Справа № 380/17270/21
Суддя: Качур Роксолана Петрівна
Дата ухвалення: 2022-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2022 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Качур Р.П. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Західного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання протиправною та скасування постанови -

УСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивачка, ФОП ОСОБА_1 ) звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Західного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (далі - відповідач), у якій просить визнати протиправною та скасувати постанову Західного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про застосування адміністративно-господарського штрафу № 216553 від 27.09.2021 відповідно до якої з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 стягнуто 17000 грн штрафу за порушення абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що зважування транспортного засобу позивачки здійснено, на думку позивачки, з порушенням положень Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» № 879 від 27.06.2007, а тому, на думку позивачки, отримані в результаті зважування дані не можуть вважатися достовірними. Також вказала, що зі змісту акта, довідки та розрахунку, на підставі яких винесено оскаржувану постанову неможливо встановити будь-яких характеристик зважувального обладнання, яке було використане відповідачем при проведенні габаритно-вагового контролю, зокрема якими саме вагами проводилось таке зважування. Відтак позивачка звернулася до суду із цим позовом.

Ухвалою від 13.10.2021 позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 27.10.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

На адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 11950 від 08.02.2022), у якому проти позову заперечив. В обґрунтування вказав, що 04.08.2021 контролюючими особами відповідача на підставі графіку проведення рейдових перевірок, а також відповідно до направлення на перевірку на автомобільній дорозі Н-09 Мукачеве-Львів 372 км проводилась рейдова перевірка транспортних засобів перевізників, зокрема позивачки. За результатами габаритно-вагового контролю транспортного засобу було встановлено, що загальна маса транспортного засобу становила 19900 кг при нормативно допустимій - 40000 кг; навантаження на одиничну вісь становило 12250 кг при нормативно допустимому 11000 кг. Про вказані вище дані результатів габаритно-вагового контролю свідчить талон про зважування від 04.08.2021 транспортного засобу з номерним знаком НОМЕР_1 . Доводи позовної заяви щодо неможливості встановити будь-яких характеристик зважувального обладнання, спростовує тим, що таке зважування проводилось вагами електронними автомобільними типу CHECKLODE FREEWEIGH, № 008238, виробник «CENTRAL WEIGHING», Англія. Ваги пройшли у встановленому порядку повірку 16.11.2020, що підтверджується Свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 16.11.2020 №34-00/3338. Серед іншого зазначив, що зважування проведено відповідно до п. 9 Вимог до облаштування та технічного оснащування пунктів габаритно-вагового контролю на автомобільних дорогах загального користування, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.07.2016 № 255. Також вказав, що позивачку належним чином повідомлено про час, дату та місце розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт. Просив у задоволенні позову відмовити.

Суд всебічно і повно з`ясував усі фактичні обставини справи, дослідив матеріали справи, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті та встановив таке.

ОСОБА_1 згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з 10.02.1999 зареєстрована як фізична особа-підприємець (РНОКПП НОМЕР_2 ).

Посадовими особами Західного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки 04.08.2021 на автомобільній дорозі Н-09 Мукачеве-Львів 372 км проведено рейдову перевірку у пункті габаритно-вагового контролю у с. Вербилівці.

У ході проведення вказаної перевірки зупинено транспортний засіб марки DAF (державний номерний знак НОМЕР_1 ), який належить на праві власності ФОП ОСОБА_1 , що підтверджується копію товарно-транспортної накладної № 14-3 від 04.08.2021.

За результатами перевірки, зокрема, складено: довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю № 0009360 від 04.08.2021, акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 0011462 від 04.08.2021 та розрахунок № 75 від 04.08.2021 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування згідно з ТТН від 04.08.2021 № 10387761, акт № 301052 від 04.08.2021 проведення перевірки додержання вимог і законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

За результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт ФОП ОСОБА_1 , 27.09.2021 винесено постанову про застосування до ФОП ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу № 216553 за порушення, відповідальність за яке передбачена абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», у розмірі 17000,00 грн.

Позивачка не погоджується із вказаною постановою відповідача, вважає її протиправною, відтак звернулася із цим позовом до суду.

При вирішенні спору по суті суд керується таким.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України «Про автомобільний транспорт» № 2344-III від 05.04.2001 з наступними змінами та доповненнями (далі - Закон № 2344-III).

Згідно з ст. 6 Закону № 2344 реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами визначено Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006 (далі - Порядок № 1567).

Відповідно до п. 3 Порядку № 1567 органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи.

Згідно з ч. 14 ст. 6 Закону № 2344-III державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Відповідно до ст. 33 Закону № 2344-ІІІ автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах.

Згідно з ст. 34 Закону № 2344-ІІІ автомобільний перевізник повинен виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів.

Відповідно до вимог частин 1 та 4 статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 № 2344-ІІІ автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Частиною 2 статті 29 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 №3353-ХІІ передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом є дозвіл, виданий компетентними уповноваженими органами, який дає право на рух автомобільними дорогами України, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

За порушення законодавства про автомобільний транспорт до перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 відсотків до 10 відсотків включно при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (абзац 14 частини 1 статті 60 Закону № 2344-ІІІ).

Згідно з пунктом 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року № 30, рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданого перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху (пункт 3 Правил № 30).

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України визначено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Отже, участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові параметри яких перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, зокрема, навантаження на осі транспортного засобу, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів, а при перевезенні вантажу без відповідного дозволу настає адміністративно-господарська відповідальність, яка залежить від відсоткового перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» від 27.06.2007 № 879 затверджений Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Відповідно до підпунктів 1, 5 пункту 2 Порядку № 879 вимірювання (зважування) - це процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології; дозвіл на рух - єдиний уніфікований документ, що видається уповноваженим органом відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30 «Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами», після внесення в установлених порядку і розмірі плати за проїзд таких транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, в якому визначаються умови експлуатації транспортних засобів протягом певного часу за встановленим маршрутом і який дає право на проїзд за таких умов.

Контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволів на рух здійснюють уповноважені підрозділи Національної поліції та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль (п. 15 Порядку № 879).

Згідно з пунктом 18 Порядку № 879 за результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю. За результатами габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних (пункт 20 Порядку № 879).

З матеріалів встановлено, що перевезення вантажу на транспортному засобі позивачки здійснювалось при навантаженні на одиночну вісь транспортного засобу 12250,00 кг при допустимому навантаженні 11000,00 кг, тобто з перевищенням параметрів над нормативом на вісь на рівні 17,36 %. Зазначене порушення підтверджується наявними у матеріалах справи документами, зокрема: довідкою про результати здійснення габаритно-вагового контролю № 0009360 від 04.08.2021 та талоном зважуванням. Зважуванням проводилось вагами пересувними автомобільними типу CHEKLODE FREEWEIGH. зав. № 008238. Ваги пройшли у встановленому порядку повірку, що підтверджується свідоцтвом про повірку № 34-00/3338 від 16.11.2020, яке дійсне до 16.11.2021, тобто на момент проведення перевірки транспортного засобу позивачки було чинним.

З огляду на вказані обставини суд відхиляє доводи позивачки про те, що неможливо встановити будь-яких характеристик зважувального обладнання, яке було використане відповідачем при проведенні габаритно-вагового контролю, зокрема якими саме вагами проводилось таке зважування, оскільки такі спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Суд відхиляє покликання позивачки на відсутність затвердженої спеціальної методики виконання вимірювань поосьових навантажень та маси вантажних транспортних засобів, якою повинні були керуватись посадові особи Укртрансбезпеки під час проведення габаритно-вагового контролю.

На час виникнення спірних правовідносин така методика не була затверджена. Разом з тим, її відсутність не є підставою для невнесення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та не звільняє перевізників від відповідальності за зазначені перевищення. До таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 03.07.2019 у справі № 819/1381/16.

За змістом статей 4 і 29 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993, статті 33 Закону України «Про автомобільні дороги» визначення порядку здійснення габаритно-вагового контролю належить до компетенції Кабінету Міністрів України, і такий механізм щодо великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів був визначений Порядком № 879, яким керувався відповідач. Таким чином, акт перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень вантажів автомобільним транспортом та спірна постанова відповідали чинному законодавству.

Крім того, суд зазначає, що позивачку завчасно повідомлено про місце, час і дату розгляду справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт. Відомості про те, що позивачка скористалась своїм правом бути присутньою на розгляді вказаної справи у матеріалах справи відсутні.

Таким чином, позивачкою не наведено обґрунтованих підстав для скасування оскаржуваної постанови.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, то, в силу приписів ст. 139 КАС України судові витрати покладаються на позивачку

Керуючись ст.ст. 19-20, 22, 72-77, 132, 134, 139, 241-246, 250, 255, 293, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Західного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (81135 Львівська область Пустомитівський район с. Зубра вул. Б. Хмельницького 144; ) про визнання протиправною та скасування постанови відмовити.

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Р.П. Качур