Справа № 200/19471/21
Суддя: Куденков К.О.
Дата ухвалення: 2022-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

20 січня 2022 року Справа №200/19471/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Куденков К.О., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії і стягнення коштів -

УСТАНОВИВ:

22 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради, в якому просить: - визнати протиправною бездіяльність щодо невиплати, як учаснику бойових дій, разової грошової допомоги до 5 травня у розмірі п`яти мінімальних пенсій;- зобов`язати виплатити недоплачену частину разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік в сумі 6800,00 грн, як учаснику бойових дій; - стягнути як учаснику бойових дій, недоплачену частину разової грошової допомоги до 5 травня у розмірі 6 800,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на невиплату в повному розмірі грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік, у встановленому Законом розмірі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 04.01.2022 залишено без руху позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії і стягнення коштів. Позивачу надано десятиденний строк з дня вручення копії вказаної ухвали для усунення виявлених недоліків шляхом подання до Донецького окружного адміністративного суду: заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із обґрунтуванням поважності підстав його пропуску і доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду; належним чином засвідченої копії паспорта громадянина України і облікової картки платника податків.

У вказані ухвалі суд дійшов висновку, що позивач пропустив строк звернення до адміністративного суду з цим позовом.

Позивач подав заяву від 12.01.2022 про поновлення строку, якою просить поновити їй строк для звернення з позовом до Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради про визнання дій неправомірними.

В обґрунтування вказаного клопотання позивач зазначає, що не отримував від відповідача рішення або роз`яснення щодо можливості отримання допомоги до 5 травня в розмірі 5 мінімальних пенсій за віком. Позивач посилається на лист відповідача від 23.11.2021 № 56.8-79710/ККЦ і вважає, що саме з 23.11.2021 розпочинається перебіг строку звернення до суду. Також позивач зазначив, що йому стало відомо про можливість отримати недоплачену суму грошових коштів у розмірі 6800,00 грн у листопаді з офіційного сайту Центру надання безоплатної правової допомоги.

Крім того, позивач у вказаному клопотання посилається на те, що 1.03.2020 Кабінет Міністрів України запровадив карантин терміном з 12 березня до 3 квітня 2020 року. 24 березня 2020 року у Донецькій області вводиться режим надзвичайної ситуації, а 26 серпня 2020 року в Україні було посилено карантин, на кінець вересня було інфіковано 404 правоохоронці МВС. Також з вересня 2021 року на території Донецької області встановлено червоний рівень епідеміологічної небезпеки. Станом на 11.01.2022 Донецька область перейшла до «жовтої» зони. Зазначає, що весь цей час він працював в посиленому режимі. У зв`язку з небезпечною епідеміологічною ситуацією на території області і країни він не міг ризикувати власним здоров`ям, здоров`ям членів родини та колег.

Приписами ч.ч. 1, 2 і 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Позивач звернулася з цим позовом (від 30.12.2021) до суду 22 грудня 2021 року, що підтверджується відповідним поштовим конвертом.

З наданої позивачем банківської виписки від 17.12.2021 випливає, що 27.04.2020 позивач отримав 1 390,00 грн.

Отже, з 27.04.2020 позивач був обізнаний що він отримав допомогу до 5 травня за 2020 рік у розмірі меншому, ніж передбачено ЗакономУкраїни Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту

Відповідно до пп. 4 п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 112 від 19.02.2020 «Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту і Про жертви нацистських переслідувань» установлено, що особи, які не отримали грошової допомоги, зокрема ті, що набули згідно із статтями 6, 7, 9, 10 і 11 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту відповідний статус до 5 травня 2020 р. включно, мають право звернутися за нею до районного органу соціального захисту населення за місцем реєстрації та отримати її до 30 вересня 2020 року.

30 вересня 2020 року - установлений законом кінцевий строк, до якого могла бути здійснена виплата вказаної допомоги і до якого позивач міг очікувати на отримання більшої суми, ніж була йому нарахована. Отже, перебіг строку звернення позивача до суду з даним позовом слід обраховувати з 30 вересня 2020 року.

Отже, позивач мав право звернутися з цим позовом до суду до 30.03.2021 включно. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 06.02.2018 справа № 607/7919/17.

До позовної заяви додана копія листа Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради від 23.11.2021 № 56.8-79710/ККЦ на звернення від 19.11.2021 № 192153, яким позивача повідомлено про те, що для донарахуваня недоотриманої частини грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми, а саме 6800,00 грн відсутні підстави у зв`язку із закінченням бюджетного періоду.

Суд зазначає, що в цьому випадку законом визначено початок перебігу строку звернення до адміністративного суду з позовом щодо допомоги до 5 травня з конкретною календарною датою, а не з отриманням рішення суб`єкта владних повноважень щодо відмови у перерахунку і виплаті недоплаченої суми допомоги. Закон України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" у межах спірних правовідносин не передбачає досудового врегулювання спору шляхом звернення до органу з питань соціального захисту населення з заявою (скаргою) з приводу щорічної виплати разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону.

Отже, звернення позивача до Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради або до Управління соціального захисті населення Центрального району із заявою про виплату щорічної допомоги до 5 травня 2020 рік у повному розмірі в межах спірних правовідносин не є обов`язковим, не передбачено вказаним Законом і не може вважатися досудовим порядком вирішення спору в розумінні ч. 4 ст. 122 КАС України.

Тому до спірних правовідносин не підлягає застосуванню приписи ч. 4 ст. 122 КАС України.

Зазначене відповідає практиці Першого апеляційного адміністративного суду, яка наведена, зокрема, у постановах від 26 липня 2021 року у справі № 360/2479/21, від 29 червня 2021 року у справі № 360/2184/21, від 16 червня 2021 року у справі № 360/2008/21, від 21 липня 2021 року у справі № 360/2007/21, від 20 липня 2021 року у справі № 360/2262/21 і від 29 червня 2021 року у справі № 200/4454/21.

Отже, позивач пропустив строк звернення до адміністративного суду з цим позовом.

З довідки ГУ НП в Донецькій області від 20.12.2021 № 1882 і клопотання позивача випливає, що він проходить службу в поліції.

Військову службу позивач не проходить.

Позивачем не надано доказів посиленого графіку несення служби протягом всього часу з моменту виникнення у нього права звернення до суду. Позивачем не наведено достатнього обґрунтування, що такий графік роботи позбавляв його з 30.09.2020 до 22.12.2021 можливості звернутися до адміністративного суду

З огляду на викладене, посилання позивача на роботу в посиленому режимі є безпідставним.

Пунктом 3 розділу VI КАС України, у редакції Закону України № 731-IX від 18.06.2020, передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Отже, для поновлення строку на підставі зазначеного припису суд має встановити поважність причини його пропуску, а ці причини мають бути зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Посилаючись на впровадження карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби, і на продовження строку його дії позивачем не наведене жодних розумних аргументів, які б підтверджували, що внаслідок дії вказаного карантину та відповідних обмежень позивач був позбавлений можливості звернутися до суду або таке звернення було значно ускладнене.

Позивачем не наведено певних обставин, які б підтверджували, що з 30.09.2020 і до 22.12.2021 внаслідок впровадження карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби, позивач був позбавлений можливості направити позовну заяву поштою або через «Електронний суд».

Тому суд, у межах зазначеної позивачем аргументації, дійшов висновку про відсутність підстав вважати, що будь-які обмеженнями, які впроваджені у зв`язку з карантином, вплинули на причини пропуску позивачем строку звернення до суду.

Верховний Суд України у постанові від 06.12.2016 №21-1532а16 зазначив, що у розумінні цієї статті поважними причинами пропуску строку звернення до адміністративного суду є наявність обставин, які створили об`єктивні перешкоди для звернення особи з адміністративним позовом і подолання яких для цієї особи було неможливим або ускладненим.

У Рішенні «Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії» від 25 січня 2000 року Європейський суд зазначив про те, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними.

Суд ураховує практику Європейського суду з прав людини, який у пункті 53 рішення від 08 квітня 2010 року у справі «Меньшакова проти України» зазначив, що право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням у випадку, коли доступ особи до суду обмежується або законом, або фактично таке обмеження не суперечить пунктові 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету, за умови забезпечення розумної пропорційності між використовуваними засобами та метою, яка має бути досягнута (див. рішення ЄСПЛ від 28 травня 1985 року у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom), пункт 57, Series A, № 93).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

При цьому, Європейський суд з прав людини раніше визначив позовну давність в якості законного права правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після спливу певного періоду з того часу, як правопорушення було скоєне (справа «OAO Neftyanaya kompaniya YUKOS проти Росії», № 14902/04, § 570, рішення від 20 вересня 2011 року).

Суд зазначає, що законодавче закріплення строків звернення з адміністративним позовом до суду є гарантією стабільності публічно правових відносин, призначенням якої є забезпечення своєчасної реалізації права на звернення до суду, забезпечення стабільної діяльності суб`єктів владних повноважень при здійсненні управлінських функцій, дисциплінування учасників адміністративного судочинства.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого публічно-правові відносини можуть вважатися спірними. Тому, якщо протягом законодавчо встановлено строку особа не звернулася до суду за вирішенням спору, відповідні відносини набувають ознаки стабільності.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Поняття "особа повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Суд зазначає, що в заяві про поновлення строків звернення до суду не зазначено певних обставин, які перешкоджали або ускладнювали позивачу звернення до адміністративного суду, а є лише посилання на загальні обставини щодо посиленого графіку несення служби, які не підтверджуються жодними доказами, а також щодо запровадженя карантину.

У позовній заяві і доданих до неї документах також не зазначено обставин, які перешкоджали або ускладнювали позивачу звернення до адміністративного суду.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про неповажність підстав для поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, що зазначені позивачем у відповідній заяві.

Частинами 1 і 2 ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Пунктом 9 ч. 4 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо: у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

На підставі наведеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви позивачеві.

Частиною 8 ст. 169 КАС України передбачено, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись ст. ст. 123, 169, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії і стягнення коштів - разом із усіма доданими до неї документами повернути позивачеві.

Ухвала складена в повному обсязі 20 січня 2022 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.О. Куденков