Справа № 400/2490/20
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2022-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2022 р.м.ОдесаСправа № 400/2490/20
Головуючий в 1 інстанції: Мороз А. О.
Дата і місце ухвалення 14.09.2021р., м. Миколаїв
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді: Бойка А.В.,
суддів: Федусика А.Г.,
Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2021 р. по справі №400/2490/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати до його страхового стажу весь період навчання у вищому навчальному закладі, а також проходження військових зборів з 23.08.1978 року по 31.08.1978 року, та з 15.06.1983 року по 30.09.1983 року, всього 3 місяці 25 днів, та здійснити перерахунок пенсії, починаючи з 20.03.2020 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2021р. позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області подало апеляційну скаргу, обґрунтовану посиланням на не правильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Апелянт зазначив, що суд першої інстанції, приймаючи судове рішення не врахував, що учбовий період студентів починається з 01 вересня відповідного року та завершується днем отримання диплому про освіту. Також зазначив, що військові збори не є військовою службою, а отже період перебування на таких зборах не зараховуються до страхового стажу.

З огляду на зазначене апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, у березні 2020 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 призначено пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно даних протоколу про призначення пенсії, до загального страхового стажу позивача зараховано 41 рік 11 місяців 18 днів (а. с. 69).

На думку позивача, пенсійний орган невірно визначив період його страхового стажу, оскільки згідно даних трудової книжки він складає 42 роки 03 місяці 09 днів.

Позивач неодноразово звертався до пенсійного органу із заявами про зарахування до його страхового стажу всього періоду навчання у вищому навчальному закладі, згідно записів трудової книжки, однак в їх задоволенні відповідач відмовив, що стало підставою його звернення до суду з відповідним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки наявні у справі матеріали підтверджують періоди навчання позивача у вищому начальному закладі, а також проходження військової підготовки, позовні вимоги є обґрунтованими та належать задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-IV).

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 8 Закону №1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Пунктом 1 частини першої статті 9 Закону №1058-ІV визначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються у т. ч. пенсія за віком.

Згідно з частиною першою статті 24 Закону №1058-V страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до частини другої статті 24 Закону №1058-V страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Частиною четвертою статті 24 Закону №1058-ІV визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон 1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а в разі відсутності її чи відповідних записів у ній наявність трудового стажу підтверджується в Порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту «е» статті 3 Закону №1788-XII, право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом, зокрема, вихованці, учні, студенти, курсанти, слухачі, стажисти, клінічні ординатори, аспіранти, докторанти.

Відповідно до пункту «д» частини третьої статті 56 вищевказаного Закону до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Згідно записів трудової книжки № НОМЕР_1 та 6 у період з 23.08.1978 року по 30.09.1983 року ОСОБА_1 проходив навчання в Одеському політехнічному інституті.

На момент навчання позивача в навчальному закладі «Порядок визначення трудового стажу», який давав право на пенсію за віком регулювався Постановою Кабінету Міністрів СРСР «Про затвердження положення про порядок призначення та виплати державних пенсій» від 03.08.1972 № 590 (далі - Порядок №590).

Підпунктом «і» пункту 109 Порядку №590 встановлено, що крім роботи в якості робітника або службовця в загальний стаж роботи зараховується також навчання у вищих навчальних закладах, середніх спеціальних закладах (технікумах, педагогічних та медичних училищах і т.д.), партійних школах, совпартшколах, школах профрухів, на робфаках, перебування в аспірантурі, докторантурі та клінічній ординатурі.

За наведених вище обставин, судова колегія вважає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області безпідставно відмовило позивачу у зарахуванні до його страхового стажу період навчання в Одеському політехнічному інституті з 23.08.1978 року по 30.09.1983 року, згідно даних трудової книжки, а також додатково наданих документів.

Щодо включення до страхового стажу позивача період його перебування на військових зборах при вищому начальному закладі з 15.06.1983 року по 30.09.1983 року, судова колегія зазначає.

Відповідно до частини 1, 4 статті 11 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-XII військова підготовка громадян України за програмою підготовки офіцерів запасу проводиться у вищих військових навчальних закладах та у військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів. Військова підготовка за програмою підготовки офіцерів запасу включається до навчальних планів вищого навчального закладу як окрема навчальна дисципліна. Програми військової підготовки розробляються згідно з вимогами кваліфікаційних характеристик офіцерів запасу за відповідною військово-обліковою спеціальністю. Порядок розроблення та затвердження кваліфікаційних характеристик офіцерів запасу та програм військової підготовки офіцерів запасу визначається Міністерством оборони України.

Як передбачено пунктами 13, 15, 17, 19 Порядку проведення військової підготовки студентів вищих навчальних закладів за програмою підготовки офіцерів запасу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 лютого 2012 року №48 військова підготовка здійснюється у формі навчальних занять, самостійної роботи студентів, практичної підготовки, навчального збору, контрольних заходів. Громадяни, які мають ступінь вищої освіти не нижче бакалавра, пройшли теоретичний і практичний курс навчання з військової підготовки у відповідному військовому навчальному підрозділі чи вищому військовому навчальному закладі та комплексні практичні заняття з вивчення курсу первинної військово-професійної підготовки, залучаються до проходження навчального збору, передбаченого програмою військової підготовки. Навчальний збір організовується після закінчення навчання у військовому навчальному підрозділі чи вищому військовому навчальному закладі у поточному році або за рахунок часу, відведеного на канікулярну відпустку здобувачів вищої освіти. Під час навчального збору на громадян поширюються права та обов`язки, встановлені актами законодавства для військовозобов`язаних, призваних на збори. Навчальний збір проводиться у військових частинах (на кораблях) або у вищих військових навчальних закладах (військових інститутах), які мають відповідну матеріально-технічну базу для проведення практичного навчання. Порядок призову і направлення студентів та інших осіб на навчальний збір, проходження перед початком навчального збору медичного огляду визначається Міноборони разом з Генеральним штабом Збройних Сил. Згідно з пунктом 19 Порядку №48 навчальний збір завершується складенням студентами та іншими особами екзамену.

Відповідно до пунктів 2, 3 Розділу І Інструкції про організацію військової підготовки громадян України за програмою підготовки офіцерів запасу яка затверджена спільним наказом Міністерства оборони України та Міністерством освіти і науки України від 14.12.2015 №719/1289, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31 грудня 2015 року за №1678/28123, військову підготовку за програмою підготовки офіцерів запасу (далі - військова підготовка) на добровільних засадах проходять громадяни, які мають або здобувають ступінь вищої освіти не нижче бакалавра, придатні до військової служби за станом здоров`я та морально-діловими якостями. Військова підготовка проводиться у військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів (далі - ВНП) або у вищих військових навчальних закладах (далі - ВВНЗ).

Як передбачено, пунктом 1 Розділу ІІІ вказаної вище Інструкції №719/1289 військова підготовка громадян організовується і проводиться згідно з вимогами Закону України "Про вищу освіту", Порядку проведення військової підготовки громадян України за програмою підготовки офіцерів запасу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 лютого 2012 року №48(зі змінами), та цієї Інструкції. Військова підготовка включається до освітніх (освітньо-професійних чи освітньо-наукових) програм підготовки та навчальних планів вищого навчального закладу, здобувачі вищої освіти якого проходять військову підготовку як окрему навчальну дисципліну, і складається з теоретичного і практичного курсів військової підготовки у військовому навчальному підрозділі або у вищому військовому навчальному закладі, комплексних практичних занять з вивчення курсу первинної військово-професійної підготовки на базі військових частин або навчальних центрів вищих військових навчальних закладів (військових навчальних підрозділів) та навчального збору.

Пунктами 1-4, 11 Розділу ІV Інструкції №719/1289 передбачено, що громадяни, які мають або здобувають ступінь вищої освіти не нижче бакалавра та пройшли теоретичний і практичний курси навчання з військової підготовки у відповідному ВНП або ВВНЗ, залучаються до проходження передбаченого програмою військової підготовки навчального збору. Навчальний збір проводиться у військових частинах (на кораблях) або у ВВНЗ (військових інститутах), які мають відповідну польову навчально-матеріальну базу для проведення практичного навчання. Проведення навчального збору є завершальним етапом військової підготовки громадян. На навчальному зборі вдосконалюються командирські та методичні навички громадян, отримані ними під час засвоєння програми військової підготовки у ВНП (ВВНЗ), виконуються вправи зі стрільб, водіння військової (бойової) техніки та вирішуються інші практичні завдання. На період проходження навчального збору на громадян, які проходять військову підготовку, поширюються всі права та обов`язки військовозобов`язаних згідно з законодавством. Громадяни, які проходять військову підготовку, під час збору іменуються солдатами, а ті з них, які проходять або пройшли раніше військову службу в Збройних Силах України i мають військові звання, - за їх військовими званнями.

Як передбачено пунктом 10 Розділу V Інструкції №719/1289 громадянам України, які здобули вищу освіту за освітньо-кваліфікаційним рівнем не нижче бакалавра, пройшли повний курс військової підготовки за програмою підготовки офіцерів запасу, склали встановлені іспити та атестовані до офіцерського складу, присвоюється відповідне первинне військове звання офіцера запасу. У разі потреби вони за наказом Міністра оборони України підлягають призову для проходження військової служби осіб офіцерського складу або за їх бажанням можуть бути прийняті на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу.

Частиною 6 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що одним із видів військової служби є: військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів) навчання.

Враховуючи, що в період навчання в Одеському політехнічному інституті з 23.08.1978 року по 30.09.1983 року, ОСОБА_1 одночасно проходив військову підготовку у цьому ж навчальному закладі, судова колегія вважає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області має зарахувати до його страхового стажу, в тому числі період перебування на військових зборах.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу позивача періоди його навчання та проходження військової підготовки в Одеському політехнічному інституті.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

При цьому, згідно п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для задоволення скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області та скасування рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2021 р. колегія суддів не вбачає.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Враховуючи, що дана справа, у відповідності до п.6 ч.6 ст.12 КАС України, є справою незначної складності, тому рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягають.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2021 р. без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач: А.В. Бойко

Судді: А.Г. Федусик

О.А. Шевчук