Справа № 520/15894/21
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2022-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 лютого 2022 р. Справа № 520/15894/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Григорова А.М.,

Суддів: Бартош Н.С. , Подобайло З.Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.10.2021, головуючий суддя І інстанції: Сліденко А.В., м. Харків, повний текст складено 22.10.21 по справі № 520/15894/21

за позовом ОСОБА_2

до Військової частини НОМЕР_1

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_2 (далі по тексту - ОСОБА_2 , позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив суд першої інстанції:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не здійснені нарахування та виплати ОСОБА_2 індексації грошового забезпечення за період 05 грудня 2016 року по 28 лютого 2018 року із застосуванням базового місяця для обрахування індексації - січень 2008 рік та індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 05 грудня 2019 року із застосуванням базового місяця для обрахування індексації - березень 2018 року;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_2 індексацію грошового забезпечення за період з 05 грудня 2016 року по 28 лютого 2018 року із застосуванням базового місяця для обрахування індексації - січень 2008 рік та індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 05 грудня 2019 року із застосуванням базового місяця для обрахування індексації - березень 2018 року із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44.

В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що бездіяльність відповідача, яка полягає у не здійснені нарахування та виплати йому індексації грошового забезпечення за період з 05 грудня 2016 року по 28 лютого 2018 року із застосуванням базового місяця для обрахування індексації - січень 2008 рік та індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 05 грудня 2019 року з застосуванням базового місяця для обрахування індексації - березень 2018 року є протиправною.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 22.10.2021 року позов - залишено без задоволення.

Представник позивача ОСОБА_1 , не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.10.2021 року по справі №520/115894/21 та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити адміністративний позов позивача.

В обґрунтування вимог скарги посилається на те, що не погоджується з рішенням суду першої інстанції, вважаючи його незаконним, таким, що винесено з неправильним застосуванням норм матеріального права, а висновки, викладені в оскаржуваному рішенні не відповідають обставинам справи. Зазначає, що приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції не застосував норми матеріального права, а саме Порядок №1078 (в редакції від 01.12.2015 року). Вказує, що замість захисту порушених прав позивача та застосування місяця для обчислення індексу споживчих цін - січень 2008 року та березень 2018 року суд першої інстанції у повному обсязі відмовив позивачу в задоволенні адміністративного позову, позбавивши останнього на отримання вірної та належної суми індексації. Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову суд попередньої інстанції фактично не застосував Порядок №1078, адже правильним вирішенням справи було б часткове задоволення адміністративного позову, а саме застосування місяця для обчислення індексу споживчих цін індексації грошового забезпечення за період з 05 грудня 2016 року по 28 лютого 2018 року - січень 2008 року та за період з 01 березня 2018 року по 05 грудня 2019 року - березень 2018 року. Вважає, що в оскаржуваному рішенні суд помилково вважав, що відповідач забезпечив дотримання ч.2 ст.19 Конституції України. Посилається, що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду по справі №520/6427/2020, за яким визнано незаконною бездіяльність відповідача щодо несплати індексації грошового забезпечення, відповідач сплатив на користь позивача грошові кошти в розмірі 1325,04 грн., що підтверджується довідкою відповідача №10/2413 від 03.08.2021 (копія довідки міститься в матеріалах справи). Відповідно до довідки № 10/2413 від 03.08.2021 при обрахуванні індексації за судовим рішенням позивачу сплачено індексацію в розмірі 1325,04 грн. із застосуванням у період з грудня 2016 року по лютий 2018 року базового місяця - грудень 2016 року, у період з березня 2018 року по грудень 2019 року базового місяця - березень 2018 року. Вказує, що зазначене свідчить про те, що при обрахуванні та сплаті індексації грошового забезпечення відповідачем помилково застосовано місяць для обрахування індексації грошового забезпечення - грудень 2016 року та березень 2018 року відповідно. Отже, приймаючи оскаржуване судове рішенням суд першої інстанції необґрунтовано вважав, що відповідачем дотримано ст.19 Конституції України.

Відповідач не скористався правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалами Другого апеляційного адміністративного суду від 15.12.2021 року було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.10.2021 по справі №520/15894/21 за позовом ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії та призначено вказану справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження з 11.01.2022 в приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду.

Представнику позивача та відповідачу були направлені зазначені вище ухвали суду апеляційної інстанції, що підтверджується відповідними доказами (довідки про доставку електронного листа в електронний кабінет).

Окрім того, зазначені вище ухвали були направлені судом апеляційної інстанції позивачу, проте до суду повернувся поштовий конверт разом із відміткою відділення поштового зв`язку (Укрпошта) з причиною повернення "за закінченням терміну зберігання".

З урахуванням приписів ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції розглядає дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів зазначає, що з огляду на ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази по справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що заявник проходив військову службу за контрактом у Військовій частині НОМЕР_1 , наказом командира Військової частини від 01.11.2019 № 212-РС був звільнений з військової служби та з 05.12.2019 - виключений зі списків особового складу та знятий з усіх видів забезпечення.

Вказані обставини встановлені рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18.08.2020 р. по справі №520/6427/20, а тому у силу ч.4 ст.78 КАС України не підлягають додатковому доказуванню.

Не погодившись із станом розрахунків після звільнення зі служби, зокрема, із невиплатою індексації грошового забезпечення за період з 05 грудня 2016 року по 05 грудня 2019 року, позивач ініціював спір у межах згаданої вище справи №520/6427/2020, рішенням по якій позов було частково задоволено, визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не здійсненні нарахування та виплати ОСОБА_2 індексації грошового забезпечення за період з 05 грудня 2016 року по 05 грудня 2019 року, зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_2 індексацію грошового забезпечення за період з 05 грудня 2016 року по 05 грудня 2019 року.

На виконання вказаного рішення суду, відповідачем, згідно наданої довідки, було нараховано заявникові індексацію грошового забезпечення у таких розмірах: грудень 2016 р.. коефіцієнт індексації 0.0% - 0.00 грн.: січень 2017 року, коефіцієнт індексації 0.0% - 0.00 грн., лютий 2017 року, коефіцієнт індексації 0,0% - 0.00 грн.; березень 2017 року , коефіцієнт індексації 0.0% - 0,00 гри.; квітень 2017 року, коефіцієнт індексації 0.0% - 0.00 грн.; травень 2017 року, коефіцієнт індексації 3,9% - 65,68 грн.; червень 2017 року , коефіцієнт індексації 3,9%. - 65,68 грн.; липень 2017 року, коефіцієнт індексації 3,9% - 65.68 грн.. серпень 2017 року, коефіцієнт індексації 7,8% - 131,35 грн.; вересень 2017 року, коефіцієнт індексації 7.8% 0 131.35 грн.; жовтень 201 7 року, коефіцієнт індексації 3.9% - 131.35 грн.; листопад 2017 року, коефіцієнт індексації 7.8% - 131.35 грн.; грудень 2017 року, коефіцієнт індексації І 1.4% - 200.87 грн.. січень 2018 року, коефіцієнт індексації 1 1.4% - 200.87 грн.; лютий 2018 року, коефіцієнт індексації 11.4% - 200.87 грн.; березень 2018 року, коефіцієнт індексації 0.0% - 0,00 грн.; квітень 2018 року, коефіцієнт індексації 0.0% - 0.00 грн.; травень 2018 року, коефіцієнт індексації 0,0% - 0.00 грн.; червень 2018 року, коефіцієнт індексації 0.0% - 0.00 грн.; липень 2018 року, коефіцієнт індексації 0.0% - 0.00 грн.; серпень 2018 року, коефіцієнт індексації 0.0% - 0,00 грн.; вересень 2018 року, коефіцієнт індексації 0.0% - 0.00 грн.; жовтень 2018 року, коефіцієнт індексації 0.0% - 0.00 грн.; листопад 2018 року, коефіцієнт індексації 0.0% - 0.00 грн.; грудень 2018 року, коефіцієнт індексації 3.7% - 71.08 грн.; січень 2019 року, коефіцієнт індексації 3,7% - 71,08 грн.; лютий 2019 року, коефіцієнт індексації 3.7% - 71.08 грн.; березень 2019 року, коефіцієнт індексації 7.0% - 134.47 грн.; квітень 2019 року, коефіцієнт індексації 7.0% - 134.47 грн.; травень 2019 року, коефіцієнт індексації 7.0% - 134.47 грн.; червень 2019 року, коефіцієнт індексації 7,0% - 134.47 грн.; липень 2019 року, коефіцієнт індексації 10.3% - 206,72 грн.; серпень 2019 року, коефіцієнт індексації 10.3% - 206.72 грн.; вересень 2019 року, коефіцієнт індексації 10.3% - 206.72 грн.; жовтень 2019 року, коефіцієнт індексації 10.3% - 206.72 грн.; листопад 2019 року, коефіцієнт індексації 10.3% - 206.72 грн.; грудень 2019 року, коефіцієнт індексації 10,3% - 33,34 грн., і виплачено нараховані суми згідно з платіжним дорученням №17 від 16.01.2021 р.

Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не здійснені нарахування та виплати ОСОБА_2 індексації грошового забезпечення за період з 05 грудня 2016 року по 28 лютого 2018 року із застосуванням базового місяця для обрахування індексації - січень 2008 рік та індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 05 грудня 2019 року із застосуванням базового місяця для обрахування індексації - березень 2018 року, звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про залишення позову без задоволення суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, було дотримано приписи ч.2 ст.19 Конституції України, а тому відсутність порушеного суб`єктивного права є визначальною процесуальним законом підставою для відмови у позові.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст.1-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

Відповідно до ч.ч.2,3 ст.9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до Закону.

Згідно з положеннями ст.8 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо: індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 № 1282-ХІІ (далі по тексту - Закон "Про індексацію грошових доходів населення").

Згідно зі ст.1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Отже, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Згідно з положеннями ст.2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Колегія суддів надаючи правову оцінку можливості застосування при нарахуванні та виплаті позивачу індексації грошового забезпечення за період з 05 грудня 2016 по 28 лютого 2018 року із застосуванням базового місяця для обрахування індексації - січень 2008 року, як вважає позивач, зазначає наступне.

Так, із матеріалів даної справи, а саме довідки Військової частини НОМЕР_1 від 03.08.2021 №10/2413, вбачається, що відповідачем за період з 05 грудня 2016 по 28 лютого 2018 року була виплачена позивачу індексація грошового забезпечення із застосуванням базового місяця для обрахування індексації грудень 2016 року.

Відповідно ч.2 ст.6 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 (далі по тексту - Порядок №1078).

Згідно із п.1-1 Порядку №1078, підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка.

Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 06.02.2003 за № 491-IV "Про внесення змін до Закону України Про індексацію грошових доходів населення".

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абз. 2 цього пункту.

Постановою Кабінету Міністрів України №77 від 11.02.2016 внесено зміни в абзаці 2 пункту 1-1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 за № 1078, та цифри "101" замінено цифрами "103.

Абзац 2 пункту 1-1 зі змінами, внесеними згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 77 від 11.02.2016 - застосовується з 01.01.2016.

Пунктом 4 Порядку №1078 встановлено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексується, зокрема, грошове забезпечення.

Відповідно до п.5 Порядку №1078 (в редакції, яка діяла до 15.12.2015 (до прийняття Кабінетом Міністрів України Постанови № 1013 від 09.12.2015), у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. У базовому місяці значення індексу споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.

Тобто, відповідно до п.5 Порядку №1078, в редакції, яка діяла до 15.12.2015 (до прийняття Кабінетом Міністрів України Постанови № 1013 від 09.12.2015), базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення був, в тому числі, місяць зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" були внесені значні зміни у вищевказаний Порядок, у зв`язку з чим з 01.12.2015 вступили в дію нові правила індексації заробітної плати.

Так, відповідно до п.5 Порядку № 1078 (в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1013), у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.

Тобто, з прийняттям Постанови Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" від 09.12.2015 за №1013 змінилась процедура визначення базового місяця при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення.

Таким місяцем (базовим) є той, в якому відбулось підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу збільшено грошове забезпечення військовослужбовців. Зазначена постанова набрала чинності з дня втрати чинності указів Президента України, що визначають умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу державних органів, але не раніше ніж 01 січня 2008 року.

Указ Президента України Про внесення зміни до Указу Президента України від 14.04.1999 за № 379 та визнання такими, що втратили чинність деяких указів Президента України набрав чинності з 01.01.2008.

Відповідно до положень Порядку № 1078, розрахунок індексу споживчих цін здійснюється наростаючим підсумком, починаючи з місяця, наступного за базовим.

В контексті спірного періоду з 05.12.2016 по 28.02.2018 ключовим є те, що із прийняттям Постанови Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" від 09.12.2015 за №1013 базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення є не місяць зростання грошових доходів військовослужбовця (в тому числі у зв`язку із встановленням надбавок, виплати премії), а саме місяць, в якому відбулось підвищення тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку займає військовослужбовець.

Тобто, із прийняттям Постанови Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" від 09.12.2015 за №1013 місяцем обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації військовослужбовців є місяць наступний за місяцем, в якому відбулось підвищення тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку займає військовослужбовець згідно з постановою Кабінету Міністрів України.

При цьому, обчислення такого індексу за даними правилами відбувається незалежно від того, коли військовослужбовець прийнятий на військову службу, коли перемістився на посаду з більшим посадовим окладом, коли встановлено чергове військове звання або встановлені різні надбавки, доплати і премії.

Так, механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам, визначено Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, який затверджено Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 за № 260 (далі по тексту - Порядок № 260).

Відповідно до п. 2 Порядку № 260, грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

Тобто, навіть за умов виплати у період проходження позивачем військової служби відповідачем на користь позивача щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, тобто збільшення розміру його грошового забезпечення, вказаним збільшенням не відбулось підвищення тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку займав позивач.

Підвищення розміру тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку займав позивач, відбулось згідно з Постановою Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" №704 від 30.08.2017, яка набрала чинності 01.03.2018, та якою затверджено нові збільшені схеми тарифних розрядів та ставок за посадами та тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців.

Оскільки доказів підвищення у період з 01.01.2008 року (після набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України №1294 від 07.11.2007) по 28.02.2018 тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку займав позивач не надано, а тому в даному випадку за спірний період з 05 грудня 2016 року по 28 лютого 2018 року при нарахуванні позивачу індексації грошового забезпечення місяцем для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базовим місяцем) має бути - січень 2008 року.

Відповідно висновки першої інстанції про необґрунтованість вимог позивача у вказаній частині вимог є необґрунтованими.

Щодо вимог позивача, які стосуються нарахування та виплати йому індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 05 грудня 2019 року із застосуванням базового місяця для обрахування індексації - березень 2018 року, то колегія суддів зазначає, що з матеріалів даної справи (довідка Військової частини НОМЕР_1 від 03.08.2021 №10/2413; довідка Військової частини НОМЕР_1 від 20.10.2021) вбачається, що позивачу по справі при нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 05 грудня 2019 року було застосовано відповідачем базовий місяць - березень 2018 року, а тому в цій частині вимоги позивача є необґрунтованими та безпідставними. Доказів зворотнього позивачем або його представником не було надано.

Стосовно вимог позивача в частині зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити йому індексацію грошового забезпечення із одночасною компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44, то колегія суддів зазначає наступне.

Так, Постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №779) затверджено Порядок виплати щомісячної грошової компенсації суми податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (далі по тексту - Порядок №44).

Відповідно до пункту 2 Порядку №44 грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.

Пунктом 3 Порядку №44 передбачено, що виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби, що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України "Про податок з доходів фізичних осіб".

Пункти 4 та 5 Порядку №44 визначають, що виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.

Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Територіальні органи Державного казначейства та установи банків провадять за платіжними документами видачу податковим агентам готівки для здійснення одночасно виплати грошового забезпечення та грошової компенсації із сплатою (перерахуванням) в установленому порядку податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення (пункт 6 Порядку №44).

Так, Верховний Суд у постанові від 22.06.2018 по справі № 812/1048/17 зазначив, що доводи відповідача про те, що на час виплати позивачу грошового забезпечення він втратив статус особи рядового і начальницького складу ОВС є необґрунтованими, оскільки несвоєчасна виплата грошового забезпечення (не в день звільнення та проведення розрахунку) сталася з вини самого відповідача. Також вказав, що механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, передбачає виплату такої компенсації у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб за місцем одержання грошового забезпечення одночасно з виплатою грошового забезпечення.

Крім того, у постанові Верховного Суду від 17.03.2020 справа №815/5826/16 зазначено: «Щодо позовних вимог щодо виплати позивачу в повному обсязі грошової компенсації суми податку з доходів фізичних осіб, яка буде утримана з компенсації за неотримане речове майно, суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що оскільки з позивачем не проведено повного розрахунку за матеріальним забезпеченням, позовні вимоги в цій частині є передчасними».

Таким чином, після набрання рішенням у даній справі законної сили, або у порядку добровільного виконання на відповідача покладається безумовний обов`язок виконати рішення суду.

Поряд із цим на відповідача, як податкового агента, законодавством покладено кореспондуючий обов`язок утримати відповідні суми податків та зборів із одночасною компенсацією такої суми позивачу.

У цьому контексті, право на захист є самостійним суб`єктивним правом, яке з`являється у власника прав лише в момент їх порушення або оспорювання.

Відтак, захист порушених прав, свобод та інтересів особи є похідним, тобто передбачає наявність встановленого факту їх порушень, при цьому суд не здійснює превентивного захисту.

Отже, наразі у суду відсутні підстави зобов`язувати відповідача здійснити на користь позивача бажану ним компенсацію, а тому вказані вимоги позову є передчасними і задоволенню не підлягають.

З огляду на викладене вище, колегія суддів, враховуючи приписи ч.2 ст.9 КАС України, дійшла висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не здійснені нарахування та виплати ОСОБА_2 індексації грошового забезпечення за період з 05 грудня 2016 року по 28 лютого 2018 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року та зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_2 індексацію грошового забезпечення за період з 05 грудня 2016 року по 28 лютого 2018 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року. В іншій частині у задоволенні позову ОСОБА_2 належить відмовити.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до приписів ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 317 КАС України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Таким чином, враховуючи вимоги апеляційної скарги, та з метою захисту прав позивача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_2 .

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 317, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу - задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.10.2021 по справі № 520/15894/21 - скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не здійснені нарахування та виплати ОСОБА_2 індексації грошового забезпечення за період з 05 грудня 2016 року по 28 лютого 2018 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_2 індексацію грошового забезпечення за період з 05 грудня 2016 року по 28 лютого 2018 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року.

В іншій частині у задоволенні позову ОСОБА_2 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)А.М. Григоров
Судді(підпис) (підпис) Н.С. Бартош З.Г. Подобайло