Справа № 596/124/22
Суддя: Лисюк І. О.
Дата ухвалення: 2022-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" лютого 2022 р. Справа № 596/124/22

Провадження № 2-а/596/3/2022

Гусятинський районний суд Тернопільської області

в складі : головуючого судді Лисюк І.О.

за участю секретаря судового засідання Федорів О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Гусятин за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, третя особа сержанта поліції Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області Боднарчука Олександра Ігоровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування постанови про адміністративне правопорушення від 18 січня 2022 року серії ЕАО №5239449 та закриття справи про адміністративне правопорушення відносно нього за ч.2 ст.122 КУпАП.

В обґрунтування позову посилається на те, що оскаржуваній постанові встановлено порушення ним п.9.8 Правил дорожнього руху. Вважає постанову незаконною, оскільки він керував автомобілем без ввімкнутого ближнього світла фар, оскільки перебував у межах населеного пункту. Ближнє світло фар, згідно ПДР вмикається поза межами населеного пункту. Також постанову на місці винесення йому не вручили. Постанова не грунтується на доказах. Просить скасувати як незаконну постанову та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Ухвалою судді від 28.01.2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання сповіщені належним чином. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Від представника відповідача надійшов відзив на позов, в обгрунтування якого відповідач посилається на те, що 18.01.2022 року близько 08 год. 30 хв. поблизу с. Суходіл, Чортківського району, Тернопільської області, позивач керував автомобілем ГАЗ 3221, д.н.з. НОМЕР_1 , без ввімкненого ближнього світла фар поза населеним пунктом, чим порушив вимоги п. 9.8 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП. Інспектором відділу поліції № 3 (смт. Гусятин) Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області сержантом поліції Боднарчуком Олександром Ігоровичем було виявлено дане порушення правил дорожнього руху та винесено на позивача постанову серії ЕАО № 5239449 від 18.01.2022 за ч.2 ст. 122 КУпАП та накладено на позивача штраф в розмірі 510 гривень. Факт здійсненого ОСОБА_1 правопорушення, на думку відповідача, підтверджується тим, що відео реєстратором службового автомобіля працівників поліції зафіксовано факт порушення вимоги п.9.8 ПДР України. Також варто зазначити, що на вказаному відео чітко видно, що позивач рухався польовою дорогою в напрямку до населеного пункту (відео додається). На думку сторони відповідача, позивач дійсно допустив порушення ПДР тому оскаржувану постанову винесено працівником поліції у межах повноважень та у суворому дотриманні закону, відповідно до об`єктивних обставин справи тому позов до задоволення не підлягає.

Просить розглядати справу у відсутності представника відповідача. (а.с.15-17).

Судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів, фіксування судового засідання технічними засобами згідно ч.4 ст.229 КАС України не здійснюється.

Суд приходить до наступних висновків.

Згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (серія ЕАО №5239449) винесеною 18 січня 2022 року інспектором відділу поліції № 3 (смт. Гусятин) Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області сержантом поліції Боднарчуком Олександром Ігоровичем, ОСОБА_1 притягнено до адміністративної відповідальності уиді штрафу у розмірі 510 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП. За текстом 18.01.2022 близько 08 год. 30 хв. поблизу с. Суходіл, Чортківського району, Тернопільської області, ОСОБА_1 керував автомобілем ГАЗ 3221, д.н.з. НОМЕР_1 , без ввімкненого ближнього світла фар поза населеним пунктом, чим порушив вимоги п. 9.8 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП. До постанови доказів не додається.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Положеннями пунктів 1.3 та 1.9 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно пункту 9.8 ПДР під час руху механічних транспортних засобів у світлу пору доби з метою позначення транспортного засобу, що рухається, ближнє світло фар повинно бути увімкнене: а) у колоні; б) на маршрутних транспортних засобах, що рухаються по смузі, позначеній дорожнім знаком 5.8, назустріч загальному потоку транспортних засобів; в) на автобусах (мікроавтобусах), що здійснюють перевезення організованих груп дітей; г) на великовагових, великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів; ґ) на транспортному засобі, що буксирує; д) у тунелях.

З 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

Відповідно до частини другої статті 122 КУпАП порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У статті 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Положеннями статті 283 КУпАП закріплено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Як встановлено, в постанові про адміністративне правопорушення інспектором не зазначено доказів, що додаються до постанови.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Пунктом 5 розділу ІV Інструкції встановлено, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу ХІV цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Зокрема, таким є відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис та докази вчиненого правопорушення, які додаються до постанови.

В свою чергу, у графі «До постанови додаються» не вказано за допомогою якого технічного засобу зафіксовано порушення водієм п.9.8 ПДР, а також не зазначено будь-якого доказу, що додається до постанови на підтвердження винуватості позивача.

Відповідно до роз`яснень, викладених в п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" від 23 грудня 2005 року з подальшими змінами та доповненнями, зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Верховний Суд у постанові від 23.10.2019 у справі № 357/10134/17 звертає увагу судів на приписи ст. 251 КУпАП, в якій обумовлено, що орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами. Звертає увагу, що відповідно до вимог статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В силу принципу презумпції невинуватості, чинної в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Згідно з оскаржуваною постановою, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у зв`язку з порушенням Правил дорожнього руху, а саме, керування транспортним засобом поза межами населеного пункту без ввімкненого ближнього світла фар.

Як вже встановлено, відповідачем до постанови не додано жодного доказу. Крім цього в постанові не вказано точного місце вчинення інкримінованого правопорушення, а тільки місце розгляду справи.

Як встановлено, відповідачем до відзиву долучено диск з відеозаписами з камери поліцейського та відео реєстратора, які були предметом дослідження суду.

Судом оглянуто відеозапис з камери нагрудного реєстратора поліцейського, що знаходиться на цифровому носії та долучено до справи з відзивом. Як встановлено, відео розпочинається з моменту зупинки транспортного засобу позивача, сам факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 КУпАП не зафіксовано та перед судом відповідачем не доведено.

Долучене до відзиву відео з реєстратора службового автомобіля не містить жодної доказової інформації, зокрема, і щодо місця вчинення правопорушення. Крім того, час відеофіксації 18.01.2022 року 9 год. 30 хв. Як слідує із оскаржуваної постанови, правопорушення мало місце 18.01.2022 року о 8 год.30 хв.

Посилання відповідача на те, що позивач рухався польовою дорогою в напрямку до населеного пункту, що підтверджується зазначеними відеозаписами є безпідставним. Як встановлено, оскаржувана постанова є немотивованою, в ній не зазначено місця вчинення правопорушення. Зазначення в постанові місця вчинення правопорушення, як «поза межами населеного пункту» є неконкретним з врахуванням позиції позивача, який на місці події заперечував факт вчинення правопорушення, посилався на те, що відсутній дорожній знак «Кінець населеного пункту».

Як слідує з наданої позивачем ОСОБА_1 інформації з сервісу Google Maps та карти села Суходіл, вказана ділянка автомобільної дороги знаходиться в межах населеного пункту села Суходіл.

Також суд наголошує, що приписами частини 3 статті 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис згідно з вимогами статті 70 КАС України не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, наданий відповідачем відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення, оскільки оскаржувана постанова не містить відомостей про технічний засіб, яким здійснено такий відеозапис.

Така правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 15 листопада 2018 року в справі №524/5536/17, від 13 лютого 2020 року в справі №524/9716/16-а.

Крім того, як вже наголошувалось, зазначений відеозапис не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність винесення оскаржуваної постанови, а тому не є належним та допустимим доказом в розумінні ст.ст. 73,74 КАС України.

Таким чином, будь-яких доказів, що свідчили б про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 122 КУпАП, крім оскаржуваної постанови, відповідачем не надано.

Суд звертає увагу на те, що сама по собі постанова у справі про притягнення до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. (Постанова КАС ВС від 14.05.2020 в справі №240/12/17).

Посилання на оскаржувану постанову про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності як на беззаперечний доказ вчинення ним правопорушення є помилковим, оскільки саме собою описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. (Постанова Верховного Суду від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17).

Згідно з частинами першою та другою статті 77 КАС кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підсумовуючи вказане, суд приходить до висновку, що відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами правомірність притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене частиною 2 статті 122 КУпАП, оскільки не з`ясовано всіх обставин справи про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 280 КУпАП, та не спростовано позицію позивача.

Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.05.2018 року у справі №337/3389/16-а (2-а/337/154/2016).

Вказане у своїй сукупності дозволяє суду дійти висновку, що постанова серії серії ЕАО №5239449 від 18.01.2022 року не відповідає критеріям законності та обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, а тому підлягає скасуванню.

Згідно частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем ОСОБА_2 за подання адміністративного позову до про скасування постанови про адміністративне правопорушення сплачено судовий збір в розмірі 498, 20 грн., що підтверджується копією банківського рахунку (IBAN) грошового переказу з карткового рахунку «Ощадбанк» від 26.01.2022 року (а.с.1).

За наведених обставин слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень витрати, повязані зі сплатою судового збору.

Керуючись ч.2 ст.122, 245, 251, 252, 286, 288, 289, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 9, 73-77, 90, 139, 229, 242, 244-246, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, задовольнити .

Скасувати постанову інспектора поліції №3 (смт.Гусятин) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області сержанта поліції Боднарчука Олександра Ігоровича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 18 січня 2022 року серії ЕАО №5239449 та закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Тернопільській області (місцезнаходження: 46001, м.Тернопіль, вул. Валова, 11) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 496 грн. 20 коп..

Згідно зі статтями 255, 286, 293, 295 КАС України рішення суду набирає законної Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі такої скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Гусятинський районний суд Тернопільської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачем у справі є ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідачем у справі є Головне управління Національної поліції в Тернопільській області, , юридична адреса: 46001, м.Тернопіль, вул. Валова, 11.

Повне судове рішення складено, підписано та проголошено 14 лютого 2022 року.

Суддя Ірина ЛИСЮК