Справа № 160/1511/21
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2021-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 травня 2021 року Справа № 160/1511/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого суддіЦарікової О.В.,
секретаря судового засіданняБогатинської К.В.,
представника позивача: представника відповідачаВелієва Х.С., Воловоденко Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу №160/1511/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до Раївської сільської ради про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,
01.02.2021 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Раївської сільської ради, в якій позивач (в т.ч. з урахуванням уточненої позовної заяви) просить суд:
- визнати протиправними дії Раївської сільської ради, що виявилися у відмові надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, площею 2 га для ведення особистого селянського господарства у межах норм безоплатної приватизації;
- зобов`язати Раївську сільську ради надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2 га для ведення особистого селянського господарства у межах норм безоплатної приватизації протягом п`яти робочих днів з дня набрання чинності рішенням суду.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що він звернувся до Раївської сільської ради із заявою від 06.08.2020 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, однак 02.09.2020 йому відмовлено в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, та запропоновано взяти таку земельну ділянку в оренду строком на 5-10 років. Одночасно із цим відповідач повідомив про те, що на 53 сесії VII скликання Раївської сільської ради за результатом голосування рішення не прийнято. При цьому, позивач зауважив, що разом із заявою від 06.08.2020 були подані відповідні додатки з графічними матеріалами, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки. ОСОБА_1 вважає означені дії протиправними та такими, що спрямовані на перешкоджання права на отримання дозволу на розробку проекту землеустрою.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.02.2021 відкрито провадження у справі №160/1511/21 та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 30.03.2021. Останнє судове засідання по справі відбулось 20.05.2021.
Представник позивача у судовому засіданні 20.05.2021 позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позовну заяву у повному обсязі.
Представник відповідача у судовому засіданні 20.05.2021 проти задоволення позовних вимог заперечив, просив суд відмовити у задоволенні позову.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, судом встановлено наступне.
Згідно витягу з протоколу №5 засідання постійної комісії з питань агропромислового комплексу, земельних відносин, екології та охорони навколишнього середовища Раївської сільської ради від 02.09.2020, вирішено рекомендувати не погоджувати проект рішення «Про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадян».
Також в означеному протоколі зазначено, що голова постійної комісії з питань агропромислового комплексу, земельних відносин, екології та охорони навколишнього середовища Раївської сільської ради ОСОБА_2 запропонував, зокрема, позивачу взяти вказану земельну ділянку в оренду строком на 5-10 років.
10.09.2020 позивачем подано до Раївської сільської ради заяву, в якій ОСОБА_1 просив повідомити мотиви відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства.
Листом за вих. №01-11-1227/0/2-20 від 14.09.2020 Виконавчим комітетом Раївської сільської ради повідомлено позивача, що 02.09.2020 на 53 сесії Раївської сільської ради сьомого скликання проект рішення «Про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадян» розглянуто, за результатами голосування рішення не прийнято.
Крім того, в у вказаному вище листі зазначено, що Раївською сільською радою рішення про відмову в наданні дозволу щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства громадянину ОСОБА_1 не виносилося.
З метою захисту власних прав та інтересів ОСОБА_1 звернувся до суду із цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 1 статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» №280/97-ВР від 21.05.1997 (далі - Закон №280/97-ВР), сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
Пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону №280/97-ВР передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, як вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.
Відповідно до статті 59 Закону №280/97-ВР, рішення місцевої ради приймаються у формі відповідних рішень, прийнятих на сесії місцевої ради та рішень виконавчого комітету.
Таким чином, Раївська сільська рада повинна прийняти рішення по клопотанню позивача на пленарному засіданні Раївської сільської ради, чого останньою зроблено не було.
Витяг з протоколу №5 засідання постійної комісії з питань агропромислового комплексу, земельних відносин, екології та охорони навколишнього середовища Раївської сільської ради від 02.09.2020, яким вирішено рекомендувати не погоджувати проект рішення «Про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадян» не є рішенням Раївської сільської ради стосовно розгляду клопотання позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою.
Відповідно до частини 5 статті 46 Закону №280/97-ВР, сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць.
Отже, чинним законодавством України не передбачено право суб`єкта владних повноважень змінювати встановлений законом режим (періодичність) проведення сесій рад не менше одного разу на місяць у випадку надходження на розгляд до ради документів з питань відведення земельних ділянок (зокрема, клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, проекту землеустрою на погодження або затвердження тощо). Оскільки останні являються частинами єдиного процесу відведення земельних ділянок, а тому охоплюються терміном «питання відведення земельних ділянок».
У матеріалах справи відсутнє будь-яке рішення Раївської сільської ради стосовно розгляду заяви позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою.
Отже, відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо розгляду клопотання позивача та прийняття відповідного рішення за наслідками такого розгляду.
Разом з тим, слід зазначити, що строк розгляду клопотання є строком виконання органом місцевого самоврядування своїх повноважень (компетенції). Цей строк разом з іншими елементами (складовими) утворюють структуру повноважень суб`єкта владних повноважень. Недотримання строку виконання обов`язку є свідченням формального порушення реалізації повноважень, проте, повинно оцінюватися в межах причин і умов, які призвели до цього. Недотримання строку виконання обов`язку не означає припинення повноважень органу місцевого самоврядування і втрату ним правомочності на ухвалення будь-яких рішень, в тому числі й тих, які є предметом спору у цій справі. Тому, пропуск цього строку сам по собі не свідчить про звільнення відповідної ради від обов`язку розглянути питання надання дозволу на розробку проекту землеустрою.
Згідно з абзацом 3 частини 7 статті 118 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), особа має право замовити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки без згоди уповноваженого органу, якщо уповноважений орган у місячний строк не надав ні дозволу на його розроблення, ні мотивованої відмови у наданні такого дозволу.
Проте цією нормою закріплено виключно право, а не обов`язок громадянина замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу та жодним чином не позбавляє його права на отримання від уповноваженого органу після спливу місячного строку дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або вмотивованої відмови у його наданні, а також права на судовий захист у випадку неможливості реалізації права на отримання відповідного дозволу (бездіяльності суб`єкта владних повноважень) або відмови у його надані після спливу місячного строку.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.01.2020 у справі №440/1922/19.
Аналіз положень абзацу 3 частини 7 статті 118 ЗК України дає підстави для висновку, що зацікавлена особа має право замовити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки без згоди уповноваженого органу протягом одного місяця від дня закінчення місячного строку з часу реєстрації клопотання у відповідному уповноваженому органі. Місячний строк, упродовж якого особа може реалізувати це право, є присічним. Відтак, нездійснення права замовити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у цей строк призводить до припинення цього права.
Використання особою права замовити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки без згоди уповноваженого органу не позбавляє обов`язку відповідача розглянути заяву згідно із чинним законодавством та прийняти відповідне рішення.
Частина 6 статті 118 ЗК України передбачає відповідний перелік документів, що має бути поданий до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, а саме: клопотання, в якому зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри; графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки; погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). Забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені статтею 118 Земельного кодексу України.
Отже, якщо особою, яка звернулася до відповідного суб`єкта владних повноважень виконані всі передумови для отримання відповідного дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність, підстави для відмови у наданні такого дозволу відсутні.
Також аналіз частини 7 статті 118 ЗК України дає підстави для висновку, що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. З іншого боку, подання зацікавленою особою документів, необхідних для розгляду клопотання, не в повному обсязі або виявлення у документах, поданих замовником, недостовірних відомостей об`єктивно перешкоджають розгляду та винесенню законного рішення про надання дозволу/вмотивованої відмови на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
У разі надання особою пакету документів, необхідних для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, з недоліками щодо комплектності, форми чи змісту, відповідний орган має право звернутися до заявника з пропозицією усунути виявлені недоліки. Така дія є правомірним способом поведінки органу і має на меті створення громадянам умов для реалізації їх прав на землю. Зазначена пропозиція щодо усунення недоліків не може вважатися «відмовою у наданні дозволу» в розумінні частини 7 статті 118 ЗК України.
Водночас, суд наголошує, що звернення з такою пропозицією не звільняє відповідний орган від обов`язку прийняти рішення щодо надання дозволу (або про відмову у наданні такого дозволу) в межах встановленого законом місячного строку.
Відсутність рішення про надання дозволу або відмову у наданні дозволу в межах встановленого законом місячного строку свідчить про допущення відповідачем протиправної бездіяльності стосовно розгляду означеної заяви позивача.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.12.2018 у справі №509/4156/15-а.
Враховуючи відсутність рішення Раївської сільської ради з приводу заяви позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, суд вважає, що відповідач допустив протиправну бездіяльність, оскільки відповідачем не надано суду доказів, які б підтверджували поважність причин та умов порушення вказаного вище порядку та строку розгляду заяви позивача.
Таким чином, враховуючи встановлену судом протиправну бездіяльність відповідача з приводу розгляду заяви ОСОБА_1 від 06.08.2020 (вх. №01-11-1955/0/1-20 від 07.08.2020) про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, то ефективним способом захисту порушених прав позивача є саме зобов`язання Раївської сільської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.08.2020 (вх. №01-11-1955/0/1-20 від 07.08.2020) про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства та прийняти рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Приймаючи до уваги вищенаведене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно із частинами 1 і 3 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Суд звертає увагу на те, що позов задоволено частково, відтак, суд вважає, що на користь позивача необхідно стягнути судові витрати по сплаті судового збору в сумі 454, 00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст. ст. 2, 6, 9, 72, 77, 241, 243-246, 257 Кодексу адміністративного судочинства України суд,
Визнати протиправною бездіяльність Раївської сільської ради з приводу розгляду заяви ОСОБА_1 від 06.08.2020 (вх. №01-11-1955/0/1-20 від 07.08.2020) про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, площею 2 га для ведення особистого селянського господарства.
Зобов`язати Раївську сільську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.08.2020 (вх. №01-11-1955/0/1-20 від 07.08.2020) про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, площею 2 га для ведення особистого селянського господарства та прийняти рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
В іншій частині заявлених позовних вимог відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 31 травня 2021 року.

Суддя О.В. Царікова