Справа № 140/4336/21
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2022-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Судді Восьмого апеляційного адміністративного суду Хобор Р.Б. щодо ухвали Восьмого апеляційного адміністративного суду від 8 лютого 2022 року, винесеної за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 08 липня 2021 року у справі № 140/4336/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,
Відповідно до ч. 3 ст. 34 КАС України, суддя, не згідний із судовим рішенням за наслідками розгляду адміністративної справи, може письмово викласти свою окрему думку, яка приєднується до матеріалів справи і є відкритою для ознайомлення.
Тобто, окрема думка є єдиним процесуальним способом у який, суддя, що не згідний із судовим рішенням, може висловити свою (протилежну чи іншу) думку з приводу обставин справи, мотивів суду при прийнятті рішення, чи результатів розгляду справи, та зняти з себе професійну відповідальність за його зміст та подальшу реалізацію.
Таким чином, користуючись наданим КАС України правом на висловлення окремої думки, вважаю за необхідне висловити окрему думку щодо ухвали Восьмого апеляційного адміністративного суду від 8 лютого 2022 року, з огляду на наступне.
Так, вказаною ухвалою відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі № 140/4336/21.
В першу чергу, звертаю увагу на те, що заява розглянута без врахування матеріалів справи 140/4336/21, оскільки жодного документу, крім самої заяви, матеріали не містять.
Отже, усі висновки в ухвалі Восьмого апеляційного адміністративного суду від 8 лютого 2022 року ґрунтуються на припущеннях.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 252 суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Суд, при розгляді заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, не мав об`єктивної можливості з`ясувати те, чи вирішував суд, при розгляді справи, питання розподілу судових витрат, оскільки не мав в розпорядженні ні матеріалів справи, ні рішення апеляційного суду.
Також, згідно з ч. 2 ст. 252 КАС України, заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.
Вимоги вказаної норми судом не дотримані, оскільки, в мотивувальній частині ухвали відсутні відомості про встановлення судом обставин, що стосуються строку виконання рішення у справі № 140/4336/21.
Крім того, відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 252 КАС України, за наслідками розгляду заяви про ухвалення додаткового судового рішення суд приймає додаткове рішення або ухвалу про відмову у прийнятті додаткового рішення.
Всупереч вимогам цієї статті, апеляційний суд у вказаній справі прийняв рішення, яке не передбачене процесуальним законодавством, а саме ухвалу про відмову в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.
Тому, на мою думку, розглядаючи заяву про ухвалення додаткового рішення, апеляційний суд зобов`язаний був дослідити матеріали справи № 140/4336/21, та прийняти рішення, яке передбачене процесуальним законодавством.
Враховуючи те, що викладення окремої думки не створює жодних правових наслідків для учасників справи, але, відповідно до вимог процесуального закону, є процесуальним способом висловлення незгоди з прийнятим рішенням суду, вважаю доцільним обмежитись вказівкою на порушення апеляційним судом норм ст. 252 КАС України.
Суддя Р. Б. Хобор