Справа № 380/11428/21
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2022-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2022 рокуЛьвівСправа № 380/11428/21 пров. № А/857/21293/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Улицького В.З. та Довгої О.І.,

з участю секретаря судового засідання - Ільченко А.З.,

а також сторін (їх представників):

від позивача не з`явився;

від відповідача - не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу представника адвоката Левицької Оксани Ігорівни, діючої на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25.08.2021р. в адміністративній справі за позовом представника адвоката Левицької Оксани Ігорівни, діючої на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , до Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про скасування накладеного арешту на майно (суддя суду І інстанції: Гулкевич І.З., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 25.08.2021р., м.Львів; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: не зазначена),-

В С Т А Н О В И В:

08.07.2021р. (згідно з відтиском поштового штемпеля на конверті) представник адвокат Левицька О.І., діюча на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила скасувати арешт, накладений на майно в порядку виконання вироку в частині конфіскації майна на 1/4 частини особистого належного майна ОСОБА_2 , згідно постанов № 34103864, 37623473, 42206549, 46065388, з примусового виконання вимог виконавчого документа № 1/1327/170/2012, виданого Червоноградським міським судом Львівської обл. 30.05.2012р. (а.с.1-3, 22).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 25.08.2021р. в задоволенні заявленого позову відмовлено за безпідставністю (а.с.32-35).

Не погодившись із рішенням суду, його оскаржила представник адвокат Левицька О.І., діюча на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , яка покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права, що в своїй сукупності призвело до помилкового вирішення спору, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою заявлений позов задовольнити (а.с.58-59).

Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що судом в рішенні наведені суперечливі висновки щодо закінчення виконавчого провадження, в рамках якого був накладений спірний арешт на майно. При цьому, державний виконавець не виконав вимоги ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону України № 1662-IX від 15.07.2021р.): за наявності закінченого виконавчого провадження, повернення виконавчого листа, останній не зняв раніше накладений арешт на майно та відмовив у знятті такого за заявами позивача.

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалося. Також в порядку ч.3 ст.268, ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як достовірно встановлено під час судового розгляду, вироком Червоноградського міського суду Львівської обл. від 27.04.2012р. у справі № 1327/1612/2012 ОСОБА_2 було засуджено до 3 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією чверті особистого належного йому майна (а.с.10 і на звороті).

На підставі виконавчого листа № 1/1327/170/2012, виданого 30.05.2012р. Червоноградським міським судом Львівської обл. про конфіскацію 1/4 частини особисто належного майна ОСОБА_2 в користь держави, постановою державного виконавця ВДВС Червоноградського МУЮ Баліцькою Н.К. від 03.09.2012р. накладено арешт на майно, що належало засудженому.

Згідно відомостей, наявних у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Червоноградського міського управління юстиції ВП № 34103864 від 03.09.2012р. накладено обтяження у вигляді арешту майна на невизначене майно, все нерухоме майно ОСОБА_2 (а.с.12-13).

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 15.08.2019р. (а.с.11).

06.03.2020р. позивач звернулась до Червоноградської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті сина ОСОБА_2 та дізналась про накладення арешту на все майно згідно постанови державного виконавця ВДВС Червоноградського МУЮ Баліцькою Н.К. ВП №34103864 від 03.09.2012р.

Відповідно до листа Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) № 5756/18.13-22/4213 від 16.03.2020р. на виконанні у відділу ДВС перебували виконавчі провадження, де боржником був ОСОБА_2 - №№ 34103864, 37623473, 42206549, 46065388 з примусового виконання виконавчого документу № 1/1327/170/2012, виданого 30.05.2012р. Червоноградським міським судом Львівської обл., про конфіскацію 1/4 частини особистого належного майна ОСОБА_2 в користь держави (виконавче провадження завершено на підставі ч.2 ст.48, п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження»). Станом на 16.03.2020р. у відділі ДВС відсутні відкриті виконавчі провадження відносно ОСОБА_2 (а.с.18).

У липні 2021 року представник позивача звернулась до Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) із заявою про зняття арешту з майна.

Листом № 35/7135/11583 від 05.07.2021р. відповідач повідомив про те, що правових підстав для зняття арешту на даний час не має (а.с.17).

Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської обл. від 19.05.2021р. по справі № 459/2001/20 (2/459/134/2021) закрито провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про усунення перешкод користуванню власністю шляхом зняття обтяження та роз`яснено позивачу, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції адміністративного суду (а.с.20-21).

Приймаючи рішення по справі та відмовляючи у задоволенні заявленого позову, суд першої інстанції виходив з того, що у матеріалах справи є відсутніми будь-які докази того, що виконавчі провадження за вказаним виконавчим листом закінчені або докази повернення виконавчого документа до суду, який його видав (відповідні постанови тощо). Також позивачем не доведено, що накладення арешту на майно та інші заходи примусового виконання вироку суду в частині конфіскації майна вчинені державним виконавцем із порушенням вимог закону, через що підстави для зняття арешту із майна, на яке накладений арешт, є відсутніми.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірних та обґрунтованих висновків про відсутність правових підстав для задоволення заявленого позову, з огляду на наступне.

Сторонами не оскаржується дійсність обставин в частині накладення державним виконавцем арешту на 1/4 частину майна, яка належала засудженому ОСОБА_2 , та чинність останнього на час судового розгляду справи.

На даний час у відділі ДВС є відсутніми відкриті виконавчі провадження відносно ОСОБА_2 (а.с.18).

Також наявність вказаного арешту не дозволяє позивачу оформити право власності в порядку спадкування на половину квартири, що на праві спільної часткової власності належить померлому.

Зверненню до суду із розглядуваним позовом передували як заяви позивача до Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), в яких ставилося питання про зняття накладеного арешту, так і скерування цивільного позову до суду щодо усунення зі сторони Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів) перешкод в користуванні власністю шляхом зняття обтяження.

Вказані звернення не були задоволені органом державної виконавчої служби, а суд закрив провадження в цивільній справі, оскільки така належить до юрисдикції адміністративних судів.

Предметом розглядуваного позову є вимоги ОСОБА_1 щодо оскарження відмови органу державної виконавчої служби у скасуванні арешту на майно, що був накладений державним виконавцем в порядку виконання вироку в частині конфіскації майна, належного її померлому сину ОСОБА_2 , - 1/4 особистого належного йому майна.

Правовою підставою звернення до суду позивачем визначені приписи ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, діючій на момент звернень про зняття накладеного арешту).

Звернення представника позивача із розглядуваним позовом та судовий розгляд справи здійснено в порядку ст.287 КАС України, тобто, позивачем обрано спосіб захисту своїх прав шляхом оскарження дій державного виконавця.

Наведена обставина має визначальний характер для правильності вирішення наведеного спору.

Згідно із ст.1 Закону України № 1404-VІІІ від 02.06.2016р. «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст.59 цього Закону особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (ч.1).

У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини (ч.2).

Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктами 10, 15 частини першої статті 34 цього Закону (ч.3).

У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону;

10) отримання виконавцем від Державного концерну «Укроборонпром», акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну «Укроборонпром», державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну «Укроборонпром» або на момент припинення Державного концерну «Укроборонпром» було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності», звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності» (ч.4).

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (ч.5).

Оскільки в розглядуваному випадку позивач не вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові; не наводить порушень порядку накладення арешту, а також не визначає підстав, які є обов`язковими для зняття арешту з майна, не представляє відповідного рішення суду, тому правові підстави для зняття арешту в порядку ст.59 Закону України № 1404-VІІІ від 02.06.2016р. «Про виконавче провадження» є відсутніми.

При цьому, звернення позивача, яка не була стороною виконавчого провадження, розглянуті Червоноградським міським відділом державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) у порядку Закону України «Про звернення громадян», а за результатами їх розгляду скеровані відповідні відповіді.

В поданій апеляційній скарзі апелянт наводить іншу правову підставу для задоволення позову ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», яка діяла на момент розгляду справи в суді.

Зокрема, відповідно до ч.1 ст.40 цього Закону України № 1404-VІІІ від 02.06.2016р. «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Отже, із змісту апеляційної скарги убачається, що позивач вважає протиправними дії державного виконавця, що були вчинені під час завершення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого документу № 1/1327/170/2012, виданого 30.05.2012р. Червоноградським міським судом Львівської обл., про конфіскацію 1/4 частини особистого належного майна ОСОБА_2 в користь держави.

Такі дії, на думку апелянта, полягали у незнятті накладеного державним виконавцем арешту на майно по причині завершення виконавчого провадження.

Водночас, в силу приписів ч.5 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Отже, суд першої інстанції правильно не задовольнив заявлений позов, однак з обґрунтуванням такого рішення погодитися не можна. Водночас помилковість мотивів відмови у позові не може бути підставою для скасування правильного по суті рішення в цій частині.

Оцінюючи в сукупності вищевикладене, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про безпідставність та необґрунтованість заявленого позову (в межах його доводів), а тому заявлений позов не підлягає до задоволення, з вищевикладених мотивів.

Відповідно до правил ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги слід покласти на апелянта ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ч.3 ст.243, ч.3 ст.268, ст.310, ч.2 ст.313, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника адвоката Левицької Оксани Ігорівни, діючої на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25.08.2021р. в адміністративній справі № 380/11428/21 залишити без задоволення, а вказане рішення суду без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта ОСОБА_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді В. З. Улицький
О. І. Довга
Дата складання повного тексту судового рішення: 04.02.2022р.