Справа № 160/22593/21
Суддя: Серьогіна Олена Василівна
Дата ухвалення: 2022-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Серьогіної О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні в м. Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Південно-Східне міжрегіональне управління з питань кримінальних покарань Міністерства юстиції про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, -
17.11.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить суд:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області вчинити певні дії, а саме перевести ОСОБА_1 з пенсії за вислугу років яка призначена на підставі п.Б ч.І ст. 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 року на пенсію за вислугу років на підставі пункту А ч.І ст. 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 року, з 03.10.2021 року (з дня звернення) виходячи з вислуги років - 26 років 06 місяців 09 днів.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.11.2021 року позовну заяву було залишено без руху та надано строк протягом десяти днів з дня отримання даної ухвали для усунення недоліків.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи.
Від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на адресу суду відзив на позов не надходив.
15.12.2021 року на адресу суду від третьої особи - Південно-Східного міжрегіонального управління з питань кримінальних покарань Міністерства юстиції надійшли письмові пояснення, в яких зазначено, що Південно-Східне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подання про призначення пенсії ОСОБА_1 із внесеними змінами до наказу державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89)» від 05.05.2020 року №73/ос-20 наказом державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89)» від 27.09.2021 року № 166/ос-21 не подавало.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проходив службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби України з 24.12.1998 року по 30.11.2016 року та з 11.03.2020 року по 05.05.2020 року на різних посадах.
Згідно з наказом начальника Державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89)» від 05.05.2020 року №73/ОС-20 був звільнений зі служби 05.05.2020 року з посади заступника начальника відділу соціально-виховної та психологічної роботи Державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89)» відповідно до п.7 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням).
Згідно вказаного наказу вислуга років позивача на день звільнення в календарному обчисленні становить 18 років 01 місяць 00 днів, у пільговому - 24 роки 01 місяць 10 днів (з урахуванням календарної вислуги).
Наказом начальника Державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89)» № 166/ОС-21 від 27.09.2021 року про звільнення ОСОБА_1 було внесено зміни до наказу державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89)» від 05 травня 2020 року №73/ОС-20 в частині обчислення вислуги років.
Так, згідно вказаного наказу (зі змінами) вислуга років позивача на день звільнення в календарному обчисленні становить 20 років 05 місяців 29 днів, у пільговому - 26 років 06 місяців 09 днів (з урахуванням календарної вислуги).
На теперішній час ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за вислугу років на підставі п. «б» ч.1 ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-ХІІ.
03.10.2021 року позивач звернувся через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України з заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про переведення його з пенсії за вислугу років яка виплачується на підставі п. «б» ч.1 ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-ХІІ на пенсію за вислугу років на підставі пункту «а» ч.1 ст. 12 Закону №2262-ХІІ, виходячи з вислуги років - 26 років 06 місяців 09 днів.
Не погоджуючись із відмовою відповідача у переведенні на пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» ч.1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Так, спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, в тому числі в Державній кримінально-виконавчій службі України, є Закон України №2262-ХІІ. Цим Законом Держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.
Відповідно до пункту «а» ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» пенсія за вислугу років призначається: а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» ст.1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема, з 01.10.2019 року по 30.09.2020 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки та 6 місяців і більше.
До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у ч.2 ст.17 цього Закону.
Отже, ст.12 №2262-ХІІ визначає мінімально допустимий розмір вислуги в календарних роках та місяцях, станом на час звільнення, для осіб які звернулись за призначення пенсії по вислузі років.
Статтями 17 та 17-1 Закону №2262-ХІІ визначено види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії, порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом.
Так, ч.1 ст.17 Закону України №2262-ХІІ визначено, що особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д» ст.1-2 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховуються, зокрема, служба в органах внутрішніх справ, Державній кримінально-виконавчій службі України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду; військова служба у збройних силах.
Відповідно до ч.4 ст.23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу» особам рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби встановлюється пільговий залік вислуги років для призначення пенсії - один місяць служби за сорок днів; особам, які проходять службу у воєнізованих формуваннях і установах виконання покарань, призначених для тримання засуджених до довічного позбавлення волі, - один місяць служби за півтора місяця, а в установах виконання покарань, призначених для тримання і лікування інфекційних та психічно хворих засуджених, - один місяць служби за два місяці за переліком посад і в порядку, що затверджуються Міністерством юстиції України.
Відповідно до ст.17-1 Закону України №2262-ХІІ порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Кабінетом Міністрів України визначено такий порядок у постанові від 17.07.1992 р. №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей» (далі - Порядок №393).
Підпунктом 1 Порядку №393 установлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України №2262-ХІІ особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, особам, зазначеним у пункті «ж» ст.12 такого Закону, до вислуги років зараховуються, зокрема, військова служба в Збройних Силах, служба в органах внутрішніх справ України, час перебування на посадах службовців у виправно-трудових установах, в органах і установах виконання покарань, слідчих ізоляторах, лікувально-трудових профілакторіях, інспекціях виправних робіт, підрозділах кримінально-виконавчої інспекції та невоєнізованої професійно-пожежної охорони, які переведені в категорію посад, що заміщуються рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ та Державної кримінально-виконавчої служби за переліком посад і на умовах (в порядку), затверджуваних відповідно Міністерством внутрішніх справ та Міністерством юстиції.
Пунктом «г» п.3 Порядку №393 до вислуги років для призначення пенсій зараховується на пільгових умовах один календарний місяць служби за сорок календарних днів особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ та кримінально-виконавчої системи, які проходять службу у виправно-трудових установах, слідчих ізоляторах, лікувально-трудових профілакторіях, ізоляторах тимчасового тримання, приймальниках-розподільниках для осіб, затриманих за бродяжництво, спеціальних приймальниках для осіб, підданих адміністративному арешту, підрозділах конвойної служби міліції, та військовослужбовцям постійного складу, які проходять службу у дисциплінарних частинах, за переліками посад і на умовах, затверджуваних відповідно Міністерством внутрішніх справ, Міністерством юстиції. Центральним управлінням служби безпеки, Міністерством оборони; час проходження служби особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби.
Наказом Міністерства юстиції України від 10.04.2013 року №669/5, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 11.04.2013 року, затверджено Перелік посад та порядку встановлення пільгового заліку вислуги років для призначення пенсій особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України.
Розділом ІІІ означеного Переліку визначено Пільговий залік вислуги років для призначення пенсій особам рядового і начальницького складу на умовах один місяць служби за два місяці.
Так, пп.3.6 Розділу ІІІ вказаного Переліку визначено, що усім категоріям посад осіб рядового і начальницького складу (за винятком посад старшого інженера з обслуговування інженерно-технічних засобів охорони і зв`язку, старшого інспектора спеціального обліку, інспектора з кадрів, інспектора по роботі з персоналом Відділу охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом пільговий залік вислуги років для призначення пенсій здійснюється на умовах один місяць служби за два місяці.
Системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що правовою підставою для набуття особою, яка проходила службу, зокрема в органах Державної кримінально-виконавчої служби, права на призначення пенсії за вислугою років є наявність в неї відповідного стажу роботи, набутого та розрахованого у відповідності до норм законодавства, що регулюють засади трудової діяльності зазначеної категорії осіб та їх соціального забезпечення.
При цьому, законодавством регламентовано пільгове обчислення стажу осіб, які проходять службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби, що є гарантією їх прав на пільгове пенсійне забезпечення.
Так, пільгове обчислення вислуги років та пільгових умов призначення пенсії для визначених законом осіб у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, встановлена ст.17-1 Закону України №2262-ХІІ та передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 р. №393.
Відтак, застосування лише положень пункту «а» ст.12 Закону №2262-ХІІ при обрахунку вислуги років для призначення пенсії особі, яка проходила службу, зокрема в органах Державної кримінально-виконавчої служби, без врахування положень ст.17-1 Закону №2262-ХІІ є цілком неправомірним та таким, що порушує встановлені гарантії її прав на пільгове пенсійне забезпечення, що є неприпустимим.
Верховний Суд у постанові від 27.06.2018 року у справі №750/9775/16-а при розгляді справи з аналогічних спірних відносин із посланням на правову позицію Верховного Суду України, викладену в постанові від 27.05.2008 року (21-2438во17) зазначив, що визначальною підставою у питанні можливості пільгового обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, є наявність законодавчого регулювання, яке передбачає включення зазначеного періоду (строку) до стажу роботи працівників певної категорії для реалізації цими особами права на призначення різних видів пенсій, чи інших соціальних виплат. Основним актом, на підставі якого здійснюється таке регулювання є, зокрема, Закон України №2262-ХІІ. Можливість пільгового обчислення періоду проходження військової служби є похідною від визначальної підстави і має пов`язуватися не з категорією працівників, що реалізують право на пенсію за вислугу років, а зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті проходження військової служби в певний, визначений у законодавчому порядку період часу. Така можливість передбачена постановою Кабінету Міністрів України №393.
До актів правового регулювання умов і порядку призначення пенсій за вислугу років належать і ті правові акти, які передбачають пільгове (кратне) обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу роботи, зокрема Порядок №393, що дає право на призначення й отримання різних видів пенсій та соціального забезпечення.
Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до частин 5, 6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.
Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Таким чином, порядок пільгового обрахування набутого особами стажу - вислуги, встановлений ст.17-1 Закону України №2262-ХІІ та передбачений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 р. №393, підлягає безпосередньому застосуванню при призначенні пенсії за Законом України №2262-ХІІ, для пільгового (кратного) обчислення періоду служби в роках, місяцях та днях, з метою встановлення наявності у особи, що звертається за призначенням пенсії мінімально встановленого розміру вислуги років.
Суд зазначає, що жодною нормою чинного законодавства не передбачено обмежень щодо зарахування вислуги років вказаної категорії осіб у пільговому обчисленні до стажу, який надає право на призначення пенсії за вислугу років.
З урахуванням викладеного, врахування лише календарної вислуги, а не її загальної тривалості у пільговому (кратному) обрахуванні для призначення пенсії за вислугу років суперечить ст.17-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ та Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей», затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 р. №393, а також порушує встановлені гарантії їх прав на пільгове пенсійне забезпечення.
Разом із тим, слід зазначити, що питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженим постановою Пенсійного фонду від 30 січня 2007 року № 3-1.
Абзацом 1 пункту 4 Порядку № 3-1 встановлено, що заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії подається до органу, що призначає пенсію, заявником за місцем проживання, а при необхідності - його законним представником за місцем його проживання.
Згідно з абзацами 1-3 пункту 14 вказаного Порядку передбачено, що орган, що призначає пенсії, розглядає питання про призначення пенсії або про відновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при
зверненні особи з відповідною заявою.
Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший і
поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсії, при поданні заявником всіх необхідних документів.
Заяви осіб про призначення, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі обліку заяв про призначення пенсії згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших
осіб" (2262-12 ) (додаток 3).
Відповідно до пункту 18 Порядку № 3-1 встановлено, що не пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними для призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії документами орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії або про відмову в призначенні, переведенні з одного виду пенсії на інший та відновленні раніше призначеної пенсії.
Рішення щодо призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії оформляється розпорядженням органу, що призначає пенсії (п.18 Порядку № 3-1).

Отже, із наведеного слідує, що заява про переведення з одного виду пенсії на інший особою подається до пенсійного органу за місцем її проживання разом із всіма необхідними документами.

Як вже зазначалося вище, 03.10.2021 року позивач звернувся через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України з заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про переведення його з пенсії за вислугу років яка виплачується на підставі п. «б» ч.1 ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-ХІІ на пенсію за вислугу років на підставі пункту «а» ч.1 ст. 12 Закону №2262-ХІІ, виходячи з вислуги років - 26 років 06 місяців 09 днів.

27.01.2022 року на електронну адресу суду відповідач направив копію листа ОСОБА_1 від 03.10.2021 року та надав інформацію, що вказана заява позивачем була подана без додатків.

Із наявних в матеріалах справи доказів також не вбачається, що позивач надавав відповідачу усі необхідні документи для переведення з одного виду пенсії на інший.

Як вбачається із письмових пояснень третьої особи, Південно-Східне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подання про призначення пенсії ОСОБА_1 із внесеними змінами до наказу державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89)» від 05.05.2020 року №73/ос-20 наказом державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89)» від 27.09.2021 року № 166/ос-21 про звільнення ОСОБА_1 , яким внесено зміни до наказу державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89)» від 05 травня 2020 року №73/ОС-20 в частині обчислення вислуги років не подавало.

З вищенаведеного слідує, що на момент прийняття відповідачем рішення, оформленого листом №38558-30724/П-01/8-0400/21 від 02.11.2021 року про відмову позивачу у призначенні пенсії за вислугу років на підставі пункту А ч.І ст. 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 року, у останнього були наявні дані, зазначені у поданні від 20.05.2020 року за № 9475, яке надано Південно-Східним міжрегіональним управлінням з питань кримінальних покарань Міністерства юстиції, згідно з якими страховий стаж позивача на день звільнення складає 29 років 00 місяців 23 дні в тому числі: у календарному обчисленні - 18 років 01 місяць 00 днів, у пільговому обчисленні 24 роки 01 місяць 10 днів, трудовий стаж - 10 років 11 місяців 23 дні.

Оскільки позивач не надав відповідачу всіх необхідних документів для переведення з одного виду пенсії на інший, зокрема, копію наказу державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89)» від 27.09.2021 року № 166/ос-21 про звільнення ОСОБА_1 , яким внесено зміни до наказу державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89)» від 05 травня 2020 року №73/ОС-20 в частині обчислення вислуги років, позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають, оскільки є передчасними.

Отже, в даному випадку позивач повинен звернутися до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою з наданням відповідного пакету документів для переведення з одного виду пенсії на інший, зокрема, копії наказу Державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89)» від 27.09.2021 року №166/ОС-21 про звільнення ОСОБА_1 , яким внесено зміни до наказу державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89)» від 05 травня 2020 року №73/ОС-20 в частині обчислення вислуги років.

Суд зазначає, що в разі отримання рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову у переведенні з одного виду пенсії на інший, позивач має право оскаржити його в судовому порядку.

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування у спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

З урахуванням наведеного, виходячи з вимог вищенаведеного чинного законодавства України та обставин, встановлених в ході розгляду справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.

Згідно частиною 5 статті 250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 72-90, 242-246, 250, 255, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Південно-Східне міжрегіональне управління з питань кримінальних покарань Міністерства юстиції про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя О.В. Серьогіна