Справа № 500/7586/21
Суддя: Дерех Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 500/7586/21
09 лютого 2022 року м.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі:
головуючої судді Дерех Н.В.
розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державна служба України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови №285926 від 26.10.2021, -
В провадженні Тернопільського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови №285926 від 26.10.2021.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 11.01.2022 позов задоволено повністю, визнано протиправною та скасовано постанову Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про застосування адміністративно-господарського штрафу №285926 від 26.10.2021, стягнено з Державної служби України з безпеки на транспорті на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп. сплаченого судового збору.

Представник Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення у даній справі, яким вирішити питання про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 витрат на професійну правничу (правову) допомогу в розмірі 7100,00 грн. Вважає, що остаточний розрахунок (сума) витрат ФОП ОСОБА_1 на правничу (правову) допомогу, надану Адвокатським Бюро "Ростислава Никитюка" в межах справи №500/7586/21, підлягає стягненню з бюджетних асигнувань відповідача - Державної служби України з безпеки на транспорті у повному обсязі, тобто в розмірі 7100,00 грн.

Ухвалою суду від 14.01.2022 призначено засідання з розгляду вказаної заяви на 26.01.2022 о 09:45 год.

Ухвалою суду від 26.01.2022 розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення відкладено до 09.02.2022 о 11:00 год.

09.02.2022 у відкрите судове засідання учасники справи не прибули.

Представник позивача подав письмову заяву, в якій просив розгляд справи здійснювати без їхньої участі, а додаткове рішення направити на адресу Адвокатського Бюро.

Представник відповідача у відкрите судове засідання не прибув, подав письмове клопотання, в якому просив проводити розгляд заяви в порядку письмового провадження без участі представника відповідача. Просив також врахувати клопотання Державної служби України з безпеки на транспорті від 09.12.2021 про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу.

У вказаному клопотанні про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, відповідач зазначив, що спір між позивачем та відповідачем є незначної складності, містить лише один епізод спірних правовідносин; спір відноситься до категорії спорів, що виникають під час реалізації положень Закону України «Про автомобільний транспорт», а тому немає великої кількості законів та підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом. Також вказав, що матеріали справи не містять великої кількості документів, на досліджені яких адвокат витратив би значний час. Зазначив, що в Єдиному державному реєстрі судових рішень оприлюднено численні судові рішення судів різних інстанцій з аналогічного предмету спору та за аналогічними мотивами, що наведені у позові позивача, що спрощувало роботу адвоката при підготовці даного позову, а тому, на думку представника відповідача, підготовка позову, клопотань у цій справі, не вимагала від адвоката значного обсягу юридичної та технічної роботи. Крім цього, зазначив, що в матеріалах справи відсутні адвокатські запити, направлені на збір додаткових доказів у справі.

За змістом частини третьої ст.252 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі, КАС України), суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Таким чином, суд вважає за можливе розгляд заяви представника позивача про прийняття додаткового рішення щодо розподілу судових витрат здійснювати в порядку письмового провадження.

Так, згідно частини першої ст.252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до частин першої, другої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно із частиною четвертою статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини сьомої статті 134 КАС України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Також, суд враховує правові висновки Верховного Суду в постанові від 26.06.2019 по справі №200/14113/18-а, згідно з якими суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо.

З огляду на правову позицію Верховного Суду наведену у додатковій постанові від 05.09.2019 по справі № 826/841/17 (провадження № К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, за наявності заперечень іншої сторони, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документа, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірними у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 по справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19) вказано, що при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Суд зазначає, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи.

Крім того Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 по справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19) вказала, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Так, в ході розгляду заяви представника Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі, судом встановлено, що позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу подано до суду Договір №76 про надання правничої (правової) допомоги від 27.10.2021, Додаток №1 від 27.10.2021 до Договору №76 про надання правничої (правової) допомоги від 27.10.2021 "Вартість правничої допомоги", Додаток №2 від 29.10.2021 до Договору №76 про надання правничої (правової) допомоги від 27.10.2021 (Акт №01 приймання-передачі виконаних робіт по наданню правничої (правової) допомоги), Додаток №2 від 06.12.2021 до Договору №76 про надання правничої (правової) допомоги від 27.10.2021.

Так, при вирішенні питання щодо розподілу витрат, пов`язаних з правничою допомогою, суд враховує, наявність судових рішень у справах з подібним предметом спору.

Водночас, суд оцінює співмірність витрат позивача на правничу допомогу із складністю предмету позову та обсягу фактично наданих адвокатом послуг.

Суд зазначає, що розгляд даної справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження, дана категорія справ є поширеною, судова практика сформована судами, а додатки до позовної заяви були в позивача. Тому, аналіз правових підстав та підготовка позовної заяви не потребують витрат часу таких, як про це зазначає представник позивача.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду, за результатами розгляду справи № 200/14113/18-а, ухвалив постанову від 26.06.2019, в якій викладено правові висновки про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було ухвалено рішення, всі його витрати на послуги адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір витрат, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Верховний Суд у постанові від 23.11.2020 у справі №638/7748/18 зазначає, що витрати на правову допомогу мають бути документально підтвердженні та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Інформація, яка міститься в акті приймання правничої допомоги, зокрема перелік наданих і послуг та фіксований розмір гонорару, не може вважатися тим розрахунком (детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги), подання якого є необхідною умовою для і стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

То ж, на думку суду, адвокатом не надано розрахункових документів, які би підтверджували оплату понесених витрат на правову допомогу, про що судом не здобуто відповідних доказів, та учасниками справи суду не подано.

Стосовно інших доводів наведених учасниками справи, то суд критично оцінює такі з огляду на їх надуманість, та зазначає, що згідно з пунктом 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Крім того, судом враховується, що відповідно до пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Оскільки розмір понесених витрат позивачем у розмірі 7100,00 грн. є необґрунтованим та неспівмірним з предметом спору, враховуючи підставні заперечення відповідача щодо зменшення їх розміру, до відшкодування позивачу, на думку суду, підлягають витрати понесені ним на правничу допомогу у сумі 2000,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті.

Керуючись статтями 243, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву представника Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі - задовольнити частково.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 2000 (дві тисячі) грн. 00 грн. витрат, понесених на професійну правничу допомогу.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Копію додаткового рішення надіслати учасникам справи.

Повний текст додаткового рішення складено та підписано 09.02.2022.

Реквізити учасників справи:

позивач - Фізична особа -підприємець ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач - Державна служба України з безпеки на транспорті (місцезнаходження: проспект Перемоги, 14, м. Київ,01135 ).

Головуюча суддя Дерех Н.В.