Справа № 520/4643/21
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2022-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2022 р.Справа № 520/4643/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Любчич Л.В.,

Суддів: Спаскіна О.А., П`янової Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Токар А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.05.2021, головуючий суддя І інстанції: Старосєльцева О.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 28.05.21 по справі № 520/4643/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОЛІГА-ТРЕЙД"

до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «АГРОЛІГА-ТРНЙД» (далі ТОВ «АГРОЛІГА-ТРЕЙД», позивач) звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області (далі ГУ ДПС у Харківській обл., відповідач), в якому просило скасувати податкове повідомлення - рішення (далі ППР) №7 від 11.03.2021, прийняте ГУ ДПС у Харківській обл.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 28.05.2021 адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано ППР №7 від 11.03.2021, прийняте ГУ ДПС у Харківській області.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Харківській обл. на користь ТОВ "АГРОЛІГА-ТРЕЙД" витрати зі сплати судового збору 2270,00 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ГУ ДПС у Харківській обл. подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування фактичних обставин справи, просило скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначив, що фактично мало місце використання в господарській діяльності ТОВ «АГРОЛІГА-ТРЕЙД» матеріальних цінностей, а саме соняшнику, джерело походження його не встановлено та документальне оформлення придання яких здійснене від імені ПП «ЛАН», а тому проведення господарських операцій проведених між ПП «ЛАН» та ТОВ «АГРОЛІГА-ТРЕЙД», здійснено для цілей оподаткування обліку нереальних господарських операцій, що безпосередньо пов`язані з виникненням у підсумку необґрунтованої податкової вигоди у ТОВ «АГРОЛІГА-ТРЕЙД». Вказав, що виконання операцій з постачання ( продажу ) ПП «ЛАН» на адресу ТОВ «АГРОЛІГА-ТРЕЙД» соняшнику в документально оформлених обсягах з використанням наявних на балансі приміщень, необхідних виробничих потжностей, вантажного та іншого транспорту спеціального призначення, кількості придбаного посівного матеріали термінів визрівання рослини з посівного матеріалу «Соняшник PR64LE99» не є можливим, тоді як ПП «ЛАН» відповідні сторонні послуги з експлуатації основних засобів за даними ЄРПН не було придбано, та придання насіння соняшнику в достатніх обсягах за даними ЄРПН також не відбувалось. Зауважив, що фактично ТОВ «АГРОЛІГА-ТРЕЙД» здійснено безпідставне документальне оформлення нереальних господарськи операцій з одержання товару, а первинні документи складено всупереч норм ч. 1 ст. 9 Закону України « Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV ( далі Закон № 996), оскільки відсутній факт формування відповідного активу, як ресурсу, контрольованого у результаті минулих подій внаслідок реального придбання у інших суб`єктів господарювання. Вказав, що вказана у платіжних дорученнях сума ПДВ не може бути включена до складу податкового кредиту ТОВ «АГРОЛІГА-ТРЕЙД», оскільки об`єкт оподаткування ПДВ відсутній, з огляду на відсутність доказів реальності господарських операцій з ПП «ЛАН», що свідчить про завищення ТОВ «АГРОЛІГА-ТРЕЙД» суми податкового кредиту з ПДВ за взаємовідносинами з ПП «ЛАН» у сумі 111 572,20 грн за операціями за жовтень 2020 року.

02.09.2021 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду призначено до розгляду клопотання ГУ ДПС у Харківській обл., утвореного на правах відокремленого підрозділу, про поновлення строку на апеляційне оскарження.

02.09.2021 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду клопотання ГУ ДПС у Харківській обл., утвореного на правах відокремленого підрозділу, задоволено та поновлено строк на апеляційне оскарження.

02.09.2021 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу залишено без руху, у зв`язку із несплатою судового збору.

17.09.2021 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду відкрито апеляційне провадження у справі № 520/4643/21.

10.01.2022 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду закінчено підготовку та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.

27.01.2022 на адресу суду від ТОВ «АГРОЛІГА-ТРЕЙД» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

Згідно з положеннями ч.1,3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються документів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено обставини, які не оспорено сторонами.

ТОВ «АГРОЛІГА-ТРЕЙД» зареєстровано в в Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань під ідентифікаційним кодом - 42349321, у якості платника податків (у тому числі і ПДВ) як юридична особа приватного права.

05.10.2020 між позивачем, ТОВ "АГРОЛІГА-ТРЕЙД" (в якості Покупця) та ПП «ЛАН» (в якості Постачальника) укладено письмовий правочин у формі договору поставки №0510-0120ПТ, предметом якого є постачання товару українського походження, врожаю 2020 року на умовах, зазначених у цьому договорі

18.01.2021 контролюючим органом видано наказ №11-п про призначення позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ "АГРОЛІГА-ТРЕЙД" за період дотримання податкового законодавства при декларуванні за листопад 2020 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету.

05.02.2021 за результатом проведеної перевірки податковим органом складено акт №1685/20-40-07-07-09/42349321, в якому контролюючим органом зазначено, що про вчинення ТОВ "АГРОЛІГА-ТРЕЙД" правопорушень, передбачених п.п. «а» п. 198.1, п. 198.2, абз. 1,2 п.п. 198.2 ст. 198, п. 201.1, п.201.10, п. 201.11 ст. 201, п. 200.1, п. 200.4 ст. 200 ПК України, за рахунок відображення у податковому обліку показників виданих контрагентом постачальником первинних документів за нереальними господарськими операціями, що призвело до завищення суми ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню за листопад 2020 року на 111572,20 грн.

19.02.2021 не погодившись з актом перевірки позивач в подав до контролюючого органу відповідні заперечення №19020, на які отримав відповідь ГУ ДПС у Харківській обл. №212/20-40-07-07-14 від 09.03.2021 про необґрунтованість вказаних заперечень.

11.03.2021 з посиланням на акт №1685/20-40-07-07-09/42349321 контролюючим органом видано ППР №7, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларовану на рахунок платника у банку у розмірі 111572,00 грн. та визначено суму грошового зобов`язання за штрафними санкціями 27893,00 грн.

Не погодившись з вказаним ППР позивач звернуся до суду із вимогою про його скасування.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з відсутності у контролюючого органу правових підстав для прийняття оскаржуваного ППР та зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларовану на рахунок платника у банку у розмірі 111572,00 грн., а також визначення суми грошового зобов`язання за штрафними санкціями у розмірі 27893,00 грн.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає.

Правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, врегульовано Податковим кодексом України, (далі ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до положень 14.1.36 ст.14 ПК України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно з п. 22.1 ст.22 ПК України об`єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об`єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов`язує виникнення у платника податкового обов`язку.

Пунктом 44.1 ст.44 ПК України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

За приписами п. 44.2 ст. 44 ПК України платники податку, які відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" застосовують міжнародні стандарти фінансової звітності, ведуть облік доходів і витрат та визначають об`єкт оподаткування з податку на прибуток за такими стандартами з урахуванням положень цього Кодексу. Такі платники податку при застосуванні положень цього Кодексу, в яких міститься посилання на положення (стандарти) бухгалтерського обліку, застосовують відповідні міжнародні стандарти фінансової звітності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № № 996-XIV (далі Закон №996) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.

За змістом ч.2 ст.9 Закону № № 996 первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст га обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188 ПК України, об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку, окрім іншого, з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України.

Датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, або дата відвантаження товарів.

База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів.

Пунктом 200.1 ст. 200 вказаного Кодексу встановлено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

В свою чергу, право на віднесення сум податку до податкового кредиту, відповідно до п.198.1 ст.198 виникає, окрім іншого, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пункт 198.3 ст. 198 ПК України встановлює норму, згідно якої податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Як вбачається зі змісту пп. 200.1, п. 200.2 ст. 200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

За приписами п.201.1 ст.201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін. Також цим підпунктом встановлено вимоги до податкової накладної. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Колегія суддів зазначає, що сума податкового кредиту для цілей визначення об`єкта оподаткування ПДВ має бути фактично здійснені та підтверджена належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність господарських операцій, які є підставою для формування податкового обліку платника податків.

При цьому наявність формально оформлених (складених) первинних документів та/або сплати грошових коштів не може слугувати підставою для формування даних податкового обліку за відсутності факту придбання відповідного активу.

Предметом розгляду даної справи є встановлення правомірності винесених податковим органом оскаржуваних ППР відносно ТОВ «АГРОЛІГА-ТРЕЙД» на підставі висновку про нереальність здійснених ним господарських операцій з ПП «ЛАН».

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено апеляційним розглядом між

між ТОВ "АГРОЛІГА-ТРЕЙД" (в якості Покупця) та ПП «ЛАН» (в якості Постачальника) укладено договір поставки від 05.10.2020 №0510-0120ПТ, предметом якого є постачання товару українського походження, врожаю 2020 року на умовах, зазначених у цьому договорі, який підписано уповноважними особами сторін - директором М.О. Яковлєвою з боку позивача, та директором М.М. Бондаренко з боку контрагента, та скріплено печатками.

У межах згаданого правочину сторонами проведено господарські операції з продажу (постачання) товару соняшник, у кількості 51.845т на суму 669.433,21 грн. (в т.ч. ПДВ 111.572,20 грн.), які оформлені видатковою накладною №0510/20 від 05.10.2020 на суму 669.433,21 грн., податковою накладною №1 від 05.10.2020 на загальну суму 669.433,21 грн. (в т.ч. ПДВ 111.572,20 грн.), реєстрацію якої зупинено, однак за рішенням Комісії регіонального рівня від 11.11.2020 №2126484/31847991 її зареєстровано в ЄРПН, про що свідчить статус "зареєстрована за рішенням комісії".

Фізичне переміщення товару підтверджується ТТН №0510/2 від 05.10.2020, №0510/1 від 05.10.2020, №0610/2 від 05.10.2020, №0610/1 від 05.10.2020.

Фактичне отримання товару підтверджується актом приймання передачі сировини від 05.10.2020 ТОВ «АГРОКОМ НОВА ВОДОЛАГА» для ТОВ "АГРОЛІГА-ТРЕЙД", яким укладено з ТОВ "АГРОЛІГА-ТРЕЙД" договір на переробку насіння соняшникового від 28.08.2018 №2808-01.

Оплата вартості придбаного товару шляхом перерахування на користь контрагента безготівкових коштів підтверджується платіжним дорученням №3034 від 23.11.2020, №2870 від 27.10.2020, №2725 від 06.10.2020 на загальну суму 669.433,21 грн. (в т.ч. ПДВ 111.572,20 грн.), що відображено в бухгалтерському обліку позивача записами у оборотно-сальдовій відомості по субрахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками», а саме ПП «ЛАН».

В податковому обліку вказані операції відображено в податковій декларації з податку на додану вартість за листопад 2020 року.

Використання позивачем придбаного насіння підтверджується договором на переробку насіння соняшникового від 28.08.2018 №2808-01, а оплата наданих послуг шляхом передплати підтверджується платіжним дорученням №2746 від 08.10.2020.

Факт переробки насіння соняшникового підтверджується актом здачі-приймання робіт №3110-08 від 31.10.2020 та додатком до акту, що складені за фактом переробки насіння, за яким від ПП «ЛАН» отримано 51.845т соняшника, з якого перероблено 22т олії соняшникової та 20.55т шроту.

Використання придбаного товару ТОВ "АГРОЛІГА-ТРЕЙД при організації власної господарської діяльності щодо реалізації олії соняшникової підтверджується контрактом №2508 від 25.08.2020 з компанією «Exim industry company» (Польща) згідно додаткової угоди №2 від 30.09.2020, Інвойсу від 26.10.2020, ВМД (формаМД2) №UA209140/2020/100464, CMR 26102020, акту про придатність цистерн №23.10.-14 від 23.10.2020, сертифікату миття, EURO1 №А209.049194, якість підтверджено посвяченням якості №167 від 23.10.2020; реалізація шрот - контракт від 20.10.2020 №201020/SFM з нерезидентом ММТ COMMODITIES GmbH (Швейцарія) згідно Інвойсу №02.11.20 від 02.11.20 та ВМД (форма МД2) №UA50040/2020/214063.

Відомостями фінансової звітності позивача за 2020 рік підтверджено отримання підприємством прибутку від проведення господарських операцій з придбання товару та подальшого використання придбаного товару.

Колегія суддів зазначає, що договір поставки товару від 05.10.2020 №0510-0120ПТ виконаний сторонами без претензій та зауважень, ніким не оскаржений та у судовому порядку недійсним не визнаний. На момент здійснення господарських операцій контрагент позивача ПП «ЛАН» зареєстрований в установленому законом порядку.

Первинні документи, надані позивачем з метою підтвердження реальності господарських відносин між ними, відповідають вимогам ст. 9 Закону № 996, дефектів форми, змісту або походження не мають.

З огляду на викладене та враховуючи вказані вище правові норми колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що господарські операції між ТОВ "АГРОЛІГА-ТРЕЙД" та ПП «ЛАН» підтверджені первинними документами, а тому позивачем правомірно сформовано податковий кредит з ПДВ, що свідчить про протиправність складеного відповідачем ППР від 11.03.2021 №7 та має наслідком його скасування.

Доводи податкового органу про те, що проведення господарських операцій, проведених між ПП «ЛАН» та ТОВ «АГРОЛІГА-ТРЕЙД» здійснено для цілей оподаткування обліку нереальних господарських операцій, з огляду на те, що ТОВ «АГРОЛІГА-ТРЕЙД» фактично використано соняшник, придбаний у ПП «ЛАН», джерело походження якого не встановлено, а виконання ПП «ЛАН» операцій з постачання (продажу) на адресу ТОВ «АГРОЛІГА-ТРЕЙД» соняшнику в документально оформлених обсягах з використанням наявних на балансі приміщень, необхідних виробничих потужностей, вантажного та іншого транспорту спеціального призначення, кількості придбаного посівного матеріали термінів визрівання рослини з посівного матеріалу «Соняшник PR64LE99» взагалі не є можливим, колегія суддів визнає необґрунтованим та зазначає.

Чинне законодавство не ставить умову виникнення податкових зобов`язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, фактичного знаходження їх за місцем реєстрації та наявності чи відсутності основних фондів.

Позивач не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх зобов`язань, адже поняття «добросовісний платник», яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а саме, платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов`язань. А тому, за умови не встановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальників для одержання товариством незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 07.04.2020 у справі №820/2665/16, які суд, з урахуванням приписів ч.5 ст. 242 КАС України, враховує при вирішенні спірних відносин.

Посилання податкового органу на те, що ТОВ «АГРОЛІГА-ТРЕЙД» первинні документи складено всупереч норм ч. 1 ст. 9 Закону № 996, колегія суддів відхиляє, оскільки документи, надані позивачем з метою підтвердження реальності господарських відносин з контрагентом ПП «ЛАН», відповідають вимогам ст. 9 Закону № 996, дефектів форми, змісту або походження не мають, що встановлено в ході судового розгляду.

Щодо інших доводів сторін колегія суддів зазначає.

Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вище зазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Згідно частин 1-4 статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного вище, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, відтак, відсутні підстави для його скасування.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28 травня 2021 року по справі № 520/4643/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.А. Спаскін Я.В. П`янова
Повний текст постанови складено 14.02.2022.