Справа № 580/6066/21
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2022-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/6066/21 Суддя (судді) першої інстанції: Гайдаш В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого-судді Лічевецького І.О., суддів - Мельничука В.П., Оксененка О.М., за участю секретаря - Рейтаровської О.С., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Головного управління ДПС у Черкаській області, фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2021 року в справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ

До Черкаського окружного адміністративного суду звернулася фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 , позивач) з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Черкаській області (далі - ГУ ДПС у Черкаській області, відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 21.12.2020 №27200707;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 21.12.2020 №27210707;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 21.12.2020 №27220707;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 21.12.2020 №27230707;

- визнати протиправною та скасувати податкову вимогу відповідача від 18.02.2021 №18354-13.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що відповідач дійшов безпідставного висновку про порушення нею вимог законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 01.11.2021 адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Черкаській області від 21.12.2020 №27200707, №27210707, №27220707. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та прийняти постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

На думку апелянта суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідач зокрема зазначає, що за результатами проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 було встановлено порушення останньою вимог Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (далі - Закон №481/95-ВР), а саме продаж алкогольних напої на розлив для споживання на місці.

Також позивач в порушення вимог Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі - Закон №265/95-ВР), яке полягало у зберіганні не облікованого товару на суму 6296 грн.

Вказані порушення належним чином зафіксовані в акті перевірки та підтверджені належними доказами, а тому висновки суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог є необґрунтованими.

У своїй апеляційній скарзі, позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог та прийняти постанову, якою задовольнити позовні в частині скасування податкового повідомлення-рішення про накладення штрафу за зберігання для продажу кінцевому споживачу 9 пачок сигарет без марок акцизного податку.

На думку апелянта суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення порушив норми матеріального та процесуального права та неповно встановив обставини справи що призвело до неправильного вирішення справи.

Позивач зокрема зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про відсутність підстав для скасування податкового повідомлення-рішення від 21.12.2020 №27220707.

Так, скаржник звертає увагу на те, що сигарети у кількості 9 пачок, які стали підставою для висновку контролюючого органу про зберігання за місцем фактичного провадження діяльності сигарет ТМ «REGINA red» без маркування марками акцизного податку належать сину позивача - ОСОБА_2 , та зберігалися ним для власного споживання.

При цьому, позивач наголошує, що сигарети аналогічної торгової марки відсутні в асортименті товарів, зберігалися окремо від товару, який реалізовувався, у шухляді з особистими речами, були заздалегідь відкритими та не розцінювалися іншими особами як товар, який можна придбати.

Водночас суд першої інстанції не надав належної оцінки вказаним доводам та наявним у матеріалах справи показанням свідків з цього приводу та фактично підтримав позицію відповідача, чим порушив, установлений процесуальним законом порядок доказування в адміністративній справі.

Позивач уважає, що зазначене у своїй сукупності підтверджує, що вказані сигарети не призначалися для продажу, використовувалися для особистого споживання, що спростовує висновки відповідача та суду першої інстанції про порушення позивачем вимог закону.

Відповідно до статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом попередньої інстанції норм процесуального права, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги відповідача та позивача не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець та основним видом її діяльності згідно кодів КВЕД: 47.11 «Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами».

Позивачем отримано ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями від 18.06.2020 №2001512, терміном дії з 24.06.2020 до 24.06.2021, адреса місця торгівлі: Черкаська обл., Золотоніський р-н, с. Коробівка, вул. Центральна, 1, 30,3 кв.м.

Крім того, позивачем отримано ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями від 18.06.2020 №2001377, терміном дії з 24.06.2020 до 24.06.2021, адреса місця торгівлі: АДРЕСА_1 , 30,3 кв.м.

07 жовтня 2020 року відповідачем проведено фактичну перевірку щодо дотримання норм законодавства з питань обліку, ліцензування, виробництва, зберігання та транспортування пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, цільового використання пального та спирту етилового платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами- лічильниками, здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального за місцем фактичного здійснення позивачем діяльності: м Черкаська обл., Золотоніський р-н, с. Коробівка, вул.Центральна, 1. Результати перевірки оформлені актом від 06.11.2020 №408/23/23/07/ НОМЕР_1 .

Зазначеною перевіркою встановлено: продаж пива «ТМ «Львівське» на розлив для його споживання на місці, без наявності у позивача статусу ресторанного господарства або закладу громадського харчування, а також без проведення цієї операції через РР; факт зберігання для продажу кінцевому споживачу 9 пачок сигарет без марок акцизного податку; факт реалізацію товарів, які не обліковані за місцем реалізації.

На підставі виявлених порушень відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій від 27.11.2020 №14720707, №14730707, №14700707, №14710707.

Головним управлінням ДПС у Черкаській області після отримання від позивача заперечень (вх. №29371/ФОП від 30.11.2020) відкликано податкові повідомлення-рішення від 27.11.2020 №14720707, №14730707, №14700707, №14710707, як наслідок 21.12.2020 відповідачем винесено нові податкові повідомлення-рішення №27200707, №27210707, №27220707, №27230707.

Не погоджуючись із зазначеними рішеннями, позивач звернулася до суду з адміністративним позовом.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено вчинення позивачем порушень, а саме продажу алкогольних напої на розлив для споживання на місці та зберіганні не облікованого товару на суму 6296 грн. Водночас підстави для задоволення решти позовних вимог відсутні, оскільки під час накладення на позивача штрафу за зберігання 9 пачок сигарет без марок акцизного податку та направлення йому податкової вимоги, відповідач діяв правомірно.

Відповідно до пункту 11 частини першої статті 15 Закону №481/95-ВР забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів у невизначених для цього місцях торгівлі.

Частиною шостою статті 15-3 Закону №481/95-ВР установлено, що продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці дозволяється тільки суб`єктам господарювання громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб`єктів господарювання громадського харчування, суб`єктів господарювання з універсальним асортиментом товарів.

Згідно з частиною другою статті 17 Закону №481/95-ВР передбачено, що за порушення норм цього Закону до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів, зокрема, за порушення вимог статті 15-3 цього Закону передбачено штраф у розмірі 6 800 гривень.

Отже, продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці, який є однією з форм роздрібної реалізації алкогольних напоїв, дозволяється лише визначеним суб`єктам господарювання, які мають статус суб`єктів господарювання громадського харчування, суб`єктів господарювання з універсальним асортиментом товарів. Водночас реалізація алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці суб`єктами, які не мають відповідного статусу має наслідком застосування до них фінансових санкцій у вигляді штрафів, у розмірах встановлених Законом №481/95-ВР.

Ураховуючи положення частини шостої статті 15-3 Закону №481/95-ВР, притягнення до відповідальності за порушення правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями може мати місце лише у випадку здійснення продажу алкогольних напоїв на розлив та їхнього споживання покупцями на місці торгівлі суб`єктами господарювання, які зокрема не мають статусу суб`єктів господарювання громадського харчування.

Разом з тим продаж суб`єктом господарювання алкогольних напої на розлив за наявності діючої ліцензії та за умови відсутності факту їхнього споживання покупцями на місці торгівлі такими напоями, виключає можливість застосування до такого суб`єкта господарювання штрафних санкцій на підставі частини шостої статті 15-3 Закону №481/95-ВР.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що підставою для притягнення позивача до відповідальності слугувало установлення контролюючим органом факту реалізації позивачем пива на розлив за відсутності у неї статусу суб`єкта господарювання громадського харчування.

Разом з тим під час розгляду справи установлено відсутність будь-яких доказів покупки у позивача пива на розлив та його споживання безпосередньо на місці продажу.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо притягнення позивача до відповідальності за порушення статті 15-3 Закону №481/95-ВР здійснено відповідачем за відсутності на те правових підстав.

Крім того, зважаючи на відсутність доказів, які підтверджують факт купівлі пива у позивача, підстави для застосування до неї відповідальності за порушення вимог закону «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» відсутні.

Ураховуючи зазначене, оскаржувані податкові повідомлення рішення ГУ ДПС у Черкаській області від 21.12.2020 №27200707 та №27210707 є протиправним і обґрунтовано скасовані судом першої інстанції.

Що стосується податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Черкаській області від 21.12.2020 №27230707, яким позивача притягнуто до відповідальності за порушення вимог пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР на підставі статті 20 цього ж Закону, колегія суддів зазнає наступне.

За змістом пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

Статтею 20 Закону №265/95-ВР установлено, що до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість.

З аналізу зазначеного вбачається, що суб`єкти господарювання можуть здійснювати реалізацію лише тих товарів, запаси яких обліковуються ними за місцем зберігання або реалізації цих товарів. При цьому, у разі встановлення контролюючими органами факту реалізації товарів, що не обліковані у встановленому порядку до таких суб`єктів господарювання застосовуються штрафні санкції у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів за цінами їхньої реалізації.

У постановах від 07.08.2018 у справі №825/10/17, від 04.09.2020 у справі № 2а-12445/11/2670, від 04.11.2020 у справі №400/2733/18 Верховний Суд зазначив, що сама по собі відсутність на момент перевірки контролюючим органом первинних документів за місцем реалізації чи зберігання товарів, за умови, що ці товари належним чином обліковані відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», не є підставою для застосування до платника фінансової санкції, передбаченої статтею 20 Закону №265/95-ВР.

Крім того, згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 05.03.2019 у справі №814/2158/16, надлишок або нестача товарно-матеріальних цінностей встановлюються за даними бухгалтерського обліку на початок звітного періоду та на певний звітний (поточний) період, що виключає висновок про не ведення суб`єктом господарської діяльності обліку товарів. Надлишок або нестачу товару можна виявити лише при проведенні інвентаризації, коли відомі дані про залишки товару на початок інвентаризації та їх рух (вибуття, надходження) за звітний період.

Як установлено судом першої інстанції, що у відомості, складеній представниками контролюючого органу в ході проведення фактичної перевірки, не зазначено залишки запасів на початок звітної дати та вибуття (реалізація) запасів за визначений період.

Отже, ураховуючи те, що інвентаризація з метою встановлення надлишку або нестачі товару не проводилася, висновки контролюючого органу про наявність у позивача не облікованого товару за місцем проведення перевірки ґрунтуються на припущеннях і не відповідають дійсності.

Ураховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що без належного встановлення факту наявності у позивача не облікованого товару та його кількості, застосування до позивача штрафних санкцій, розмір яких напряму залежить від кількості такого товару та його ціни, є неможливим.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для притягнення позивача до відповідальності за порушення пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР.

Поряд з цим, колегія суддів уважає за необхідне звернути увагу, що податкове повідомлення-рішення, яким позивача притягнуто до відповідальності за порушення пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР містить наступні реквізити, а саме: дату - 21.12.2020; номер - 27230707.

Разом з тим як убачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дійшовши обґрунтованого висновку про наявність підстав для скасування податкового повідомлення-рішення від 21.12.2020 №27230707 в мотивувальній та резолютивній частині рішення помилково зазначив номер податкового повідомлення-рішення за №27200707, яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 17000 грн за порушення частини четвертої статті 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Отже, судом першої інстанції допущено описку, яка може бути виправлена в порядку, встановленому статтею 253 КАС України.

Надаючи правову оцінку, висновкам суду першої інстанції щодо позовної вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 21.12.2020 №27220707, яким на позивача накладено штрафні санкції у розмірі 17000 грн за порушення вимог частини четвертої статті 11№481/95-ВР, колегія суддів враховує таке.

Частиною 4 статті 11 Закону №481/95-ВР встановлено, що алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.

За визначеннями підпунктів 14.1.107, 14.1.109 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України марка акцизного податку - спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів; маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, - наклеювання марки акцизного податку на пляшку (упаковку) алкогольного напою, пачку (упаковку) тютюнового виробу чи ємність (упаковку) з рідиною, що використовується в електронних сигаретах, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України щодо виробництва, зберігання та продажу марок акцизного податку.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону №481/95-ВР, за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Згідно із абзацом 15 частини 2 статті 17 цього Закону, до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку, або з використанням тари, що не відповідає вимогам, визначеним частиною першою статті 11 цього Закону, - 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень.

Отже, зберігання тютюнових виробів без марок акцизного податку встановлено зразка є підставою для застосування до суб`єктів господарювання фінансових санкцій у вигляді штрафів.

При цьому, факт зберігання тютюнових виробів без марок акцизного податку є самостійною та достатньою підставою для застосування фінансових санкцій незалежно від походження цих товарів, належності їх певним особам, наявності мети їх збуту, тощо.

Як установлено під час розгляду цієї справи, відповідачем у акті перевірки зазначається про зберігання позивачем за місцем здійснення господарської діяльності 9 пачок сигарет без марок акцизного податку.

Наявність сигарет у зазначеній кількості на момент проведення перевірки не заперечується і позивачем.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги згідно яких вказані 9 пачок сигарет були без марок акцизного збору у зв`язку із тим, що належали її сину та були призначені для особистого споживання, оскільки зберігання суб`єктами господарювання тютюнових виробів без марок акцизного податку прямо заборонено положеннями статті 11 Закону №481/95-ВР за порушення яких статтею 17 передбачена відповідальність у вигляді штрафу.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване позивачем податкове повідомлення-рішення від 21.12.2020 №27220707 прийняте відповідачем правомірно, а тому підстави для його скасування відсутні.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог у цій частині.

Водночас колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги позивача щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права в частині оцінки наявних у справі доказів та порядку доказування обставин справи, з огляду на таке.

За змістом статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що зазначені позивачем порушення судом першої інстанції норм процесуального права в частині дослідження доказів і наданні їм правової оцінки не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду цієї справи.

Також, на думку колегії суддів, судом першої інстанції, під час розгляду справи та наданні оцінки позиціям сторін, дотримано необхідний баланс між обов`язком відповідача довести правомірність прийняття свого рішення, передбаченого частиною другою статті 77 КАС України та необхідністю позивача довести обставини на які він посилається, обґрунтовуючи протиправність оскаржуваних рішень, згідно з частиною першою цієї статті.

Ураховуючи зазначене, колегія суддів не знаходить підстав для скасування судового рішення з мотивів наведених в апеляційних скаргах.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Серявін та інші проти України» зазначив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційних скарг висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що окружним адміністративним судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини чи порушено норми процесуального закону.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційні скарги Головного управління ДПС у Черкаській області та фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

Суддя В.П.Мельничук

Суддя О.М.Оксененко