Справа № 420/14356/21
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2022-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/14356/21

Головуючий в 1 інстанції: Кравченко М.М.

рішення суду першої інстанції прийнято у

м. Одесса, 13 вересня 2021 року

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Танасогло Т.М.,

суддів: Димерлія О.О., Єщенка О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13.09.2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2021 року ОСОБА_1 (позивач) звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (відповідач, ГУ ПФУ в Одеській області), про:

визнання протиправним та скасування рішення комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області № 5 від 26.05.2021 року про результати розгляду заяви про підтвердження стажу роботи;

визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2;

зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового та пільгового стажу за Списком № 2 в полуторному розмірі період роботи з 26.08.1986 по 08.05.1991 роки на посадах механіка рефрижераторних установок та машиніста рефрижераторних установок ВО «Мурманрибпром», а також до пільгового стажу за Списком № 2 період роботи з 16.05.1991 по 23.03.2001 роки на посаді машиніста холодильно-аміачних установок у ЗАТ «Полярна зірка»;

зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 22.03.2021 року.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач вказав, що рішення комісії при ГУ ПФУ в Одеській області №5 від 25.05.2021р., а також відмова ГУ ПФУ в Одеській області у призначенні пенсії позивачу за віком на пільгових умовах за Списком №2 є протиправними, порушують соціальні права позивач та підлягають скасуванню, оскільки його право на пенсію за віком на пільгових умовах чітко визначено приписами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Наголошує, що загальний його стаж на роботах, зі шкідливими умова праці, які надають право для призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2 складає 17 років 3 місяці та 8 днів. Посилаючись на наявність записів у трудовій книжці НОМЕР_1 , позивач вказує на те, що у період з 26.08.1986р. по 23.03.2001р. працював на роботах зі шкідливими умовами праці, зокрема: з 26.08.1986 по 08.05.1991 працював на посадах рефрижераторного механіка (механік рефрижераторних установок) та рефрижераторного машиніста (машиніста рефрижераторних установок) ВО «Мурманрибпром»; з 16.05.1991 по 23.03.2001 на посаді машиніста холодильно-аміачних установок на Одеському хладокомбінаті №2, які за характером умов праці відносяться до Списку №2 виробництв, цехів, професійі посад з важкими умовами праці, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах. Крім того, зазначає, що з 01.09.1983 по 16.05.1986 навчався у Одеському морехідному училищі рибної промисловості за спеціальністю «експлуатація судових холодильних установок» та отримав кваліфікацію технікамеханіка. Також, позивач зауважує, що для призначення йому пенсії на пільгових умовах до заяви ним були додані усі наявні у нього документи, зокрема архівні документи та архівні довідки щодо наказів, трудовий договір тощо, у підтвердження інформації про періоди роботи у ВО «Мурманрибпром» з 26.08.1986 по 08.05.1991. При цьому, також наголошує на тому, що згідно вимог закону основним документом у підтвердження стажу роботи є трудова книжка, яка у нього наявна та містить дані щодо періодів його роботи на посадах зі шкідливим умовами праці.

Відповідач проти позову заперечував, мотивуючи недоведеністю позивачем наявності необхідних умов для виникнення у позивача права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах.

Рішенням Одеськогоокружного адміністративного суду від 13 вересня 2021 року, позов ОСОБА_1 .

Визнано протиправним та скасовано рішення комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області № 5 від 26.05.2021 року про результати розгляду заяви про підтвердження стажу роботи.

Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового та пільгового стажу за Списком № 2 в полуторному розмірі період роботи з 26.08.1986 року по 08.05.1991 року на посадах механіка рефрижераторних установок та машиніста рефрижераторних установок ВО «Мурманрибпром», а також до пільгового стажу за Списком № 2 період роботи з 16.05.1991 року по 23.03.2001 року на посаді машиніста холодильно-аміачних установок у ЗАТ «Полярна зірка».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 22.03.2021 року.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області () на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1816,00 грн.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, Головним управлінням ПФУ в Одеській областіподано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апелянт просить скасувати судове рішення та прийняти нове, яким відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування скарги апелянт зазначає, що посада машиніста холодильно-аміачних установок не відповідає Списку №2, у зв`язку із чим відповідач на його думку правомірно відмовив у підтвердженні позивачу періоду роботи з 16.05.1991 по 23.03.2001 на такій посаді. До того ж, відсутня атестація робочого місця. Апелянт наголошує, що судом першої інстанції не спростовано факту невідповідності посади позивача машиніста холодильно-аміачних установок на Одеському хладокомбінаті №2 де позивач працював з 16.05.1991 по 23.030.2001 наявній у Списку №2 посаді. Також, судом першої інстанції не було встановлено результатів проведення атестації робочого місця позивача за період з 16.05.1991 по 23.03.2001, які б підтверджували право позивача на призначення пенсії на пільгових умовах. Посилаючись на обов`язковість проведення атестації робочого місця згідно ч.2 ст.114 Закону №1058, апелянт вважає необґрунтованими посилання суду першої інстанції на те, що формальні причини у вигляді неправильного зазначення посади не можуть бути підставою для відмови у призначенні пенсії, а проведення атестації робочого місця не залежить від волі позивача. Також, апелянт зазначає, що заява позивача від 26.06.2021р., з якою він звернувся повторно до ГУ ПФУ про призначення пенсії на пільгових умовах була складена ним у довільній формі, відтак правомірно була розглянута відповідачем згідно вимог ЗУ «Про звернення громадян». Лист-відповідь на вказану заяву, на думку апелянта не є відмовою у призначенні пенсії позивачу на пільгових умовах, носить інформаційний характер, та не несе для позивача жодних правових наслідків. Таким чином, на думку Головного управління, відповідач у даних спірних правовідносинахдіяв у порядку, в межах і у спосіб, передбачений Конституцією і законами України, жодних прав, свобод та інтересів позивача не порушував. Окрім вказано, апелянт також вважає необґрунтованими висновки суду першої інстанції про зобов`язання відповідача зарахувати до страхового та пільгового стажу позивача в полуторному розмірі період роботи з 01.01.1991 по 08.05.1991, оскільки згідно приписів п. 5 розділу XVПрикінцеві положення закону №1058, передбачена можливість зарахування періоду роботи в районах Крайньої Півночі виключно до 1 січня 1991 року.

17.11.2021р. (вхід.№ 25061/21) від позивача у справі до суду надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, у якому позивач просить відмовити у задоволенні скарги та залишити судове рішення без змін мотивуючи зокрема тим, що визначальним фактором при встановлення права на дострокове призначення пенсії за віком є факт зайнятості робітника на виробництві або на виконанні окремих робіт, передбачених Списками виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. У даному випадку, як зауважує позивач, підтвердженням у нього необхідного стажу для призначення пільгової пенсії є трудова книжка із відповідними записами у ній про періоди роботи на посадах, передбачених Списком №2, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах та у пільгових розмірах. Позивач у відзиві наголошує, що не проведення атестації робочих місць, на що посилається апелянт у своїй скарзі, не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах та відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не на працівника.

Згідно з ч.ч. 1,3 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в квітні 2021 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про підтвердження стажу роботи, що дає право для призначення пенсії на пільгових умовах.

Рішенням комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області від 26.05.2021 року протокол № 5 було відмовлено ОСОБА_2 у підтвердженні періоду роботи з 16.05.1991 року по 23.03.2001 року на посаді машиніста холодильно-аміачних установок відповідно до Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року № 162, розділ XXXIII «Загальні професії», оскільки зазначеним Списком передбачені машиністи холодильних установок, що обслуговують аміачно-холодильні установки, та відсутня інформація про проведення атестації робочого місця відповідно до підпункту 2 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

ОСОБА_1 26.06.2021 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України. До заяви позивачем були додані наступні копії документів: трудова книжка, довідка про заробітну плату, документи про стаж, архівні довідки, трудовий договір, облікову картку, довідку про перейменування, документи про освіту.

Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області листом від 20.07.2021 року № 11888-12313/П-02/8-1500/21 повідомило ОСОБА_1 , що комісією відмовлено у підтвердженні періоду роботи з 16.05.1991 року по 23.03.2001 року на посаді машиніста холодильно-аміачних установок, оскільки зазначена посада не відповідає Списку № 2 та відсутня інформація про проведення атестації робочого місця відповідно до вимог ч.2 ст.114 Закону; для підтвердження пільгового стажу роботи в ВО «Мурманрибпром» за період з 26.08.1986 року по 08.05.1991 року необхідно надати уточнюючу довідку, визначену п.20 Порядку № 637.

Позивач, не погоджуючись з такими рішеннями та діями відповідача, вважаючи, що має право на призначення йому пенсії на пільгових умовах та у пільговому розмірі, звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач досяг необхідного пенсійного віку станом на час звернення за призначенням пільгової пенсії, а також згідно із записами в трудовій книжці в період з 26.08.1986 року по 08.05.1991 року працював на посадах рефрижераторного механіка (механік рефрижераторних установок) та рефрижераторного машиніста (машиніст рефрижераторних установок) ВО «Мурманрибпром», а в період з 16.05.1991 року по 23.03.2001 року працював на посаді машиніста холодильно-аміачних установок ЗАТ «Полярна зірка», які підлягають зарахуванню до страхового та пільгового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах та у пільгових розмірах.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі ст.311 КАС України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другої статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В силу приписів ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»№ 1058-IV(Закон №1058-IV) регламентовано принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Статтею 44 Закону № 1058-IV визначено, що:

- заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально (частина перша);

- заява про призначення пенсії за віком може бути подана застрахованою особою не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку (частина друга);

- органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (частина третя).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-IV, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Згідно з частиною п`ятою статті 45 Закону № 1058-IV, документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Як встановлено ч.1 статті 114 Закону № 1058-IV, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону № 1058-IV, на пільгових умовах пенсія за віком призначається, зокрема, працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Згідно наявних у справі документів, на час звернення позивача до відповідача із заявою про призначення пенсії йому було повних 55 років, страховий стаж становив 39 років 7 місяців 23 дні, в т. ч. пільговий стаж за Списком № 2 - 16 років 10 місяців 8 днів.

Як встановлено ч.1 ст.1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ (далі - Закон України №1788-ХІІ), громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до п. «б» статті 13 Закону України №1788-ХІІ, на пільгових умовах право на пенсію за віком незалежно від місця останньої роботи мають працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Статтею 62 цього Закону передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за № 1451/11731 (далі - Порядок № 383) встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 №442 (далі - Порядок проведення атестації робочих місць), атестація робочих місць за умовами праці (далі - атестація) проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років. Зазначена постанова набула чинності з 21.08.1992. Це означає, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.1992, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації (пункти 4, 4.1 Порядку № 383).

Пунктом 4.2 Порядку № 383 встановлено, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація. Такий же порядок застосовується у разі припинення діяльності підприємства, установи, організації із визначенням правонаступника.

У разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць, до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку (пункт 4.3 Порядку № 383).

Відповідно до пунктів 4.4, 4.5 Порядку № 383 якщо атестація була вперше проведена після 21.08.97, у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах, до пільгового стажу зараховується весь період роботи до 21.08.1992, 5-річний період роботи на даному підприємстві, що передує даті видання наказу про її результати, та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Пунктом 10 Порядку №383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року №442, та розробленими на виконання цієї постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01 вересня 1992 року № 41. Відповідно до зазначених нормативних актів документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Слід зазначити, що згідно п.п. 1та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Приписами п.20 Порядку № 637 встановлено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

В свою чергу, як встановленоп.22 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, стаж роботи громадян України за її межами підтверджується документами, легалізованими відповідно до законодавства (крім роботи на території колишнього СРСР і держав, з якими колишнім СРСР було укладено угоди про соціальне забезпечення, до укладення відповідних двосторонніх угод).

Механізм підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника, визначений Порядком № 18-1.

Дія цього Порядку поширюється на осіб, які працювали, зокрема, на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах (пункт 2 Порядку №18-1).

У відповідності до п.11 Порядку №18-1 для підтвердження стажу роботи заявник подає до управління Пенсійного фонду України у районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах за місцем проживання (реєстрації) такі документи: 1) заяву про підтвердження стажу роботи; 2) витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (далі - Єдиний державний реєстр), а для підприємств, установ, організацій, ліквідованих до 01 липня 2004 року та/або щодо яких відсутні дані про проведення реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі, - інші документи, які мають підтверджувати факт припинення підприємства, установи, організації в результаті їх ліквідації (у тому числі архівні); 3) трудову книжку; 4) документи, видані архівними установами, зокрема: а) довідку про заробітну плату; б) копії документів про проведення атестації робочих місць; в) копії документів про переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, надання відпусток без збереження заробітної плати (у разі відсутності - довідка про їх відсутність).

Отже, з аналізу викладених вище правових норм слідує висновок про те, що основним документом, який підтверджує стаж роботи особи та виконання нею робіт на певній посаді, є трудова книжка.

Разом з тим, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Колегією суддів з матеріалів справи встановлено, що позивач, згідно записів в трудовій книжці в період з 26.08.1986 року по 08.05.1991 року працював на посадах рефрижераторного механіка (механік рефрижераторних установок) та рефрижераторного машиніста (машиніст рефрижераторних установок) ВО «Мурманрибпром», а в період з 16.05.1991 року по 23.03.2001 року працював на посаді машиніста холодильно-аміачних установок ЗАТ «Полярна зірка».

Тобто, у розумінні вимог ст. 62 Закону України №1788-ХІІ позивачем підтверджено стаж роботи з 26.08.1986 року по 08.05.1991 року працював на посадах рефрижераторного механіка (механік рефрижераторних установок) та рефрижераторного машиніста (машиніст рефрижераторних установок) ВО «Мурманрибпром», а в період з 16.05.1991 року по 23.03.2001 року працював на посаді машиніста холодильно-аміачних установок ЗАТ «Полярна зірка».

При цьому, відсутність уточнюючих довідок про характер роботи та характеристики виконуваної роботи за наявності належним чином оформленої трудової книжки не спростовує наявності у працівника відповідного пільгового стажу роботи, про що вірно було зазначено судом першої інстанції у своєму рішенні.

Частиною другоюстатті 82 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що повідомлення про відмову в призначенні пенсії із зазначенням причин відмови та порядку оскарження орган, що призначає пенсії, видає або надсилає підприємству, організації або заявникові не пізніше 5 днів після винесення відповідного рішення.

Тобто, відмовляючи особі в призначенні/перерахунку пенсії, орган, що призначає/перераховує пенсію, має зазначити причини такої відмови, у тому числі обґрунтувати мотиви не зарахування до страхового стажу окремих періодів роботи та/або навчання.

Як вже зазначалось вище, в силу вимог п.22 Порядку № 637, стаж роботи громадян України за її межами підтверджується документами, легалізованими відповідно до законодавства (крім роботи на території колишнього СРСР і держав, з якими колишнім СРСР було укладено угоди про соціальне забезпечення, до укладення відповідних двосторонніх угод).

Тобто, за приписами наведеної норми уточнюючі довідки для підтвердження спеціального трудового стажу або інші документи необхідно надавати лише в разі коли відсутні відповідні відомості в трудовій книжці, при цьому за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв`язку з воєнними діями підтвердження трудового стажу може здійснюватися органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Посилання відповідача про відсутність відомостей щодо проведення атестації робочих місць суд вважає незмістовним, з огляду на те, щоВелика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а, провадження № 11-1207апп19 чітко висловила свою позицію щодо проведення атестації робочих місць і вказала, що не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника.

При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Отже, з урахуванням правових висновків Великої Палити Верховного Суду, викладених у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а, колегія суддів наголошує апелянту, що не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Апеляційний суд поряд з наведеним зауважує, що відповідно до п.5 Розділу XV Прикінцевих положень Закону № 1058 період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу PCP, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу PCP від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», постанови Ради Міністрів Союзу PCP від 10 лютого 1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу PCP від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу PCP від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовим и актами.

Робота в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, з 1 березня 1960 року зараховується до стажу в полуторному розмірі відповідно Указу Президії Верховної ради СРСР від 10.02.1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, працюючих в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Колегією суддів з матеріалів справи встановлено, що ВО «Мурманрибпром» знаходилось на території м. Мурманськ; згідно з Переліком районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженим постановою РМ СРСР від 10.11.1967 року № 1029, на працівників підприємств, установ і організацій, розташований в м. Мурманську, розповсюджуються пільги для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі, передбачені указами Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 року та від 26.09.1967 року.

Відповідно до особових рахунків записи про перебування в резерві без оплати, відпустках без збереження заробітної плати та інших відволікань від основної діяльності відсутні, що підтверджує зайнятість позивача повний робочий день на займаних посадах.

В архівній довідці про заробітну плату від 16.04.2021 року № П-2590 зазначено, що позивачу було встановлено районний коефіцієнт до заробітної плати в розмірі 40 %.

Згідно архівної довідки від 16.04.2021 року № П-2592 позивача було зараховано до штату флоту на підставі трудового договору (наказ № 168 від 27.08.1986 року).

Відповідно до п.7 Інструкції про порядок надання пільг особам, що працюють в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженої Постановою Державного Комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати та Президії ВЦРПС від 16 грудня 1967 року № 530/П-28, трудові договори на визначений термін, тобто письмові договори, укладаються тільки тими підприємствами і організаціями, які розміщені в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до таких районів.

Також, період роботи позивача у ВО «Мурманрибпром» з 26.08.1986 року по 08.05.1991 року на посадах рефрижераторного механіка (механік рефрижераторних установок) та рефрижераторного машиніста (машиніст рефрижераторних установок) крім записів у трудовій книжці підтверджується наданими архівними документами: архівними довідками від 16.04.2021 року № П-2589, від 16.04.2021 року № П-2590, архівними витягами від 16.04.2021 року № П-2592 щодо наказу № 168 від 27.08.1986 року, від 16.04.2021 року № П-2592 щодо наказу № 184 від 18.09.1986 року, від 16.04.2021 року № П-2592 щодо наказу № 219 від 10.11.1989 року, від 16.04.2021 року № П-2592 щодо наказу № 59 від 27.03.1991 року, архівною довідкою від 16.04.2021 року № П-2591, трудовим договором від 12.09.1989 року, особистою обліковою карткою працівника форми П-2 № 52223.

Зазначені документи містять інформацію про періоди роботи позивача у ВО «Мурманрибпром» з 26.08.1986 року по 08.05.1991 року на посадах рефрижераторного механіка та рефрижераторного машиніста, місце розташування підприємства ВО «Мурманрибпром» в м. Мурманську, відомості про перейменування підприємства та його ліквідацію за рішенням суду.

Згідно записів у трудовій книжці позивача та в особовій картці форми П-2, ОСОБА_1 працював на різних типах судах-рефрижераторах: СТР (середній траулер рибальський), ВРТ (великий рефрижераторний траулер), рефрижератор рибальський МБ-0370.

В період роботи позивачау ВО «Мурманрибпром» з 26.08.1986 року по 08.05.1991 року на посадах рефрижераторного механіка та рефрижераторного машиніста, як зауважив суд першої інстанції, діяв Список № 2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затверджений постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року №1173.

Розділом XXIV (Харчова промисловість), підрозділом 17 (Видобуток і обробка риби) Списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах передбачено професії механіків, мотористів і машиністів і їх помічників рефрижераторів - виробничих, плаваючих в океанах і морях.

При цьому, слід зазначити, що питання врахування періодів роботи в районах Крайньої Півночі (колишнього СРСР, а потім Російської Федерації) після 01.01.1991 до стажу при призначенні пенсій на території України регулюється нормами міжнародних угод, підписаних Україною та Російською Федерацією.

З 01.01.1992 по 31.12.2001 на території РФ діяв Закон РРСФР «Про державні пенсії в РРСФР» від 20.11.1990 № 340-1, на підставі якого всі періоди роботи в районах Крайньої Півночі зараховуються в трудовий стаж в полуторному розмірі.

Частиною четвертою статті 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що у тих випадках, коли договорами (угодами) між Україною та іншими державами передбачено інші правила, ніж ті, що містяться у цьому Законі, то застосовуються правила, встановлені цими договорами (угодами).

Згідно з частиною другою статті 6 Угоди «Про гарантії прав громадян держав-учасників Співдружності незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення» від 13.03.1992, укладеною між Україною і Росією, для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасників угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР до набрання сили вказаної угоди.

Відповідно до абзаців 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом РФ «Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн» від 14.01.1993 трудовий стаж, включаючи стаж який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визнається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність. Сторонами визнаються дипломи, свідоцтво, інші документи державного зразка про рівень освіти і кваліфікації, які видані відповідними компетентними органами Сторін, без легалізації.

Частиною 2 статті 4 Угоди «Про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників - мігрантів» від 15.04.1994, підписаної Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Вірменія, республіки Білорусь, Республіки Грузія, Республіки Казахстан, Киргизької Республіки, Республіки Молдова, РФ, Республіки Таджикистан, Туркменістану, Республіки Узбекистан, України, передбачено, що трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.

З вищенаведених норм міжнародних угод, підписаних Україною та РФ, слідує, що обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пільговий стаж, набутий на території однієї з цих двох держав, визнається іншою державою.

Таким чином, якщо певний період роботи особи на території РФ згідно з законодавством цієї держави повинен обчислюватися на пільгових підставах, то в такому ж порядку цей же стаж повинен враховуватись щодо цієї людини і в Україні. Відтак, стаж позивача має бути обчислений згідно із законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність особи.

Виходячи з наведеного вище слідує, що для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка або письмовий трудовий договір або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Тобто достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду по справі № 302/662/17-а від 03.07.2018.

Таким чином, стаж роботи позивача в районі Крайньої Півночі підтверджується матеріалами справи та записами в трудовій книжці.

З урахуванням наведеного вище та встановлених апеляційним судом обставин справи, період роботи позивача з 26.08.1986 року по 08.05.1991 року на посадах механіка рефрижераторних установок та машиніста рефрижераторних установок ВО «Мурманрибпром» підлягає зарахуванню до страхового та пільгового стажу в полуторному розмірі, про що вірного висновку дійшов суд першої інстанції.

Щодо періодів роботи позивача з 16.05.1991 року по 23.03.2001 року на посаді машиніста холодильно-аміачних установоку ЗАТ «Полярна зірка», судова колегія враховує наступне.

Як було встановлено судом першої інстанції, в період роботи позивача у ЗАТ «Полярна зірка» з 16.05.1991 року по 23.03.2001 року на посаді машиніста холодильно-аміачних установок діяв Список № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року № 162.

Розділом XXXIII Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України, передбачено професії - машиністи холодильних установок, що обслуговують аміачно-холодильні установки.

Колегія суддів враховує доводи позивача про те, що згідно Національного класифікатора України (Класифікатор професії ДК 003:2010), затвердженого наказом Держспоживстандарту України 28.07.2010 року № 327, існує лише одна єдина та загальна для всіх інших похідних назв назва професії «машиніст холодильних установок» (Розділ 8, підрозділ 81, клас 816, підклас 8163). У Примітках 1 та 2 ДК 003:2010 похідні слова до професій (професійних назв робіт) можуть застосовуватися за умови збереження галузевої та функціональної належності, кваліфікаційних вимог, виключення дублювання, збереження коду новоутвореної професії. Назви професій можуть бути розширені за потребою користувача термінами та словами, які уточнюють місце роботи, виконувані роботи, сферу діяльності за умови дотримання лаконічності викладення, якщо інше не передбачено у КП чи відповідних законодавчо-правових актах. Інструкція для посади «Машиніст холодильних установок» відповідає вимогам «Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників. Випуск 1. Професії працівників, що є загальними для всіх видів економічної діяльності», що затверджене наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 29.12.2004 року № 336.

Державний стандарт професійно-технічної освіти (ДСПТО) за професією «Машиніст холодильних установок», затверджено наказом Міністерства освіти і науки України 30.09.2014 року № 1116, у якому зазначено, що загальні положення щодо реалізації ДСПТО Державний стандарт професійно-технічної освіти для підготовки (підвищення кваліфікації) робітників з професії «Машиніст холодильних установок» 2, 3, 4, 5, 6-го розрядів розроблено відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16 листопада 2011 року № 1238 «Про утворення міжвідомчої робочої групи з питань розроблення та впровадження державних стандартів професійно-технічної освіти» та статті 32 Закону України «Про професійно-технічну освіту» та є обов`язковим для виконання всіма професійно-технічними навчальними закладами, підприємствами, установами та організаціями, що здійснюють (або забезпечують) підготовку (підвищення кваліфікації) кваліфікованих робітників, незалежно від їх підпорядкування та форми власності.

При цьому, надаючи оцінку доводам відповідача та апелянта у справі з приводу того, що заява пенсіонером була подана не за встановленою у Додатку №3 до Порядку №22-1 формою, апеляційний суд зауважує, що відповідач неправомірно прийняв рішення щодо розгляду такої заяви за нормами Закону України «Про звернення громадян», оскільки навіть якщо заява про призначення пенсії за віком не відповідала встановленій формі, разом з тим у ній чітко прослідковується прохання позивача про призначення йому пенсії на пільгових умовах та у пільгових розмірах, в зв`язку із настанням певних обставин за яких позивач зробив висновок про його право на отримання пенсійних виплат.

Так, апеляційний суд враховує, що позивач, у зв`язку із досягненням необхідного віку, та вважаючи, що у нього наявне право та достатній стаж для призначення йому пенсії на пільгових умовах та у пільгових розмірах, звернувся до органу ПФУ із заявою про призначення такої пенсії, додавши до неї наявні у нього документи.

На переконання судової колегії, з огляду на норми чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, за результатом розгляду такої заяви відповідач був зобов`язаний прийняти рішення про призначення або про відмову в призначенні йому такої пенсії, однак не зробив цього, чим допустив протиправну бездіяльність.

Колегія суддів погоджується з зауваженням суду першої інстанції стосовно того, що формальні неточності у документах не можуть бути підставою для обмеження особи у реалізації її конституційного права на соціальний захист.

Враховуючи усе наведене вище, право позивача на зарахування до страхового та пільгового стажу за Списком № 2 в полуторному розмірі періоду роботи з 26.08.1986 року по 08.05.1991 року на посадах механіка рефрижераторних установок та машиніста рефрижераторних установок ВО «Мурманрибпром», а також до пільгового стажу за Списком № 2 періоду роботи з 16.05.1991 року по 23.03.2001 року на посаді машиніста холодильно-аміачних установок у ЗAT «Полярна зірка» підтверджується відповідними записами в трудовій книжці та наданими до суду документами.

Відтак,є вірним висновок суду першої інстанції про протиправність рішення комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області № 5 від 26.05.2021 року про результати розгляду заяви про підтвердження стажу роботи та наявність підстав для його скасування.

У відповідності до ч.1, ч.2 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: 1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону.

Отже, колегія суддів погоджується також з висновком суду попередньої інстанції про протиправність відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

Також, колегія суддів погоджується й з обраним судом першої інстанції способом захисту та відновлення порушеного права позивача, шляхом зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати позивачу до страхового та пільгового стажу за Списком № 2 в полуторному розмірі період роботи з 26.08.1986 року по 08.05.1991 року на посадах механіка рефрижераторних установок та машиніста рефрижераторних установок ВО «Мурманрибпром», а також до пільгового стажу за Списком № 2 період роботи з 16.05.1991 року по 23.03.2001 року на посаді машиніста холодильно-аміачних установок у ЗАТ «Полярна зірка».

Доводи апеляційної скарги є несуттєвими, встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують, загалом стосуються переоцінки висновків суду першої інстанції з приводу спірних обставин, та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Апеляційна скарга не містить посилань на обставини, передбачені статтями 317-319 КАС України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Також, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було винесене законне та обґрунтоване рішення, яке не підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 241-243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2021 рокуу справі № 420/14356/21 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя Танасогло Т.М.
Судді Димерлій О.О. Єщенко О.В.