Справа № 990/36/22
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2022-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

14 лютого 2022 року

Київ

справа №990/36/22

адміністративне провадження № П/990/36/22

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Стрелець Т.Г., розглянувши матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційна компанія» до Президента України, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору на стороні відповідача - Державне управління справами, Державне підприємство «Готель Україна», Міністерство інфраструктури України, Закрите акціонерне товариство «Готель Україна» про визнання протиправним і нечинним Указу Президента України № 677/2021 від 28.12.2021 «Про впорядкування використання об`єктів державної власності, що перебувають в управлінні Державного управління справами», визнання протиправними дій Президента України Зеленського В.О. та встановлення відсутності компетенції,-

установив:

07 лютого 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Комерційна компанія» звернулося до Верховного Суду з адміністративним позовом до Президента України, в якому просило:

- визнати дії Президента України Зеленського Володимира Олександровича щодо погодження із пропозицією Міністерства інфраструктури України та Державного управління справами про передачу Державного підприємства «Готель Україна» до сфери управління Міністерства інфраструктури України протиправними;

- визнати протиправним та нечинним Указ Президента України №677/2021 від 28.12.2021 року «Про впорядкування використання об`єктів державної власності, що перебувають в управлінні Державного управління справами»;

- встановити відсутність компетенції (повноважень) у Президента України Зеленського Володимира Олександровича в частині вирішення питання передачі в сферу управління Міністерства інфраструктури України Державного підприємства «Готель Україна» на підставі пропозиції Міністерства інфраструктури України та Державного управління справами щодо передачі державного підприємства «Готель Україна».

Вирішуючи питання щодо можливості прийняття вказаної позовної заяви до провадження, Суд виходить з такого.

Юрисдикція та повноваження адміністративних судів, порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначається Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Частиною четвертою статті 22 КАС України визначено, що Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні справи щодо встановлення Центральною виборчою комісією результатів виборів або всеукраїнського референдуму, справи за позовом про дострокове припинення повноважень народного депутата України, а також справи щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, рішень, дій чи бездіяльності органів, які обирають (призначають), звільняють членів Вищої ради правосуддя, щодо питань обрання (призначення) на посади членів Вищої ради правосуддя, звільнення їх з таких посад, бездіяльності Кабінету Міністрів України щодо невнесення до Верховної Ради України законопроекту на виконання (реалізацію) рішення Українського народу про підтримку питання загальнодержавного значення на всеукраїнському референдумі за народною ініціативою.

У відповідності до пунктів 1, 2 частини 1 статті 266 КАС України правила цієї статті поширюються на розгляд адміністративних справ щодо: законності (крім конституційності) постанов Верховної Ради України, указів і розпоряджень Президента України; законності дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.

Позовні вимоги в частині визнання дій Президента України протиправними, визнання протиправним і нечинним Указу Президента України № 677/2021 від 28.12.2021 підлягають розгляду Верховним Судом як судом першої інстанції.

Стосовно позовної вимоги про встановлення відсутності компетенції (повноважень) у Президента України в частині вирішення питання передачі в сферу управління Міністерства інфраструктури України Державного підприємства «Готель Україна» на підставі пропозиції Міністерства інфраструктури України та Державного управління справами щодо передачі державного підприємства «Готель Україна» Суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Пунктом 3 частини 1 статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.

Таким чином, спори щодо встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства у випадку, коли такі спори виникають між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління (компетенційні спори).

Велика Палата Верховного Суду у постановах від 04 грудня 2019 року у справі №826/6233/17 та від 13 листопада 2019 року у справі № 826/3115/17 зазначала, що під компетенційним спором слід розуміти спір між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління (публічної адміністрації), у тому числі - делегованих повноважень. Особливість судового розгляду компетенційних спорів зумовлена необхідністю вирішення питання про те, чи належним чином реалізована компетенція відповідача та чи не порушена при реалізації повноважень відповідача компетенція позивача.

З огляду на зазначене вище правове регулювання, позовна вимога про встановлення відсутності компетенції Президента України щодо вчинення відповідних дій, згідно вимог статті 266 КАС України, не підсудна Верховному Суду як суду першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 172 КАС України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

В свою чергу, частиною п`ятою статті 172 КАС України визначено, що не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам.

Згідно з частиною шостою статті 172 КАС України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання адміністративного судочинства. Розгляд позовних вимог, виділених у самостійне провадження, здійснює суддя, який прийняв рішення про роз`єднання позовних вимог.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку щодо неможливості об`єднання в одне провадження позовних вимог, які належить розглядати за правилами різної підсудності.

З урахуванням зазначених вище приписів, роз`єднання позовних вимог з їх подальшим розглядом Верховним Судом як адміністративним судом першої інстанції за таких обставин є неможливим, оскільки вимога позивача про встановлення відсутності компетенції (повноважень) у Президента України Зеленського Володимира Олександровича в частині вирішення питання передачі в сферу управління Міністерства інфраструктури України Державного підприємства «Готель Україна» на підставі пропозиції Міністерства інфраструктури України та Державного управління справами щодо передачі державного підприємства «Готель Україна» не підсудна Верховному Суду як суду першої інстанції.

Подібна правова позиція щодо неможливості роз`єднання позовних вимог висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 травня 2019 року по справі № 9901/8/19.

Згідно з пунктом 6 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).

Як було зазначено вище, застосування статті 172 КАС України щодо роз`єднання позовних вимог, є неможливим.

Отже, враховуючи, що позивач порушив правила об`єднання позовних вимог, вказаний позов в цілому не може бути прийнятий до розгляду Верховним Судом і підлягає поверненню особі, яка його подала.

На підставі викладеного, керуючись статтями 22, 169, 172, 241, 243, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України

у х в а л и в :

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційна компанія» до Президента України, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору на стороні відповідача - Державне управління справами, Державне підприємство «Готель Україна», Міністерство інфраструктури України, Закрите акціонерне товариство «Готель Україна» про визнання протиправним і нечинним Указу Президента України № 677/2021 від 28.12.2021 «Про впорядкування використання об`єктів державної власності, що перебувають в управлінні Державного управління справами», визнання протиправними дій Президента України Зеленського В.О. та встановлення відсутності компетенції - повернути позивачеві.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала може бути оскаржена до Великої Палати Верховного Суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її прийняття та набирає законної сили після її перегляду в апеляційному порядку або після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Суддя-доповідач Т.Г. Стрелець