Справа № 640/20406/20
Суддя: Аліменко Володимир Олександрович
Дата ухвалення: 2022-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Аліменка В.О.,

суддів Бєлової Л.В., Кучми А.Ю.

за участю секретаря Михайлової Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 листопада 2021 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Міністерства соціальної політики, про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Міністерства соціальної політики України, в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства соціальної політики України щодо не направлення Пенсійному фонду України у м. Києві повідомлення про проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку, чим порушено Конституцію України, Закон України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» від 6 вересня 2012 року № 5207-VI та гарантоване Позивачу статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень Постанови KM України «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців та осіб начальницького складу» від 19.10.2016 № 718 та Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 13 лютого 2008 року № 45;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві внаслідок відмови від проведення перерахунку на підставі Довідок про розмір грошового забезпечення Фінансово-економічного управління Служби безпеки України №21/3/2-9/878-93 від 27.04.2020 та №21/3/2-9/878-94 від 27.04.2020 з урахуванням основних та додаткових видів грошового забезпечення Позивача військового пенсіонера за посадою Заступника голови Служби безпеки України генерал-лейтенанта ОСОБА_1 , чим порушено статті 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» 20 грудня 1991 року № 2011-XII,положення Постанови KM України «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців та осіб начальницького складу» від 19.10.2016 № 718 та Постанови Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб;

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо зниження розміру пенсії Позивачу ОСОБА_1 (пенсійна справа №№N/A Ц-214) при її перерахунку до 90% грошового забезпечення у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018 року "Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", чим порушено ст. 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Постанови Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», і не враховано, що процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок, нарахувати пенсію в розмірі 100% грошового забезпечення і виплатити різницю між перерахованою пенсією та вже проведеними виплатами Позивачу ОСОБА_1 за період із 05.03.2019 (дати прийняття Постанови Великої Палати Верховного Суду у зразковій справі № 160/8324/19) до 31.07.2020, і в подальшому нараховувати і виплачувати з урахуванням всіх діючих складових грошового забезпечення, визначених ст.43 і ст.63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», ст. 9 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Постановою KM України «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців та осіб начальницького складу» від 19.10.2016 № 718, Постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

- зобов`язати Міністерство соціальної політики України надати головному управлінню Пенсійного фонду України в м. Києві повідомлення про підстави для проведення перерахунку пенсії Позивача».

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.10.2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у проведенні ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії відповідно до Довідок Фінансово-економічного управління Служби безпеки України про розмір грошового забезпечення №21/3/2-9/878-93 від 27.04.2020 та №21/3/2-9/878-94 від 27.04.2020.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії відповідно до Довідок Фінансово-економічного управління Служби безпеки України про розмір грошового забезпечення №21/3/2-9/878-93 від 27.04.2020 та №21/3/2-9/878-94 від 27.04.2020, починаючи з 01.04.2019 з урахуванням раніше проведених виплат.

В решті позовних вимог - відмовлено.

05.10.2021 року позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із заявою про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.10.2020 року у справі № 640/20406/20, в якій просив:

- зобов`язати відповідача по справі №640/20406/20 - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення від 28.10.2020 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 листопада 2021 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в даній адміністративній справі відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 05.11.2021 року, та прийняти нове рішення, яким встановити судовий контроль за виконанням рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.10.2020 року по справі № 640/20406/20. Зобов`язати відповідача по справі № 640/20406/20 - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення від 28.10.2020 року.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про встановлення судового контролю, суд першої інстанції виходив з того, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, а не його обов`язком.

Крім того, суд першої інстанції зазначив, що оскільки при постановленні рішення у справі судовий контроль у справі № 640/20406/20 не встановлювався, тому підстави для задоволення заяви про встановлення судового контролю у порядку статті 382 КАС України відсутні.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог частини 2 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Процедура судового контролю у рамках адміністративного судочинства визначена статтею 382 КАС України.

Відповідно до частини першої-другої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини третьої статті 14 КАС України невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Крім того, статтею 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 у справі «Горнсбі проти Греції» суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю, суд першої інстанції виходив з того, що при постановленні рішення у справі № 640/20406/20 судовий контроль у справі не встановлювався, тому підстави для задоволення заяви про встановлення судового контролю відсутні.

Разом з тим, інститут судового контролю полягає у здійсненні судом саме контролюючої функції по відношенню до суб`єкта владних повноважень з дотримання ним принципу обов`язковості судового рішення.

Отже, під час вирішення питання про наявність підстав для встановлення судового контролю, суд має надати правову оцінку доводам позивача, зокрема, щодо невиконання відповідачем - суб`єктом владних повноважень рішення суду, яке набрало законної сили.

Колегія суддів звертає увагу, що з 15 грудня 2017 року з набранням чинності нової редакції КАС України, законодавцем розширено повноваження суду та надано судам право встановлювати судовий контроль за виконанням судового рішення після ухвалення ним рішення, у разі наявності обґрунтованих підстав вважати, що органом влади порушується принцип обов`язковості судового рішення.

Конституційний Суд України у Рішенні від 30.06.2009 №16-рп/2009 зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).

Отже, висновок суду першої інстанції щодо можливості встановлення судового контролю лише на стадії ухвалення рішення - є помилковим.

Як вбачається з матеріалів справи, під час розгляду клопотання про встановлення судового контролю судом першої інстанції не було надано правової оцінки доводам заявника в частині невиконання суб`єктом владних повноважень рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.10.2020 року.

Жодної оцінки щодо виконання відповідачем рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.10.2020 року, судом першої інстанції надано не було.

В свою чергу, під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, було встановлено, що рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.10.2020 року не виконано.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.10.2020 року у справі № 640/20406/20 було визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у проведенні ОСОБА_1 перерахунку пенсії відповідно до Довідок Фінансово-економічного управління Служби безпеки України про розмір грошового забезпечення №21/3/2-9/878-93 від 27.04.2020 та №21/3/2-9/878-94 від 27.04.2020 та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії відповідно до Довідок Фінансово-економічного управління Служби безпеки України про розмір грошового забезпечення №21/3/2-9/878-93 від 27.04.2020 та №21/3/2-9/878-94 від 27.04.2020, починаючи з 01.04.2019 з урахуванням раніше проведених виплат.

Водночас, Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зазначає, що на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.10.2020 року Головним управлінням у червні 2021 року здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 та до виплати з 01.07.2021 року встановлено пенсію в сумі 26971,42 грн.

Крім того, Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зазначає, що під час виконання судового рішення застосовано вимоги статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та обмежено виплату пенсії у сумі десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Розмір пенсії до виплати ОСОБА_1 з 01.07.2021 року залишиться без змін та сума доплати за період з 01.04.2019 року відсутня.

В свою чергу слід зазначити, що згідно наявного в матеріалах справи розрахунку пенсії за вислугу років станом на 01.07.2021 року по пенсійній справі ОСОБА_1 , Пенсійним фондом зазначено суму грошового забезпечення для обчислення пенсії 62595,00 грн.

В той час, як у довідках про розмір грошового забезпечення №21/3/2-9/878-93 від 27.04.2020 та №21/3/2-9/878-94 від 27.04.2020 розмір грошового забезпечення встановлено 59086,60 грн. та 81509,00 грн.

Проте, в судовому засіданні представник Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві не зміг пояснити чому Пенсійним фондом зазначено суму грошового забезпечення для обчислення пенсії 62595,00 грн.

Наведене свідчить про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Колегія суддів ураховує позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в ухвалі від 20 червня 2018 року по справі №800/592/17, якою клопотання позивача про встановлення судового контролю за виконанням постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року було задоволено.

Відповідно до вимог частини 1 статті 320 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Разом з тим, положеннями частини 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено виключну підсудність питання про встановлення судового контролю, а саме суду, який ухвалив судове рішення.

Оскільки, рішення по суті спору ухвалено Окружним адміністративним судом міста Києва, тому виключно до компетенції цього суду віднесено питання про встановлення судового контролю за виконанням такого судового рішення.

Проаналізувавши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції невірно надана правова оцінка обставинам справи, а тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду - скасуванню, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі № 640/20406/20.

Керуючись ст.ст. 242, 243, 311, 312, 320, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 листопада 2021 року - скасувати.

Справу направити до Окружного адміністративного суду міста Києва для продовження розгляду заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю в адміністративній справі № 640/20406/20.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття. Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач В.О. Аліменко

Судді Л.В. Бєлова

А.Ю. Кучма

Повний текст постанови складено « 11» лютого 2022 року.