Справа № 1170/2а-3624/11
Суддя: Т.М. Кармазина
Дата ухвалення: 2011-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 листопада 2011 року Справа № 1170/2а-3624/11

Кіровоградський окружний адміністративний суд

у складі: головуючого судді Кармазиної Т.М.

за участю секретаря Сириці І.О.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Коваленко Н.О.,

представника відповідача Голінко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кіровограді справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просить стягнути з військової частини НОМЕР_1 виплатити на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 6554 грн. 40 коп., як компенсацію за недоотримане ним речове забезпечення.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що з квітня 2010 року по 29 серпня 2011 року він проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Наказом командувача Сухопутних військ Збройних сил України від 08.08.2011р. №434 його звільнено з військової служби у запас за п.п.б п.6 (за станом здоров`я) з правом носіння військової форми відповідно до ст.26 Закону України „Про військовий обов`язок і військову службу. Речовою службою військової частини НОМЕР_1 відповідно до довідки №706 від 29.08.2011р. йому встановлена сума грошової компенсації замість речового майна, що підлягає видачі станом після 11.03.2000р. 6554 грн. 40 коп. У вересні 2011 року він звернувся до відповідача із заявою про виплату грошової компенсації за неотримане на час звільнення речове майно, на що отримав відмову. Вважає такі дії відповідача неправомірними та такими, що порушують його права.

До того ж, позивач зазначає, що на день звільнення зі служби в серпні 2011 року він мав право на одержання грошової компенсації замість неотриманого речового майна в порядку, встановленому Положенням про порядок речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час.
Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали вимоги позовної заяви в повному обсязі із зазначених підстав.

Представник відповідача, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, посилався на їх безпідставність та необґрунтованість, оскільки, дію ч.2 ст.9 Закону України „Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та сімей, яка давала позивачу право, в частині одержання грошової компенсації за не отримане речове майно призупинено Законом України „Про деякі заходи, щодо економії бюджетних коштів. Пріоритетними у даному випадку є положення Закону України „Про деякі заходи, щодо економії бюджетних коштів, а тому до спірних правовідносин не може бути застосована норма ч.2 ст.9 Закону України „Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, яка передбачала можливість отримання грошової компенсації замість речового майна. Закон України „Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів не скасовано і не визнано неконституційним у встановленому законом порядку.

Також, посилався на те, що до спірних правовідносин не може бути застосовано п.27 Порядку забезпечення військовослужбовців речовим майном, затверджений Постановою КМ України від 28.10.2004, №1444, а при вирішені спору необхідно керуватися положеннями Закону України Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представників сторін, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з квітня 2010 року по 29 серпня 2011 року проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 08.08.2011р. №434 майора ОСОБА_1 , заступника начальника штабу 50 окремого навчального загону спеціальної підготовки, звільнено з військової служби у запас за пунктом б частини 6 (за станом здоров`я) ст.26 Закону України „Про військовий обов`язок і військову службу з правом носіння військової форми одягу. (а.с.6)

Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №180 від 29.08.2011р. майора ОСОБА_1 з 30.08.2011р. виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення (а.с.7).

Відповідно до того ж витягу з наказу командиром військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) наказано видати ОСОБА_1 речове майно, що підлягає видачі після 11.03.2000 року вартістю 6554 грн. 40 коп. (а.с.7).

Згідно довідки №706 від 29.08.2011р. вартість речового майна, що підлягає видачі після 11.03.2000р. при звільненні в запас майора ОСОБА_1 становить 6554 грн. 40 коп. (а.с.8)

Листом №753 від 20.09.2011р. військовою частиною НОМЕР_1 повідомлено позивача, що грошова компенсація за речове майно не може бути виплачена у місячний термін в зв`язку із відсутністю кошторисних призначень та асигнувань на відповідну статтю видатків МО України. (а.с.5)

Відповідно до ст.9 Закону України „Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991р. №2011-XII (далі за текстом Закон №2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Право на виплату компенсації за недоотримане речове майно встановлено Законом №2011-XII, порядок виплати грошової компенсації визначено постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року №1444, якою затверджено Положення про порядок речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час.

Відповідно до частини 1 статті 9-1 Закону №2011-XII (в редакції, чинній на момент звільнення позивача) продовольче та речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Частиною 2 статті 9-1 Закону №2011-XII передбачено, що військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі, мають право на отримання замість належних їм за нормами забезпечення предметів речового майна грошової компенсації в розмірі вартості зазначених предметів. Порядок виплати грошової компенсації визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.27 Положення про порядок речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року №1444, військовослужбовці, звільнені у запас або відставку з правом носіння військової форми одягу, за бажанням можуть отримати речове майно, яке вони не отримали під час звільнення, або грошову компенсацію за нього за цінами на день підписання наказу про звільнення. Зазначеним особам, звільненим у запас або відставку після закінчення строку контракту, за належне їм, але не отримане протягом дії контракту речове майно виплачується грошова компенсація пропорційно часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати закінчення контракту, або видається речове майно на суму грошової компенсації.

В судовому засіданні встановлено, що позивач виявив бажання щодо отримання компенсації за речове майно, вартість якого визначено в наказі командира військової частини НОМЕР_1 від 29 серпня 2011року №180 та довідці №706 у вересні 2011 року.

З огляду на викладене, відповідач згідно вимог ст.9-1 Закону №2011-XII, п.27 Положення про порядок речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року №1444, повинен був виплатити позивачу грошову компенсацію за речове майно, яке не було отримано під час звільнення.

Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на відсутність у військової частини НОМЕР_1 коштів на виплату компенсації за недоотримане речове майно, оскільки відповідно до Конституції України, норми якої мають пряму дію, гарантується право на працю, що включає зокрема, належні умови праці, в тому числі відшкодування вище вказаної компенсації.

Щодо посилання представника відповідача на відсутність законодавчих підстав для виплати позивачу компенсації за неотримане речове майно, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст.9 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям матеріальне та інше забезпечення у розмірах, що стимулюють заінтересованість громадян України у військовій службі.

Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інших осіб від 03 листопада 2006 року №328-V Закон України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей доповнено статтею 9-1, відповідно до якої продовольче та речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Частиною 2 статті 9-1 зазначеного Закону передбачено, що військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі, мають право на отримання замість належних їм за нормами забезпечення предметів речового майна грошової компенсації в розмірі вартості зазначених предметів. Порядок виплати грошової компенсації визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно із Законом України Про Державний бюджет України на 2007 рік від 19 грудня 2006 року дію пункту 2 статті 9-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей зупинено на 2007 рік.

Підпунктом 3 пункту 67 розділу ІІ Закону України Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 28 грудня 2007 року №107-VІ пункт 2 статті 9-1 Закону №2011-XII виключено. Рішенням Конституційного Суду України від 25 травня 2008 року № 10-рп/2008 зміни внесенні підпунктом 3 пункту 67 визнано такими, що не відповідають Конституції України

Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Отже, з моменту прийняття рішення Конституційним Судом України частина 2 статті 9-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей є діючою та підлягає виконанню.

Враховуючи те, що право позивача на отримання ним компенсації за недоотримане речове майно виникло на момент його звільнення зі служби та на час дії частини 2 статті 9-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, після звільнення відповідно до п.27 Положення про порядок речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року №1444, позивач виявив бажання на отримання грошової компенсації за недоотримане речове майно, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Таким чином, судові витрати у розмірі 03 грн. 40 коп., здійснені позивачем, підлягають стягненню з Державного бюджету України на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ..

Керуючись ст.ст. 86, 94, 159-163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за неотримане речове майно у сумі 6554 (шість тисяч п`ятсот п`ятдесят чотири) грн. 40 коп..

Присудити з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 3,40 грн..

Постанова суду набирає законної в порядку, встановленому ст.254 КАС України.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, копія якої одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено 18.11.2011 року.

Суддя підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду Т.М. Кармазина