44 КАС України, учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

З огляду на приписи ст. 44 КАС України, відповідач, маючи намір добросовісної реалізації належного йому права на апеляційне оскарження судового рішення, повинен діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у нього прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом для чого, як особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, має вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати усі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Відсутність відповідного бюджетного фінансування щодо видатків на оплату судового збору не можуть впливати на дотримання строку апеляційного оскарження судових рішень і, як наслідок, не є поважною підставою пропуску цього строку.

Відповідач, що діє від імені держави, як суб`єкт владних повноважень, не може та не повинен намагатись отримати вигоду від фінансових складнощів, які склались у нього на поточний день, шляхом уникнення або зволікання виконання ним своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і щодо сплати судового збору.

Обставини звернення апелянта з первинною апеляційною скаргою (яку було залишено без руху та повернуто з підстав несплати судового збору) у строк, встановлений Кодексом адміністративного судочинства України, не є поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження, оскільки невиконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху не надає такій особі права у будь-який необмежений після спливу строку апеляційного оскарження час реалізовувати право на оскарження судових рішень.

Апеляційний суд, залишаючи без руху первинну апеляційну скаргу, вказав на спосіб усунення її недоліку шляхом надання документу про сплату судового збору, що не було виконано у встановлений судом строк.

Наведене відповідає висновкам Верховного Суду, що викладені у постановах від 15 травня 2019 року у справі № 825/1378/17, від 08 листопада 2019 року у справі № 813/258/17, від 21 листопада 2019 року у справі № 804/3200/18, а також Великої Палати Верховного Суду у постанові від 28 квітня 2021 року справі № 640/3393/19 та в силу приписів частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України і частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховується апеляційним судом під час вирішення даного процесуального питання.

Окрім того, та обставина, що повернення апеляційної скарги не позбавляє повторного звернення до апеляційного суду не означає наявність у особи безумовного права оскаржувати судові рішення у будь-який момент після повернення вперше поданої апеляційної скарги без урахування процесуальних строків встановлених для цього, а у суду - обов`язку поновлювати такий строк, у разі його пропуску, тим більш за відсутності поважних причин.

Вищезазначене узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 28 квітня 2021 року у справі №640/3393/19.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Устименко проти України" від 06.10.2015 суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є обмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.

У даному випадку вказані скаржником причини пропуску строку оскарження та подання апеляційної скарги після спливу значного періоду часу з моменту винесення рішення суду не виправдовують втручання у принцип judicata.

Таким чином, наведені скаржником у клопотанні підстави пропуску строку звернення до суду є неповажними.

Відповідно до положень частини третьої статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі (пункт 4 частини першої статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України).

На підставі викладеного, керуючись статтями 298, 299, 325 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання Львівської митниці про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Львівської митниці на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2021 року у справі № 380/10315/21 за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Львівської митниці про визнання дій протиправними, скасування картки відмови та рішення про коригування митної вартості.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
І. М. Обрізко