Справа № 320/10342/20
Суддя: Аліменко Володимир Олександрович
Дата ухвалення: 2022-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Аліменка В.О.,

суддів Бєлової Л.В., Кучми А.Ю.

за участю секретаря Михайлової Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу, без фіксування технічними засобами, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України, Південно-західної універсальної товарної біржі на рішення Київського окружного адміністративного суду від 23 липня 2021 р. у справі за адміністративним позовом Південно-західної універсальної товарної біржі до Головного управління Державної податкової служби у Київській області як територіальний орган утворений на правах відокремленого підрозділу про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И Л А:

Південно-західна універсальна товарна біржа звернулась до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби України у Київській області, в якому просила суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 20 травня 2020 р. № .

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що податкове повідомлення-рішення від 20 травня 2020 р. № складено без урахування всіх обставин, є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, з огляду на наступне. До оскаржуваного податкового повідомлення-рішення внесено розрахунки штрафної санкції, нараховані за несплату податку на додану вартість, нарахованого відповідно до податкового повідомлення-рішення № від 9 липня 2019 року, яке було оскаржено в встановленому податковим кодексом порядку. Звертає увагу, що в серпні 2019 року позивач отримав від ДФС України рішення про продовження строку розгляду скарги від 21 серпня 2019 року вих.№40131/6/99-99-11-04-01-25 до 3 жовтня 2019 року, проте станом на 9 червня 2020 року рішення щодо розгляду скарги платником податків так і не отримано, а отже, відповідно до пункту 56.9 статті 56 Податкового кодексу України скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня, наступного за останнім днем зазначених строків, тобто з 4 жовтня 2019 року, оскільки вмотивоване рішення за скаргою платника податків не надсилалося платнику податків протягом строку, продовженого за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу. Стверджує, що з метою встановлення наявності рішення за скаргою платника податків, останнім було направлено до контролюючого органу запит про надання копії рішення за скаргою платника податків, проте станом на поточну дату відповіді платник податків не отримав. За таких обставин врахування у спірному рішенні штрафних санкцій за ППР, винесеним у 2019 році є безпідставним, а тому спірне рішення підлягає скасуванню.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 23 липня 2021 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить суд вказане судове рішення скасувати та винести нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. На думку апелянта, оскаржуване рішення винесено судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до вимог частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України ( далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, у судове засідання не з`явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що у матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов`язкова, колегія суддів на місці ухвалила проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, 16 квітня 2020 р. ГУ ДПС у Київській області було проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності, сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість та з питання несвоєчасної реєстрації податкових накладних в ЄРПН, за результатами якої складено акт камеральної перевірки від 16 квітня 2020 р. № 1359/50-04/33108752 (далі - акт перевірки).

В акті перевірки зазначено, що платником податку несвоєчасно сплачено угоджену суму грошового зобов`язання, а саме:

1) дата - 9 липня 2019 р.; номер - ; назва документа - податкове повідомлення-рішення; податкове зобов`язання - 1169; граничний термін сплати - 16 листопада 2019 р.; дата сплати - 2 грудня 2019 р.; сума - 1169; кількість днів затримки - 21;

2) дата - 9 липня 2019 р.; номер - ; назва документа - податкове повідомлення-рішення; податкове зобов`язання - 6442; граничний термін сплати - 25 листопада 2019 р.; дата сплати - 26 листопада 2019 р.; сума - 6442; кількість днів затримки - 1;

3) дата - 9 липня 2019 р.; номер - ; назва документа - податкове повідомлення-рішення; податкове зобов`язання - 27633; граничний термін сплати - 26 листопада 2019 р.; дата сплати - 23 грудня 2019 р.; сума - 27633; кількість днів затримки - 27.

За наслідками перевірки контролюючим органом встановлено порушення термінів сплати узгодженого податкового зобов`язання, чим порушено вимоги пункту 203.2 статті 203, пункту 57.1 статті 57 ПК України. Відповідальність за порушення правил сплати (перерахування) узгодженої суми податкового зобов`язання протягом граничних строків передбачена п. 126.1 ст. 126 ПК України.

На підставі висновків, викладених в акті перевірки контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 20 травня 2020 р. № , яким за затримку на 27, 21, 1 календарних днів сплати грошового зобов`язання 35 244 грн. 00 коп. зобов`язано позивача сплатити штраф у розмірі 10 % у сумі 3 524 грн. 40 коп.

Не погоджуючись із прийнятим податковим повідомленням-рішенням позивач подав скаргу до Державної податкової служби України.

18 серпня 2020 р. Державна податкова служба України рішенням № 25732/6-99-00-06-02-05-06 повідомила позивача про наступне:

«ГУ ДПС у Київській області проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності, сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість (далі - ПДВ) та з питання несвоєчасної реєстрації податкових накладних в ЄРПН позивача, якою встановлено порушення вимог п. 57.1 ст. 57, п. 203.2 ст. 203 Кодексу, а саме: порушено терміни сплати узгодженого податкового зобов`язання з ПДВ (акт перевірки від 16 квітня 2020 р. №1359/50-04/33108752).

Як свідчать матеріали справи, виявлене порушення зумовлене несвоєчасною сплатою позивачем узгодженої суми податкового зобов`язання з ПДВ, тобто з затримкою до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання.

В ході розгляду скарги було встановлено, що ГУ ДФС у Хмельницькій області було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку позивачем з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати ПДВ при здійсненні фінансово-господарських операцій за серпень 2018 року по взаємовідносинах з ТОВ «Майквест», за результатами якої складено акт перевірки від 7 травня 2019 р. №0279/22-01-14-07/33108752 та винесено податкове повідомлення-рішення від 9 липня 2019 р. № про донарахування 135 333 грн. 33 коп. ПДВ та застосування штрафних санкцій у сумі 33 833 грн. 33 коп.

В подальшому, податкове повідомлення-рішення від 9 липня 2019 р. № було оскаржено до ДФС, яке рішенням від 26 вересня 2019 р. №3218/6/99-00-08-05-01 залишено без змін (вручено платнику 1 листопада 2019 р.).

Згідно з п. 57.3 ст. 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Інформація щодо оскарження позивачем податкового повідомлення-рішення від 9 липня 2019 р. № про донарахування 135 333 грн. 33 коп. ПДВ та застосування штрафних санкцій у сумі 33 833 грн. 33 коп. у судовому порядку не надходила, таким чином, зазначене податкове повідомлення-рішення є узгодженим 11 листопада 2019 р., а відтак позивач зобов`язаний був самостійно сплатити суму узгодженого податкового зобов`язання до 11 листопада 2019 р..

Однак станом на 30.11.2019 в ІКП відсутня інформація щодо сплати податкове повідомлення-рішення від 9 липня 2019 р. №.

На лист позивача від 16 березня 2020 р. №16/03/20-1 (вх. ДПС №13076/6 від 31 березня 2020 р.) було надано відповідь (вих. ДПС №13207/6/99-00-08-06-02-06 від 14 квітня 2020 р.) та копію рішення про результати розгляду скарги від 26 вересня 2019 р. №3218/6/99-00-08-05-01.

Отже, відповідно до п. 87.9 ст. 87 ПК України кошти, які були перераховані позивачем, незалежно від напрямку сплати, визначеного платником податків, зараховувались в рахунок погашення боргу згідно з черговістю його виникнення. Таким чином, перераховані кошти автоматично зараховано в погашення податкового боргу.

Таким чином, в ході проведення камеральної перевірки з питань дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасної сплати зобов`язання з ПДВ було встановлено факт порушення строків сплати податкового зобов`язання. Отже, розрахунок штрафних санкцій складено відповідно до ст. 126 Кодексу.

Враховуючи вищевикладене. відповідно до п. 126.1 ст. 126 ПК України, ГУ ДПС у Київській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 20 травня 2020 р. № на суму 3 524 грн. 40 коп. у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу (35 244 грн. 00 коп. х 10%).».

Рішенням № 25732/6-99-00-06-02-05-06 від 18 серпня 2020 р. Державною податковою службою України залишено без змін податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Київській області від 20 травня 2020 р. №, а скаргу - без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним податковим повідомленням-рішенням відповідача, позивач звернувся до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що спірне податкове повідомлення - рішення є правомірним.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів. їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Підпунктом 20.1.4. пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України (далі - ПК України) передбачено, що органам державної податкової служби надане право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом. Порядок проведення перевірок визначений статтями 75-86 Податкового кодексу України.

Згідно пункту 56.1 статті 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до вимог пункту 56.2 статті 56 ПК України у разі якщо платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, такий платник має право звернутися із скаргою про перегляд цього рішення до контролюючого органу вищого рівня.

Згідно пункту 56.8 статті 56 ПК України контролюючий орган, який розглядає скаргу платника податків, зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника податків поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку.

Пунктом 56.9 статті 56 ПК України передбачено, що керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу може прийняти рішення про продовження строку розгляду скарги платника податків понад 20-денний строк, визначений у пункті 56.8 цієї статті, але не більше 60 календарних днів, та письмово повідомити про це платника податків до закінчення строку, визначеного у пункті 56.8 цієї статті.

Якщо вмотивоване рішення за скаргою платника податків не надсилається платнику податків протягом 20-денного строку або протягом строку, продовженого за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня, наступного за останнім днем зазначених строків.

Скарга вважається також повністю задоволеною на користь платника податків, якщо рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу про продовження строків її розгляду не було надіслано платнику податків до закінчення 20-денного строку, зазначеного в абзаці першому цього пункту.

Відповідно до вимог пункту 56.13 статті 56 ПК України у разі коли останній день строків, зазначених у цій статті, припадає на вихідний або святковий день, останнім днем таких строків вважається перший робочий день, що настає за вихідним або святковим днем.

Підпунктом 56.17.2 пункту 56.17 статті 56 ПК України передбачено, що процедура адміністративного оскарження закінчується днем отримання платником податків рішення відповідного контролюючого органу про повне задоволення скарги.

День закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов`язання платника податків, крім випадку, передбаченого підпунктом 108-1.2.2 пункту 108-1.2 статті 108-1 цього Кодексу. (пункт 56.17 статті 56 ПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, 21 серпня 2019 року Державною фіскальною службою України прийнято рішення № 40131/6/99-99-11-04-01-25 про продовження строку розгляду скарг до 3 жовтня 2019 року включно.

Згідно рішення ДПС України від 26 вересня 2019 р. №3218/6/99-00-08-05-01 про результати розгляду скарги, податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Хмельницькій області від 9 липня 2019 р. № залишено без змін, а скаргу позивача - без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що на дату прийняття податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС у Хмельницькій області від 9 липня 2019 р. № та на дату подання скарги до Державної фіскальної служби України за вх. № 32870/6 від 5 серпня 2019 р. позивач був зареєстрований за наступною адресою: вул. Пушкіна, буд. 9, м. Хмельницький, Хмельницька область, 29000, що підтверджується офіційним витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Державна фіскальна служба України направила рішення від 26 вересня 2019 р. №3218/6/99-00-08-05-01 на адресу позивача, яка була зазначена у скарзі, а саме: вул. Пушкіна, буд. 9, м. Хмельницький, Хмельницька область, 29000. Водночас, до Державної фіскальної служби України повернувся конверт 1 листопада 2019 р. з відміткою підприємства поштового зв`язку: «повертається за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до вимог п.42.3 ст.42 ПК України якщо платник податків у порядку та у строки, визначені статтею 66 цього Кодексу, повідомив контролюючий орган про зміну податкової адреси, він на період з дня державної реєстрації зміни податкової адреси до дня внесення змін до облікових даних такого платника податків звільняється від виконання вимог документів, надісланих йому контролюючим органом за попередньою податковою адресою та в подальшому повернених як таких, що не знайшли адресата.

Пунктом 66.5 статті 66 ПК України передбачено, що у разі виникнення змін у даних або внесення змін до документів, що подаються для взяття на облік згідно з цією главою, крім змін, які вносяться до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, та змін, про які платник податків повідомив за основним місцем обліку, платник податків зобов`язаний подати контролюючому органу, в якому він обліковується, уточнені документи протягом 10 календарних днів з дня внесення змін до зазначених документів.

Згідно пункту 42.4 статті 42 ПК України у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Отже, суд першої інстанції вірно зазначив, що рішення від 26 вересня 2019 р. №3218/6/99-00-08-05-01 про результати розгляду скарг у день його винесення направлено контролюючим органом за місцезнаходженням відповідача рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Таким чином, податковим органом вищого рівня виконано свій обов`язок щодо розгляду скарг платника податків та у встановлений законом термін направлено рішення за результатами розгляду скарг за його місцезнаходженням.

Судом першої інстанції встановлено, що податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Хмельницькій області від 9 липня 2019 р. № не було скасовано вищим органом - Державною фіскальною службою України, а скарга позивача була розглянута у визначений строк та направлена позивачу відповідно до вимог податкового законодавства.

Отже, підстави для застосування п. 56.9 ст. 59 ПК України відсутні.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, позивач 23 вересня 2019 р. змінив місцезнаходження юридичної особи з адреси по вул. Пушкіна, буд. 9, м. Хмельницький, Хмельницька область, 29000 на нову адресу: вул. Січневого Прориву, буд. 41, м. Біла Церква, Київська область, 09100.

Судом першої інстанції встановлено, що Південно-західною універсальною товарною біржею змінено місцезнаходження юридичної особи за три дні до прийняття Державною фіскальною службою України рішення за результатом розгляду скарги позивача на податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Хмельницькій області від 9 липня 2019 р. № .

Однак, матеріали справи не містять жодного доказу, що позивач повідомляв про вказану обставину відповідний податковий орган та заявляв клопотання про направлення будь-якої поштової кореспонденції за новою адресою: вул. Січневого Прориву, буд. 41, м. Біла Церква, Київська область, 09100.

Відповідно до вимог статті 63 ПК України у разі проведення державної реєстрації зміни місцезнаходження або місця проживання платника податків, внаслідок якої змінюється адміністративно-територіальна одиниця та контролюючий орган, в якому на обліку перебуває платник податків (далі - адміністративний район), а також у разі зміни податкової адреси платника податків, контролюючими органами за попереднім та новим місцезнаходженням (місцем проживання) платника податків проводяться процедури відповідно зняття з обліку/взяття на облік такого платника податків.

Підставою для зняття з обліку платника податків в одному контролюючому органі і взяття на облік в іншому є надходження хоча б до одного з цих органів даних, що свідчать про належну державну реєстрацію таких змін органами державної реєстрації.

Платники податків, для яких законом установлені особливості державної реєстрації, у такому разі, зобов`язані подати контролюючому органу за новим місцезнаходженням відповідну заяву у десятиденний строк від дня реєстрації зміни місцезнаходження (місця проживання) згідно з порядком обліку платників податків. У разі неподання такої заяви протягом 10 календарних днів платник податків або посадові особи платника податків несуть відповідальність відповідно до закону.

Порядок переведення платника податків на обслуговування з одного контролюючого органу до іншого (взяття на облік/зняття з обліку) регламентується нормами розд. Х Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 9 грудня 2011 року № 1588, (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 22 квітня 2014 року № 462), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 травня 2014 року за № 503/25280 (далі - Порядок).

Протягом двадцяти днів після отримання відомостей або заяви про зміну місцезнаходження платника податків контролюючий орган за попереднім місцезнаходженням (місцем проживання) платника податків засобами інформаційної системи в електронному вигляді формує та надсилає до контролюючого органу за новим місцезнаходженням (місцем проживання) платника податків повідомлення за формою № 11-ОПП.

Контролюючий орган за новим місцезнаходженням (місцем проживання) платника податків здійснює взяття його на облік (основне місце обліку), протягом двох робочих днів після надходження повідомлення за формою № 11-ОПП.

Якщо до дати спливу одного місяця після отримання документів про зміну місцезнаходження (місця проживання) платника податків контролюючий орган за новим місцезнаходженням (місцем проживання) не здійснив взяття такого платника на облік (основне місце обліку), то взяття на облік за новим місцезнаходженням (місцем проживання) здійснюється автоматично у день спливу такого строку.

Відповідно до частини восьмої статті 45 Бюджетного кодексу України, у разі зміни місцезнаходження суб`єктів господарювання - платників податків сплата визначених законодавством податків і зборів після реєстрації здійснюється за місцем попередньої реєстрації до закінчення поточного бюджетного періоду.

Згідно пункту 10.13 розд. Х Порядку, юридичні особи - платники податків до закінчення року обліковуються в контролюючому органі за попереднім місцезнаходженням (неосновне місце обліку) з ознакою того, що вони є платником податків до закінчення року, а в контролюючому органі за новим місцезнаходженням (основне місце обліку) - з ознакою того, що вони є платниками податків з наступного року.

У контролюючому органі за неосновним місцем обліку платник податків сплачує всі податки та збори, які згідно із законодавством мають сплачуватись на території адміністративно-територіальної одиниці, що відповідає неосновному місцю обліку, щодо таких податків подає податкові декларації (розрахунки, звіти) та виконує інші обов`язки платника податків, а контролюючий орган стосовно платника податків здійснює адміністрування таких податків, зборів (пункт 7.3 розд. VII Порядку).

Контролюючий орган за попереднім місцезнаходженням (неосновне місце обліку) передає облікову справу платника податків та інші документи щодо адміністрування податків, зборів контролюючому органу за основним місцем обліку у такі строки:

після закінчення бюджетного періоду стосовно платників податків, визначених у підпункті 10.13 пункту 10 розділу Х Порядку;

протягом двох робочих днів після зняття з обліку в інших випадках.

Платниками податків, на яких не розповсюджуються норми статті 45 Бюджетного кодексу та пункту 7.3 розділу ІІ Порядку, є:

юридичні особи, які не є суб`єктами господарювання відповідно до норм Господарського кодексу;

відокремлені підрозділи юридичної особи;

самозайняті особи (фізичні особи - підприємці та особи, які здійснюють незалежну професійну діяльність).

Для зазначених платників сплата податків та подання звітності здійснюється за новим місцезнаходженням з дати взяття на облік в контролюючому органі за новим місцезнаходженням.

Згідно з пунктом 7 розділу ІІІ Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14 квітня 2015 року № 435, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23 квітня 2015 року за № 460/26905, якщо страхувальник із числа страхувальників, зазначених у пунктах 1, 2, 4 цього розділу, у звітному періоді змінює місцезнаходження, або місце реєстрації, або місце проживання (поза межами територіального обслуговування фіскального органу, в якому він перебував на обліку), Звіт за цей звітний період (з першого до останнього календарного числа звітного періоду) подається до фіскального органу за новим місцем взяття на облік.

Тобто, у разі зміни суб`єктом господарювання протягом бюджетного року місцезнаходження, пов`язаного зі зміною адміністративного району, звітність про суми нарахованого єдиного внеску подається та сплачується єдиний внесок за новим місцем взяття на облік.

Відповідно до вимог пункту 66.5 статті 66 ПК України у разі виникнення змін у даних або внесення змін до документів, що подаються для взяття на облік згідно з цією главою, крім змін, які вносяться до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, та змін, про які платник податків повідомив за основним місцем обліку, платник податків зобов`язаний подати контролюючому органу, в якому він обліковується, уточнені документи протягом 10 календарних днів з дня внесення змін до зазначених документів.

Отже, в будь-якому випадку суб`єкт господарювання зобов`язаний повідомляти контролюючий орган про зміну місцезнаходження юридичної особи для належної співпраці з контролюючими органами та для вчинення всіх необхідних дій перереєстрації юридичної особи в належному податковому районні де зареєстрований суб`єкт господарювання.

Колегія суддів звертає увагу, що податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Хмельницькій області від 9 липня 2019 р. № не скасоване, тому, кошти, які перераховувалися позивачем, незалежно від напрямку сплати, були зараховані податковим органом в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення. У подальшому це призвело до несвоєчасної сплати податкового боргу, визначеного вищевказаним ППР, яке позивач помилково вважав таким, що скасовано.

Таким чином, з огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що контролюючий орган правомірно виніс податкове повідомлення-рішення від 20 травня 2020 р. № , яким застосував штрафні санкції за неналежне виконання суб`єктом господарювання узгоджених податкових зобов`язань за податковим повідомлення-рішення від 9 липня 2019 р. № .

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні, оскільки суд всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 229, 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Південно-західної універсальної товарної біржі - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 23 липня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття. Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач В.О. Аліменко

Судді Л.В. Бєлова

А.Ю. Кучма

Повний текст постанови складено « 11» лютого 2022 року.