Справа № 400/5774/20
Суддя: Брагар В. С.
Дата ухвалення: 2022-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
14 лютого 2022 р. № 400/5774/20
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брагар В. С., розглянувши адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідача:Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020,

про:заява про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень,
До Миколаївського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із заявою про заява про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень по справі 400/5774/20.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 18.02.2021 року задоволено частково позов ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в Миколаївській області, в якому суд вирішив:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код 13844159) задовольнити частково.

2. Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код 13844159) у перерахунку з 01.04.2019 пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на підставі довідки Миколаївського обласного військового комісаріату від 16.10.2020 № 12/6638 з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код 13844159) перерахувати та виплатити з 01.04.2019 року пенсію ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на підставі довідки Миколаївського обласного військового комісаріату від 16.10.2020 року №12/6638 з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення у розмірі 100% обчисленої суми пенсії. Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08.12.2020 року, рішення суду від 30.09.2020 року залишено без змін.

29.03.2021 року судом видано виконавчий лист у справі № 400/5774/20.

10.08.2021 року позивач подав заяву про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області по справі 400/5774/20. В обґрунтування заяви позивач зазначає, що позивачем безпідставно зменшено розмір пенсії позивача до 70% від розміру грошового забезпечення, хоча право позивача на отримання пенсії в розмірі 90% було підтверджено рішенням суду по справі 1440/1980/18 від 25.10.2018 року, яким визнано протиправність дій відповідача щодо зменшення відсотку основного розміру пенсії з 90% на 70% при проведені її перерахунку, та вказано про незмінність відсоткового розміру позивача, оскільки порядок призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом та механізмом процедурами їх проведення.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2021 року частково задоволена заява ОСОБА_1 .

Визнані протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області при виконанні рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 18.02.2021 у справі № 400/5774/20.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, здійснити при перерахунку та виплаті пенсії ОСОБА_1 з 01.08.2021 року, відповідно до довідки Миколаївського обласного військового комісаріату від 16.10.2020 року №12/6638 з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення у розмірі 100% обчисленої суми пенсії, що встановлено судовим рішенням по справі №400/5774/20, та застосовувати відсотковий розмір грошового забезпечення 90% сум грошового забезпечення, що встановлено судовим рішенням, яке набрало законної сили по справі №1440/1980/18.

У задоволенні вимоги про постановлення окремої ухвали по справі №400/5774/20 - відмовлено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07.12.2021 року Ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2021 року у справі №400/5774/20 змінити, виключивши з мотивувальної частини висновки суду першої інстанції щодо відсутності підстав для постановлення окремої ухвали, та виключивши з резолютивної частини ухвали абзац четвертий, та доповнивши резолютивну частину ухвали абзацом такого змісту:

«Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області у строк до 30 грудня 2021 року подати до Миколаївського окружного адміністративного суду відповідь щодо виконання абзацу третього резолютивної частини ухвали Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2021 року у справі №400/5774/20».

В іншій частині ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2021 року у справі №400/5774/20 залишити без змін.

Відповідачем не виконано вимоги Постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07.12.2021 року, а саме не надано відповідь щодо виконання абзацу третього резолютивної частини ухвали Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2021 року у справі №400/5774/20.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст. 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналогічні положення містяться у ст. 370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

З метою забезпечення виконання судового рішення ст. 382 КАС України передбачено дві форми судового контролю за виконанням судового рішення: 1) зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання рішення суду; 2) накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, згідно з положеннями частини першої ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати в установлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина друга ст. 382 КАС України).

Переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, адміністративні суди мають зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства, встановлювати наявність та форму вини такої посадової особи, а також зазначати про співмірність розміру штрафу та доходів (фінансової спроможності) такої посадової особи. Це не повинно зумовлювати порушення основоположних засад адміністративного судочинства, зокрема, пропорційності, необхідності дотримання оптимального балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) тощо. Такі засоби не можуть бути надмірними за визначених умов та не мають призводити до порушення прав, гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду з цією метою правом накладати штрафні санкції визнається заходом для забезпечення конституційного права громадян на судовий захист. Специфіка застосування штрафної санкції, полягає в тому, що вона накладається на керівника суб`єкта владних повноважень, яким не забезпечено виконання судового рішення та який є відповідальним за діяльність державного органу, який він очолює. Можливість накладення штрафу розглядається не самостійно, а за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або у разі неподання такого звіту. Накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штрафу є мірою покарання, а тому можливість суду накласти такий штраф може бути реалізована лише за умови встановлення судом обставин, які свідчать про умисне невиконання рішення суду, недобросовісність у діях суб`єкта владних повноважень, які свідчать про ухилення останнього від виконання рішення суду.

Зважаючи на приписи наведених положень процесуального закону, з урахуванням суперечливих відповідей відповідача та фактичних обставин справи суд не вбачає наявності підстав для накладення штрафу за невиконання судового рішення.

Верховний Суд у постанові від 31.10.2018 р. у справі № 704/1547/17 сформулював правову позицію, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту можна, зокрема, встановити новий строк подання звіту. Тобто, суд вправі вжити заходів реагування судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах у формі встановлення нового строку для подачі звіту. Для підтвердження мотивації такого підходу потрібно керуватися абзацом першим підпункту 3.2 пункту 3, абзацу другого пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30.06.2009 р. № 16-рп/2009, де зазначено, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини, а виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.

Отже, суд встановлює відповідачу новий строк для подачі звіту.

Керуючись ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області у строк протягом 30 днів з моменту отримання цієї ухвали подати до Миколаївського окружного адміністративного суду звіт про виконання абзацу третього резолютивної частини ухвали Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2021 року у справі №400/5774/20.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею у порядку ст. 256 КАС України.
Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення в порядку, визначеному ст. 295-297 КАС України.

Суддя В. С. Брагар