Справа № 360/5672/21
Суддя: С.В. Борзаниця
Дата ухвалення: 2022-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

03 лютого 2022 рокуСєвєродонецькСправа № 360/5672/21

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Борзаниці С.В.,

за участю

секретаря судового засідання Попової Н.І.,

розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Східної митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування наказу від 30 липня 2021 року № 626-о про звільнення, поновлення на посаді заступника начальника митного посту «Лисичанськ» - начальника відділу митного оформлення № 1 Східної митниці Держмитслужби або на іншій рівнозначній посаді з 31 липня 2021 року, -

ВСТАНОВИВ:

07.10.2021 до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі також позивач) до Східної митниці Держмитслужби (далі також відповідач), в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Східної митниці Держмитслужби від 30.07.2021 № 626-о про звільнення ОСОБА_1 ;

- поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника митного посту «Лисичанськ» - начальника відділу митного оформлення № 1 Східної митниці Держмитслужби або на іншій рівнозначній посаді з 31.07.2021;

- стягнути зі Східної митниці Держмитслужби на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що Позивач з 09.12.2016 по 30.07.2021 працював на посаді заступника начальника митного посту «Лисичанськ» - начальника відділу митного оформлення № 1 Східної митниці Держмитслужби.

У зв`язку з реорганізацією територіальні органи державної митної служби приєднано до Державної митної служби як відокремлені підрозділи Держмитслужби.

При цьому, позивач був попереджений про можливе наступне звільнення у зв`язку з реорганізацією, зміною структури та штатного розпису митного органу на підставі пункту першого частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу».

Відповідач, попереджаючи позивача про можливе наступне звільнення у зв`язку із реорганізацією Східної митниці Держмитслужби шляхом її приєднання до Державної митної служби України, зазначив, що з урахуванням професійної підготовки та професійних компетентностей позивача, останньому пропонується посада старшого державного інспектора митного поста «Лантратівка» Луганської митниці як відокремленого підрозділу Держмитслужби з укладенням контракту про проходження державної служби.

Однак у відповідь на адвокатський запит, відповідач надав перелік посад, які були вакантними та рівнозначними тій, яку обіймав позивач станом на момент попередження про можливе звільнення - 30.06.2021.

Також зі змісту відповіді відомо, що зазначені посади не були запропоновані позивачу, оскільки 17.02.2021, перебуваючи на посаді заступника начальника митного посту «Лисичанськ» Східної митниці Держмитслужби, йому було вручене повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 27, частиною третьою статті 28, частиною третьою статті 368 КК України.

Станом на 16.09.2021 справа за обвинуваченням позивача у скоєнні вищевказаного кримінального правопорушення судом не розглянута.

З огляду на викладене та беручи до уваги той факт, що у відношенні позивача складено обвинувальний акт за вчинення тяжкого корупційного злочину, керівником Луганської митниці при врученні попереджень про можливе наступне звільнення у зв`язку з реорганізацією Східної митниці Держмитслужби позивачу було запропоновано лише нижчу посаду державної служби.

Таким чином, відповідач як на підставу звільнення позивача у наказі про його звільнення від 30.07.2021 № 626-о посилається на статті 47 та 116 Кодексу Законів про працю України, пункт 4 статті 83, пункт 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу».

Позивач вважає оскаржуваний наказ протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки порушують права позивача, передбачені Законом України «Про державну службу», що стало підставою для звернення до суду.

Ухвалою суду від 11.10.2021 визнано причини пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними та поновлено ОСОБА_1 строк звернення до адміністративного суду; відкрито провадження у справі; справу визначено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 24.11.2021 продовжено строк підготовчого провадження у справі.

Ухвалою суду від 06.01.2022 закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

Східна митниця Держмитслужби позовних вимог не визнала, про що 03.11.2021 надала відзив на позовну заяву (арк. спр. 43-50), в якому заперечувала проти заявлених вимог.

Обґрунтовуючи заперечення проти позову, відповідач посилається на те, що 30.06.2021 ОСОБА_1 комісією з реорганізації Східної митниці Держмитслужби було вручене Попередження про можливе наступне звільнення у зв`язку з реорганізацією Східної митниці Держмитслужби шляхом приєднання до Державної митної служби.

В попередженні на підставі ч. 3 ст. 87 Закону України «Про державну службу» з врахуванням професійної підготовки та професійної компетентності позивача, йому була запропонована посада - старшого державного інспектора митного поста «Лантратівка» Луганської митниці як відокремленого підрозділу Держмитслужби з укладанням контракту про проходження державної служби.

З попередженням позивач ознайомився 30.06.2021 під підпис та із запропонованою посадою не погодився, про що свідчить підпис, дата та віза «Не згоден».

22.07.2021 на ім`я голови комісії з реорганізації Східної митниці Держмитслужби ОСОБА_2 позивачем була надана заява про звільнення. Резолюцією - «Погоджено» від 26.07.2021 голова комісії з реорганізації Східної митниці Держмитслужби погодив звільнення ОСОБА_3 із займаної посади 30.07.2021, до закінчення строку попередження, у зв`язку з реорганізацією, на підставі п.1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу».

Наказом Східної митниці Держмитслужби від 30.07.2021 № 626-о «Про звільнення ОСОБА_1 » позивачу припинено державну службу та звільнено з посади заступника начальника митного поста - начальника відділу митного оформлення №1 митного поста «Лисичанськ», відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу».

Східна митниця Держмитслужби вважає, що наказ Східної митниці Держмитслужби від 30.07.2021 № 626-о «Про звільнення ОСОБА_1 » був прийнятий з урахуванням заяви про звільнення ОСОБА_1 від 22.07.2021 та з дотриманням норм законодавства України. Тобто, підставою для видання наказу від 30.07.2021 № 626-о «Про звільнення ОСОБА_1 » стало, по-перше, відмова від запропонованої посади та по-друге, власна заява позивача про звільнення від 22.07.2021.

Так, Державний службовець звільняється на підставі пункту 1 частини першої цієї статті у разі, коли відсутня можливість запропонувати відповідні посади, а також у разі його відмови від переведення на запропоновану посаду (ч. 3 ст. 87 Закону № 889-УІІІ).

Відповідно до ч. 4 ст. 36 КЗпП України у разі реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) підприємства дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частини першої статті 40).

Наказом Державної митної служби України від 27.10.2020 року № 480 «Про реорганізацію територіальних органів Держмитслужби» розпочато реорганізацію територіальних органів Держмитслужби шляхом їх приєднання до Державної митної служби України. Отже, процес попередження про наступне звільнення працівників митниць Держмитслужби, які реорганізуються, розпочався з дати видання митницями відповідних наказів про затвердження складу комісії з реорганізації та затвердження плану заходів з реорганізації митниці.

Позивачу - заступнику начальника митного поста - начальника відділу митного оформлення №1 митного поста «Лисичанськ» в попередженні була запропонована посада - старшого державного інспектора митного поста «Лантратівка» Луганської митниці як відокремленого підрозділу Держмитслужби з укладанням контракту про проходження державної служби.

Одночасно з попередженням про звільнення суб`єкт призначення або керівник державної служби пропонує державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей. При цьому враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю. Державний службовець звільняється на підставі п. 1 ч. 1 ст. 87 у разі, коли відсутня можливість запропонувати відповідні посади, а також у разі його відмови від переведення на запропоновану посаду.

Діюче законодавство не містить вимоги щодо кількості разів запропанованої державному службовцю роботи, також немає в законодавстві вимоги пропонувати одночасно кілька посад на вибір державного службовця, тому відповідач вважає, для такого звільнення, достатньо щоб він один раз відмовився від запропонованої роботи.

Позивач в своєму попередженні власноручно зазначив: «Із запропонованою посадою - «не згоден». Крім того, 22.07.2021 надав заяву про звільнення із займаної посади, до закінчення строку попередження.

Відповідач повідомив причини пропонування Позивачу нижчої посади. Ніяким чином, перелік вакантних посад в новоутвореному відокремленому структурному підрозділі Державної митної служби України - Луганській митниці Відповідачем не приховувався. Перед початком процесу формування особового складу митниці та врученням попереджень весь особовий склад Східної митниці Держмитслужби був ознайомлений зі структурою та штатним розписом Луганської митниці.

Всі посадові особи Східної митниці Держмитслужби, в тому числі і позивач, проходили тестування перед початком процесу особового складу Луганської митниці як відокремленого підрозділу Держмитслужби.

Тому, при пропонуванні посади позивачу враховувався рівень його професійної підготовки та професійних компетентностей, зокрема, визначений за результатами тестування з питань кваліфікації та благонадійності.

Керуючись ч. 3 ст. 87 Закону України «Про державну службу» відповідачем враховувалось і переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю.

Згідно ч. 1 ст. 42 КЗпП України, при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації.

Згідно із попередженням від 30.06.2021 ОСОБА_1 була запропонована посада, яка за думкою адміністрації митниці відповідала кваліфікації позивача, однак від запропонованої посади ОСОБА_1 відмовився, тому відповідача були всі підстави звільнити позивача із займаної посади.

Звільнення у зв`язку із реорганізацією є правом керівника органу та проводиться за його ініціативою. Керівництвом митниці була врахована професійна підготовка та професійна компетентність працівників і також тривалий стаж роботи в митних органах.

Так, на посаду заступника начальника митного поста «Лисичанськ» - начальника відділу митного оформлення № 1 Луганської митниці була рекомендована та в подальшому призначена ОСОБА_4 - начальник відділу митного оформлення № 2 митного поста «Лисичанськ» Східної митниці Держмитслужби як така, що має вищий рівень кваліфікації, більший стаж роботи в митних органах (з 25.11.1998 року по теперішній час), має неодноразові відзнаки, відсутні дисциплінарні стягнення.

Таким чином, з урахуванням структури Луганської митниці та штатного розпису Луганської митниці, введеної в дію наказом Луганської митниці від 16.06.2021 №11, посада заступника начальника митного поста «Лисичанськ» - начальника відділу митного оформлення № 1 Східної митниці Держмитслужби скорочена не була, при цьому адміністрацією митниці було прийнято рішення про ініціювання призначення на посаду заступника начальника митного поста «Лисичанськ» - начальника відділу митного оформлення № 1 Луганської митниці, іншої особи, яка на думку адміністрації митниці за рівнем своєї кваліфікації та досвідом роботи в митних органах, може обіймати зазначену посаду. При цьому позивачу була запропонована інша посада, віднесена до номенклатури посад начальника митниці.

17.02.2021, перебуваючи на посаді заступника начальника митного посту «Лисичанськ» - начальника відділу митного оформлення № 1 Східної митниці Держмитслужби ОСОБА_1 було вручено повідомлення про підозру у вчинення кримінального правопорушення ч. 3 ст. 27. ч. 3 ст. 28. ч. 3 ст. 368 КК України.

Станом на 28.10.2021 справа № 415/3038/21 за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні ним кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 368 КК України знаходиться на розгляді в Лисичанському міському суді Луганської області.

Посада позивача передбачає підвищену відповідальність, яка зумовлена тим, що такі особи мають більший порівняно з іншими службовими особами об`єм повноважень, приймають рішення по більш важливих питаннях, а отже можуть в результаті своєї діяльності заподіяти більшу шкоду об`єкту кримінально-правової охорони.

Тому, враховуючи вищевикладене та те, що одночасно з попередженням про звільнення на підставі п. 1 ч. 1 цієї статті суб`єкт призначення або керівник державної служби пропонує державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей, керівництвом митниці «Як виняток» було запропоновано позивачу нижчу посаду.

Східна митниця Держмитслужби вважає, що звільнення позивача було проведено з дотриманням встановленої діючим законодавством процедури, тому наказ від 30.07.2021 року № 626-о «Про звільнення ОСОБА_1 » є правомірними та такими, що прийнятий з додержанням чинного законодавства України, тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Сторони у судове засідання не прибули, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд встановив таке.

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

В межа спірних правовідносин, позивач з 09.12.2016 по 30.07.2021 працював на посаді заступника начальника митного посту «Лисичанськ» - начальника відділу митного оформлення № 1 Східної митниці Держмитслужби, що не заперечується сторонами.

Відповідно до наказу Державної митної служби України від 27.10.2020 № 480 розпочато реорганізацію територіальних органів Держмитслужби за переліком згідно з додатком до постанови КМУ від 30.09.2020 № 895 «Деякі питання територіальних органів Державної митної служби» шляхом їх приєднання до Державної митної служби України (арк. спр. 62-63).

Наказом від 19.10.202 № 460 утворено територіальні органи як відокремлені підрозділи Державної митної служби України за переліком, у тому числі й луганську митницю (арк. спр. 60-61).

Наказом Державної митної служби України від 01.06.2021 № 404 «Про заходи з реформування особового складу митниць, як відокремлених підрозділів Держмитслужби» визначено розпочати процес формування особового складу митниць як відокремлених підрозділів Державної митної служби України. На голів комісії з реорганізації митниця Держмитслужби та керівників відокремлених структурних підрозділів Держмитслужби покладений обов`язок забезпечити попередження особового складу митниць Держмитслужби про можливе наступне звільнення. Здійснювати призначення посадових осіб митниць у порядку переведення або звільнення відповідно до вимог стаття 87 Закону України «Про державну службу» (арк. спр. 74-75).

30.06.2021 заступнику начальника митного поста «Лисичанськ» - начальника відділу митного оформлення № 1 Східної митниці Держмитслужби вручено попередження про можливе наступне звільнення у зв`язку із реорганізацією Східної митниці Держмитслужби шляхом її приєднання до Державної митної служби, в якому позивачу запропоновано посаду старшого державного інспектора митного поста «Лантратівка» Луганської митниці, як відокремленого підрозділу Держмитслужби з укладенням контракту про проходження державної служби. Із запропонованою посадою позивач не погодився про що свідчить підпис останнього у попередженні (арк. спр. 77).

22.07.2021 ОСОБА_1 звернувся до голови комісії з реорганізації Східної митниці Держмитслужби із заявою в якій просив звільнити його із займаної посади з 30.07.2021 до закінчення строку попередження, у зв`язку з реорганізацією Східної митниці Держмитслужби, на підставі пункту 1 частини 1 статті 87 Закону України «Про державну службу» (арк. спр. 79).

Наказом від 30.07.2021 № 626-о припинено державну службу та звільнено ОСОБА_1 , заступника начальника митного поста начальника відділу митного оформлення № 1 митного поста «Лисичанськ» Східної митниці Держмитслужби, з займаної посади 30.07.2021, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 87 Закону України «Про державну службу» (арк. спр. 80).

Позивач вважає оскаржуваний наказ протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статтею 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Закріплення принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів є гарантією безпеки людини і громадянина, довіри до держави.

При вирішені спору суд виходить із того, що правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях, регламентовані приписами Закону України Про державну службу (надалі - Закон №889-VIII).

Згідно з частинами 1, 2, 3 статті 5 Закону України "Про державну службу", правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби. Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом. Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 1 Закону України Закону України "Про державну службу", державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави.

Державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Згідно положень пункту 2 частини 1 статті 41 Закону України "Про державну службу", державний службовець з урахуванням його професійної підготовки та професійних компетентностей може бути переведений без обов`язкового проведення конкурсу: на рівнозначну або нижчу вакантну посаду в іншому державному органі, у тому числі в іншій місцевості (в іншому населеному пункті), - за рішенням суб`єкта призначення або керівника державної служби в державному органі, з якого переводиться державний службовець, та суб`єкта призначення або керівника державної служби в державному органі, до якого переводиться державний службовець.

Статтею 83 Закону № 889 визначені підстави припинення державної служби:

1) у разі втрати права на державну службу або його обмеження (стаття 84 цього Закону);

2) у разі закінчення строку призначення на посаду державної служби (стаття 85 цього Закону);

3) за ініціативою державного службовця або за угодою сторін (стаття 86 цього Закону);

4) за ініціативою суб`єкта призначення (статті 87, 87-1 цього Закону);

5) у разі настання обставин, що склалися незалежно від волі сторін (стаття 88 цього Закону);

6) у разі незгоди державного службовця на проходження державної служби у зв`язку із зміною її істотних умов (стаття 43 цього Закону);

7) у разі досягнення державним службовцем 65-річного віку, якщо інше не передбачено законом;

8) у разі застосування заборони, передбаченої Законом України "Про очищення влади";

9) з підстав, передбачених контрактом про проходження державної служби (у разі укладення) (стаття 88-1 цього Закону).

Такий перелік підстав припинення державної служби є вичерпним.

Пунктом 1 частини 1 статті 87 Закону № 889 визначено, що підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу.

Суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів. Суб`єкт призначення або керівник державної служби може пропонувати державному службовцю будь-яку вакантну посаду державної служби у тому самому державному органі (за наявності). При цьому не застосовуються положення законодавства про працю щодо обов`язку суб`єкта призначення отримання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) на звільнення (ч. 3 ст. 87 Закону № 889).

Аналіз зазначеної норми доводить про скорочені терміни попередження державного службовця про наступне вивільнення, та пропонування державному службовцю будь-яку вакантну посаду державної служби у тому самому державному органі (за наявності).

Державний службовець, якого звільнено на підставі пункту 1 частини першої цієї статті, у разі створення в державному органі, з якого його звільнено, нової посади чи появи вакантної посади, що відповідає кваліфікації державного службовця, протягом шести місяців з дня звільнення за рішенням суб`єкта призначення може бути призначений на рівнозначну або нижчу посаду державної служби, якщо він був призначений на посаду в цьому органі за результатами конкурсу.

Відповідно до ч. 6 ст. 49-2 КЗпП України вивільнення працівників, які мають статус державних службовців відповідно до Закону України "Про державну службу", здійснюється у порядку, визначеному цією статтею, з урахуванням таких особливостей: про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за 30 календарних днів; у разі вивільнення працівників на підставі пункту 1 частини першої статті 40 цього Кодексу не застосовуються положення частини другої статті 40 цього Кодексу та положення частини другої цієї статті; не пізніше ніж за 30 календарних днів до запланованих звільнень первинним профспілковим організаціям надається інформація щодо цих заходів, включаючи інформацію про причини звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про терміни проведення звільнень, а також проводяться консультації з профспілками про заходи щодо запобігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом`якшення несприятливих наслідків будь-яких звільнень.

Як свідчить зміст оскаржуваного у цій справі наказу, державна служба позивача припинилася за ініціативою суб`єкта призначення, на підставі пункту 1 частини 1 статті 87 Закону України "Про державну службу" №889-VIII.

30.06.2021 позивачу вручене попередження про можливе наступне звільнення у зв`язку з реорганізацією Східної митниці Держмитслужби шляхом її приєднання до Державної митної служби, враховуючи наявність відкритого кримінального провадження відносно позивача, йому було запропоновано нижчу посаду - старшого державного інспектора митного поста «Лантратівка» Луганської митниці, як відокремленого підрозділу Держмитслужби з укладенням контракту про проходження державної служби.

Із запропонованою посадою позивач не погодився, про що свідчить підпис останнього у попередженні, а у подальшому, 22.07.2021, позивач звернувся із заявою про звільнення із займаної посади.

При цьому, суд зазначає, що обов`язок суб`єкта призначення або керівника державної служби пропонувати, одночасно з попередженням про звільнення, державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей, який виникає при звільненні на підставі пункту 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу», відповідачем виконано.

Враховуючи те, що позивач відмовився від запропонованої посади та надав заяву про звільнення із займаної посади, відповідачем видано наказ про припинення державної служби.

Оскільки під час розгляду справи знайшло підтвердження проведення реорганізації Східної митниці Держмитслужби та наявність дотримання вимог чинного законодавства під час звільнення позивача із займаної посади, суд дійшов висновку про правомірність наказу Східної митниці Держмитслужби від 30.07.2021 № 626-о та відсутність підстав для його скасування та, як наслідок, поновлення позивача на посаді.

Проаналізувавши наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.

Оскільки вимога про поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від вимоги про скасування наказу від 30.07.2021 № 626-о, щодо якого суд дійшов висновку про відсутність підстав для його скасування, такі вимоги також не підлягають задоволенню.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Частиною 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи висновок суду про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог, правові підстави для стягнення з відповідача судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Східної митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування наказу від 30 липня 2021 року № 626-о про звільнення, поновлення на посаді заступника начальника митного посту «Лисичанськ» - начальника відділу митного оформлення № 1 Східної митниці Держмитслужби або на іншій рівнозначній посаді з 31 липня 2021 року - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 14 лютого 2022 року.

Суддя С.В. Борзаниця