Справа № 500/2426/21
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2022-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2022 рокуЛьвівСправа № 500/2426/21 пров. № А/857/19190/21
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Кушнерика М. П., Пліша М. А.

з участю секретаря судового засідання Єршової Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду апеляційну скаргу Збаразької міської ради на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2021 року у справі № 500/2426/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Збаразької міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

суддя в 1-й інстанції Подлісна І.М.,

час ухвалення рішення 16.09.2021 року,

місце ухвалення рішення м. Тернопіль,

дата складання повного тексту рішення 20.09.2021 року,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача - Збаразької міської ради, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив визнати протиправною бездіяльність Збаразької міської ради щодо непроведення йому виплати середньої заробітної плати, яку він отримував на виборній посаді голови Базаринської сільської ради Збаразького району Тернопільської області на період його працевлаштування та зобов`язати Збаразьку міську раду провести йому нарахування і виплату середньої заробітної плати, яку він отримував на виборній посаді голови Базаринської сільської ради Збаразького району Тернопільської області на період працевлаштування з 02 грудня 2020 року (наступного дня з дня припинення його повноважень як голови Базаринської сільської ради Зборівського району Тернопільської області), але не більше шести місяців.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2021 року позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Збаразької міської ради щодо непроведення виплати ОСОБА_1 середньої заробітної плати, яку він отримував на виборній посаді голови Базаринської сільської ради Збаразького району Тернопільської області на період його працевлаштування. Зобов`язано Збаразьку міську раду провести нарахування і виплату ОСОБА_1 середньої заробітної плати, яку він отримував на виборній посаді голови Базаринської сільської ради Збаразького району Тернопільської області на період працевлаштування з 02 грудня 2020 року (наступного дня з дня припинення його повноважень як голови Базаринської сільської ради Зборівського району Тернопільської області), але не більше шести місяців.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що відповідно до поданої заяви позивача та долучених до неї документів (копії трудової книжки) Збаразька міська рада не вбачає можливості щодо виплати вихідної допомоги у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток. Зазначає, що наслідки та гарантії передбачені ст.44 КЗпП України не застосовуються, оскільки мало місце звільнення позивача на підставі ст.36 КЗпП України. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у позові відмовити.

Відзив на апеляційну скаргу позивачем поданий не був. Відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Справа розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження судом першої інстанції.

Представник відповідача (апелянта) Присяжнюк О.А. у судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважає висновки суду першої інстанції неправильними та необґрунтованими. Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове судове рішення, яким у позові відмовити.

Позивач у судове засідання не прибув, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі, тому суд вважає можливим проведення розгляду справи без участі позивача за наявними в справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення представника відповідача (апелянта), перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 був обраний головою Базаринської сільської ради Збаразького району Тернопільської області 16 квітня 2002 року (згідно із записом у трудовій книжці №11 від 16 квітня 2002 року, протоколу сільської ТВК № 1 від 16 квітня 2002 року, рішення сесії Базаринської сільської ради від 16 квітня 2002 року №1).

Рішенням сесії Збаразької міської ради 8 скликання від 1 грудня 2020 року № VIII/1/1 на підставі п.п 4 п.2 розділу II «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо визначення територій та адміністративних центрів територіальних громад» повноваження голови Базаринської сільської ради було припинено.

Таким чином, обіймаючи посаду голови Базаринської сільської ради, позивач був державним службовцем органу місцевого самоврядування.

Разом з тим, при припиненні повноважень ОСОБА_1 , як голови Базаринської сільської ради, Збаразькою міською радою, як правонаступником усього майна, прав та обов`язків розформованої територіальної громади, повноваження якої припинено з дня набуття повноважень Збаразькою міською радою 8 скликання, - Базаринської сільської ради (п. 6-1 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»; відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 12 червня 2020 року № 724-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Тернопільської області» територія Базаринської сільської ради (територіальної громади) входить до складу Збаразької міської територіальної громади), не надано позивачу попередньої роботи (посади), у зв`язку із припиненням повноважень Базаринської сільської ради, не запропоновано йому рівнозначну роботу (посада) на тому самому або на іншому підприємстві, в установі, організації (в тому числі у Збаразькій міській раді).

Станом на час розгляду справи, позивач не є працевлаштованим (підтверджується трудовою книжкою), не має права на пенсійне забезпечення, що також підтверджується довідкою ПФУ, тому ОСОБА_1 має право на гарантовану статтею 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» виплату середньої заробітної плати, яку він одержував на виборній посаді у раді на період працевлаштування. Однак відповідачем порушено його право і на таку виплату, оскільки відповідна виплата позивачу не здійснювалася взагалі з моменту припинення його повноважень як голови Базаринської сільської ради.

У подальшому, позивач звертався до Збаразького міського голови Полікровського Р.С. із заявою від 03 грудня 2020 року про виплату ОСОБА_2 середньомісячної заробітної плати відповідно до ч.2 ст.33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» та ст.42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»; із заявою до Збаразького міського голови Полікровського Р.С. від 15 березня 2021 року про виплату позивачу середньомісячної заробітної плати з дня наступного, за днем його звільнення (2 грудня 2020 року), але не більше шести місяців на період працевлаштування, у зв`язку із ненаданням позивачу попередньої роботи (посади), а при її відсутності - іншої рівноцінної роботи (посади) на тому самому або, за згодою працівника, на іншому підприємстві, в установі, організації; із заявою від 26 квітня 2021 року до Збаразького міського голови Полікровського Р.С. про виплату ОСОБА_2 середньомісячної заробітної плати з дня наступного, за днем його звільнення (2 грудня 2020 року), але не більше шести місяців на період працевлаштування, у зв`язку із ненаданням позивачу попередньої роботи (посади), а при її відсутності - іншої рівноцінної роботи (посади) на тому самому або, за згодою працівника, на іншому підприємстві, в установі, організації.

Станом на день подання позовної заяви, відповіді від Збаразької міської ради позивачем отримано не було.

Крім того, 13 квітня 2021 року позивач звернувся із заявою до Збаразького міського голови ОСОБА_3 щодо надання довідки про середньомісячну заробітну плату за жовтень - листопад 2020 року в Базаринській сільській раді. У відповідь отримав архівну довідку про трудовий стаж (від 26 квітня 2021 року № 03-2459/2.6).

Таким чином, відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо невиплати позивачу середньомісячної заробітної плати за період з 02 грудня 2020 року (наступного дня з дня припинення його повноважень, як голови Базаринської сільської ради) у відповідності до вимог статті 33 Закону України «Про статус місцевих рад».

Не погоджуючись із бездіяльністю відповідача щодо невиплати позивачу з місцевого бюджету середньомісячної заробітної плати, яку він одержував на виборній посаді голови Базаринської сільської ради, позивач звернувся з цим адміністративним позовом у суд.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що у зв`язку з неможливістю працевлаштування на попередній посаді позивач має право на отримання середньої заробітної плати, яку він одержував на виборній посаді у раді, на період працевлаштування, але не більше шести місяців, тому належним, достатнім та ефективним способом захисту порушених прав позивача є визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо непроведення виплати позивачу середньої заробітної плати, яку він отримував на виборній посаді голови Базаринської сільської ради Тернопільської області на період працевлаштування та зобов`язання відповідача провести нарахування і виплату позивачу середньої заробітної плати, яку він отримував на виборній посаді голови Базаринської сільської ради Тернопільської області на період працевлаштування з 02 грудня 2020 року, але не більше шести місяців.

Даючи правову оцінку такому висновку суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Ч.2 ст.19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначає Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року №280/97-ВР.

Відповідно до ч.1 ст.10 цього Закону сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно з ч.2 ст.8 Закону України "Про добровільне об`єднання територіальних громад" 5 лютого 2015 року №157-VIII (далі - Закон №157-VIII) повноваження сільських, селищних, міських рад, сільських, селищних, міських голів, обраних територіальними громадами, що об`єдналися, завершуються в день набуття повноважень сільською, селищною, міською радою, обраною об`єднаною територіальною громадою. Після завершення повноважень сільських, селищних, міських рад, обраних територіальними громадами, що об`єдналися, їхні виконавчі комітети продовжують здійснювати свої повноваження до затвердження сільською, селищною, міською радою, обраною об`єднаною територіальною громадою, персонального складу її виконавчого комітету. Протягом зазначеного строку сільський, селищний, міський голова, обраний об`єднаною територіальною громадою, очолює такі виконавчі комітети та входить до їх персонального складу. Після завершення повноважень сільського голови, який одноособово виконував функції виконавчого органу сільської ради у територіальній громаді, що увійшла до об`єднаної територіальної громади, відповідні функції одноособово виконує сільський, селищний, міський голова, обраний об`єднаною територіальною громадою, з дня набуття ним повноважень до затвердження відповідною сільською, селищною, міською радою персонального складу її виконавчого комітету.

Відповідно до ч.1 ст.8 цього Закону об`єднана територіальна громада вважається утвореною за цим Законом з дня набрання чинності рішеннями всіх рад, що прийняли рішення про добровільне об`єднання територіальних громад, або з моменту набрання чинності рішенням про підтримку добровільного об`єднання територіальних громад на місцевому референдумі та за умови відповідності таких рішень висновку, передбаченому частиною четвертою статті 7 цього Закону.

Згідно з ч.3 ст.8 Закону України "Про добровільне об`єднання територіальних громад" об`єднана територіальна громада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків територіальних громад, що об`єдналися, з дня набуття повноважень сільською, селищною, міською радою, обраною такою об`єднаною територіальною громадою.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив, що відповідач - Збаразька міська рада є правонаступником прав та обов`язків Базаринської сільської ради, в якій позивач працював головою сільської ради.

Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» на сільських, селищних, міських голів поширюються повноваження та гарантії депутатів рад, передбачені законом про статус депутатів рад, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч.1 ст.33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» у разі обрання депутата місцевої ради на виборну посаду у раді, на якій він працює на постійній основі, трудовий договір з ним за попереднім місцем роботи припиняється відповідно до законодавства. Обраний на виборну посаду у відповідній раді, на якій він працює на постійній основі, депутат місцевої ради, який перебуває на службі у військових формуваннях чи правоохоронних органах держави, прикомандировується до місцевої ради із залишенням на цій службі. З працівником, якого прийнято на роботу (посаду), що її виконував (займав) депутат місцевої ради, укладається строковий трудовий договір; цей договір розривається у разі повернення депутата місцевої ради на роботу, але не пізніш як через три місяці після припинення повноважень депутата місцевої ради.

Ч.2 ст.33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» передбачає, що депутату місцевої ради, який працював у раді на постійній основі, після закінчення таких повноважень надається попередня робота (посада), а за її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою депутата, на іншому підприємстві, в установі, організації. У разі неможливості надання відповідної роботи (посади) на період працевлаштування за колишнім депутатом місцевої ради зберігається, але не більше шести місяців, середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді у раді, що виплачується з відповідного місцевого бюджету. У разі, якщо колишній депутат місцевої ради має право на пенсійне забезпечення або йому призначена пенсія за віком, по інвалідності, у зв`язку із втратою годувальника, за вислугу років відповідно до закону, за ним не зберігається середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді в раді. Час, коли колишній депутат тимчасово не працював у зв`язку з неможливістю надання йому попередньої або рівноцінної роботи (посади) безпосередньо після закінчення строку його повноважень, зараховується, але не більше шести місяців, до страхового стажу і стажу роботи (служби) за спеціальністю, за якою депутат працював до обрання у місцеву раду, де він виконував свої обов`язки на постійній основі.

Таким чином, законодавством гарантується право особи на надання, після закінчення її повноважень за виборною посадою, попередньої роботи (посади). В той же час, це право може бути реалізовано за умови наявності посади, або іншої рівноцінної посади.

У свою чергу, гарантії для працівників, обраних на виборні посади, також встановлені статтею 118 КЗпП України, згідно з якою працівникам, звільненим від роботи внаслідок обрання їх на виборні посади в державних органах, а також у партійних, профспілкових, комсомольських, кооперативних та інших громадських організаціях, надається після закінчення їх повноважень за виборною посадою попередня робота (посада), а при її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою працівника, на іншому підприємстві, в установі, організації.

Аналіз наведених вище правових норм дає підстави для висновку, що законодавством гарантується право депутата місцевої ради на надання йому, після закінчення його повноважень за виборною посадою, попередньої або рівноцінної роботи (посади), а за її відсутності - збереження за ним середньої заробітної плати на строк не більше шести місяців або до дня його працевлаштування.

Вказана правова позиція відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 13 серпня 2020 року у справі №174/445/16-а, від 26 грудня 2019 року у справі №570/3880/16-а.

Отже, саме перебування у трудових відносинах безпосередньо до обрання на виборну посаду і є підставою для реалізації гарантій передбачених статтею 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад».

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 до обрання на посаду сільського голови працював на посаді в.о. начальника Збаразького Райсількомунгоспу, що підтверджується відповідним записом у трудовій книжці НОМЕР_1 . 16 лютого 2002 року його звільнено у зв`язку з переходом на виборну посаду (п.5 ст.36 КЗпП України) (а.с. 10 зворот).

Також судом встановлено, що 01 грудня 2020 року повноваження сільського голови Воркуна І.П. було припинено на підставі пп.4 ч.2 розділу II Прикінцевих положень Закону України Про внесення змін до деяких законів України щодо визначення територій та адміністративних центрів територіальних громад від 16 квітня 2020 року №562-ІХ.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач звертався до Збаразького міського голови Полікровського Р.С. із заявою від 03 грудня 2020 року про виплату йому середньомісячної заробітної плати у зв`язку з неможливістю працевлаштування відповідно до ч.2 ст.33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» та ст.42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та долучив копію трудової книжки (а.с.14); із заявою аналогічного змісту від 15 березня 2021 року із долученням копії трудової книжки та попередньої заяви (а.с.15) та із заявою від 26 квітня 2021 (а.с.16).

Однак, як правильно зазначив суд першої інстанції, у матеріалах справи відсутні докази надання Збаразькою міською радою відповідей на вищевказані заяви. Таких доказів не надано і суду апеляційної інстанції

Колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що у матеріалах справи міститься довідка Збаразького Райсількомунгоспу від 03 грудня 2020 року, зі змісту якої вбачається, що позивача неможливо працевлаштувати на посаду за попереднім місцем роботи до обрання на виборну посаду та іншу рівноцінну посаду у зв`язку з тим, що Збаразький Райсількомунгосп припинив свою виробничу діяльність та знаходиться на стадії ліквідації (а.с.31).

Таким чином, враховуючи наведені вище законодавчі приписи, а також встановлені фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що позивач має право на встановлену законом компенсацію - отримання середньої заробітної плати, яку він одержував раніше на виборній посаді у Базаринській сільській раді, на період працевлаштування, але не більше шести місяців.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що передумовою здійснення виплати особі із місцевого бюджету середнього заробітку протягом не більше 6 місяців є звернення до органу місцевого самоврядування з відповідною заявою та документами, що підтверджують:

1) неможливість працевлаштування на попередньому місці роботи (довідка відповідного підприємства, установи, закладу, що підтверджує неможливість працевлаштування; витяг із Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про перебування відповідної юридичної особи у процесі припинення тощо);

2) відсутність у особи трудових відносин на дату звернення (трудова книжка).

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не надано доказів на підтвердження подання довідки щодо неможливості працевлаштування на попередньому місці роботи відповідачу при подачі заяви від 03 грудня 2020 року, 15 березня 2021 року, 26 квітня 2021 року, що ставить під сумнів інформування відповідача про неможливість працевлаштування позивача на посаду, яку він займав до обрання на виборну посаду, тобто відсутній один із елементів, що надають особі право на отримання такої допомоги.

Разом з тим, не може залишитися поза увагою колегії суддів той факт, що матеріали справи не містять належної відповіді відповідача щодо поданих заяв, що дало б можливість у належний спосіб усунути недоліки щодо подання такої довідки, оскільки відповідач покликається на відсутність такої при зверненні до них у доводах апеляційної скарги, і зі змісту заяв не вбачається її долучення.

Крім того, колегія суддів не приймає до уваги покликання відповідача про надання відповідей на вищевказані заяви позивача, оскільки такі відповіді матеріали справи не містять.

Тому з врахуванням наведеного вище, колегія суддів вважає, що у спірних правовідносинах належним способом захисту порушеного права є визнання протиправною бездіяльності Збаразької міської ради щодо розгляду заяв ОСОБА_1 від 03 грудня 2020 року, 15 березня 2021 року та 26 квітня 2021 року про виплату середньої заробітної плати та зобов`язання Збаразької міської ради розглянути зазначені заяви.

Щодо задоволення позовних вимог викладених у спосіб зазначений позивачем, то у задоволенні таких необхідно відмовити виходячи з наведених вище мотивів.

Доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає частково підставними і такими, що знайшли своє підтвердження під час розгляду справи та спростовують висновки суду першої інстанції з наведених вище мотивів.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

З врахуванням усіх вищенаведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції неповно встановив обставини справи та прийняв рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим відповідно до вимог ст.317 КАС України рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення.

Керуючись ст.242, 243, 250, 295, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Збаразької міської ради задовольнити частково.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2021 року у справі № 500/2426/21 скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Збаразької міської ради щодо розгляду заяв ОСОБА_1 від 03 грудня 2020 року, 15 березня 2021 року та 26 квітня 2021 року про виплату середньої заробітної плати та зобов`язати Збаразьку міську раду розглянути зазначені заяви.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді М. П. Кушнерик
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 07 лютого 2022 року.