Справа № 200/9404/21
Суддя: Загацька Т.В.
Дата ухвалення: 2022-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2022 року Справа№200/9404/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Загацької Т.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Скрипник К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) до Державного кадастрового реєстратора Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області Супроненко Вікторії Вікторівни (85700, Донецька область, м.Волноваха, вул.Менделєєва, буд.4) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Державного кадастрового реєстратора Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області Супроненко Вікторії Вікторівни, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Державного кадастрового реєстратора Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області Супроненко Вікторії Вікторівни, оформлене у формі повідомлення про відмову у прийнятті заяви про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 10.06.2021 за №РВ-021, яким ОСОБА_1 відмовлено у прийнятті заяви про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру;

- зобов`язати Державного кадастрового реєстратора Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області Супроненко Вікторію Вікторівну прийняти заяву від 04.06.2021 та зареєструвати в Державному земельному кадастрі земельну ділянку щодо якої розроблений проект землеустрою, який поданий разом із заявою ОСОБА_1 04.06.2021 Державному кадастровому реєстратору Головного управління Держгеокадасгру у Донецькій області ОСОБА_2 шляхом присвоєння кадастрового номера.

В обґрунтування позовних вимог вказано, що рішенням Рибинської сільської ради Волноваського району від 20.12.2019 йому було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 14,0 та ріллі, для ведення городництва в оренду терміном на 7 років, із земель розвитку населеного пункту, розташованої в с. Рибинське, Волноваського району, Донецької області. В було розроблено технічну документацію із землеустрою та погоджено проект землеустрою. Проте 10.06.2021 Державним кадастровим реєстратором Супроненко Вікторією Вікторівною прийнято рішення № РВ-021 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру з підстав невідповідності поданих документів законодавству, оскільки площа земельної ділянки, яка відводиться не відповідає нормі, передбаченій ч.1 ст.36 Земельного кодексу України. Вважає, оскаржуване рішення необґрунтованим, оскільки Державним кадастровим реєстратором Супроненко Вікторією Вікторівною при прийнятті рішення №РВ-021 застосована дія норми ч. 1 ст. 36 Земельного кодексу України з урахуванням абзацу другого даної частини даної статті, яким доповнено ч. 1 ст. 36 Земельного кодексу України згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» №1423-ІХ від 28.04.2021.

На адресу суду від Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області надійшов відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що станом на 27.05.2021 ОСОБА_1 , до набрання чинності Закону України від 28.04.2021 року №1423 та обмеження площі земельних ділянок для городництва, право власності чи оренди на земельну ділянку площею 14,0 га ріллі для городництва не отримав. А відповідно ст.ст.125 та 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. На дату подання заяви право на земельну ділянку у ОСОБА_1 не виникло, а площу земельної ділянки, яка передається на умовах оренди поза земельних торгів Законом України від 28.04.2021 року № 1423 обмежили до 0,6 га. Враховуючи вищенаведене, передача в оренду земельної ділянки для городництва площею 14,0 га, а отже і її державна реєстрація в Державному земельному кадастрі після набрання чинності Закону України від 28.04.2021 року №1423 суперечить чинному законодавству. Отже, саме невідповідність поданих документів вимогам законодавства, 10.06.2021 було прийняте рішення № РВ-021 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до державного земельного кадастру наступного змісту: «п.п. 73,74-1, Порядку ведення ДЗК, затвердженого Постановою КМУ від 17.10.2012 № 1051, ст.22, ч.6 ст.24, Закону України «Про ДЗК», а саме: площа земельної ділянки, яка відводиться не відповідає нормі, передбаченій ч.1 ст.36 Земельного кодексу України».

У зв`язку з наведеним просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити.

Ухвалою суду від 15.09.2021 було відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

Ухвалою суду від 17.11.2021 розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження; замінено засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням; продовжено строк підготовчого провадження в адміністративній справі №200/9404/21 на тридцять днів з дня закінчення шістдесятиденного строку, визначеного ч.4 ст.173 КАС України; призначено підготовче засідання на 07.12.2021; витребувано у відповідача належним додаткові докази по справі.

Ухвалою суду від 07.12.2021 відкладено підготовче засідання на 14.12.2021.

Ухвалою суду від 14.12.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 12.01.2022.

Сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Дослідивши подані сторонами докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступне.

Рішенням Рибинської сільської ради від 20.12.2019 №VI/109-789 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 для ведення городництва» надано дозвіл гр. ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 14,0 га ріллі для ведення городництва в оренду терміном на 7 років, із земель запасу сільськогосподарського призначення Рибинської сільської ради, яка розташована в с. Рибинське, Волноваського району Донецької області (в межах населеного пункту).

З метою реалізації означеного рішення позивач замовив у Волноваського виробничого відділу ДРФ ДП «ЦДЗК» розробку проекту землеустрою.

Даним проектом розробленим Волноваським виробничого відділу ДРФ ДП «ЦДЗК» площа запроектованої до відведення земельної ділянки становить 14,0 га ріллі.

04.06.2021 позивач звернувся до Державного кадастрового реєстратора Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області із заявою про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру з підстав невідповідності поданих документів законодавству, а саме п.п. 73, 74-1, Порядку ведення ДЗК, затвердженого Постановою КМУ від 17.10.2012, № 1051, ст.22, ч.6 ст.24 ЗУ «Про ДЗКр», а саме: площа земельної ділянки, яка відводиться не відповідає нормі, передбаченій ч.1 ст.36 Земельного кодексу України.

Рішенням №РВ-021 від 10.06.2021 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру державним кадастровим реєстратором Відділу у Волноваському районі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області розглянуто заяву про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 04.06.2021р. (реєстраційний номер ЗВ-021) разом з доданими до неї документами та відповідно до Порядку ведення земельного кадастру прийнято рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру з таких підстав: невідповідність поданих документів законодавству, а саме п.п. 73,74-1, Порядку ведення ДЗК, затвердженого Постановою КМУ від 17.10.2012 № 1051, ст.22, ч.6 ст.24, Закону України «Про ДЗК», а саме: площа земельної ділянки, яка відводиться не відповідає нормі, передбаченій ч.1 ст.36 Земельного кодексу України.

Позивач не погоджується із рішеннями відповідача про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру, у зв`язку з чим звернувся до суду.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, які регулюють спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про державний земельний кадастр" від 07 липня 2011 року №3613 VI (далі - Закон №3613-VI) державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

У відповідності до ч. 5 ст. 5 Закону № 3613-VI внесення відомостей до Державного земельного кадастру та користування такими відомостями здійснюється виключно на підставі та відповідно до цього Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону № 3613-VI внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Згідно із ч. 4 ст. 9 Закону № 3613-VI державний кадастровий реєстратор: здійснює реєстрацію заяв про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, надання таких відомостей; перевіряє відповідність поданих документів вимогам законодавства; формує поземельні книги на земельні ділянки, вносить записи до них, забезпечує зберігання таких книг; здійснює внесення відомостей до Державного земельного кадастру або надає відмову у їх внесенні; присвоює кадастрові номери земельним ділянкам; надає відомості з Державного земельного кадастру та відмову у їх наданні; здійснює виправлення помилок у Державному земельному кадастрі; передає органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно відомості про земельні ділянки.

Відповідно до ч. ч. 6, 7 ст. 9 Закону № 3613-VI державний кадастровий реєстратор має доступ до всіх відомостей Державного земельного кадастру, самостійно приймає рішення про внесення відомостей до нього, надання таких відомостей, про відмову у здійсненні таких дій. Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян чи їх об`єднань у діяльність Державного кадастрового реєстратора, пов`язану із здійсненням державної реєстрації земельних ділянок, забороняється.

У відповідності до ч. 4 ст. 24 Закону № 3613-VI для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстратору, який здійснює таку реєстрацію, подаються: заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин; оригінал документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки; документація із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки у формі електронного документа.

Відповідно до ч. 5 ст. 24 Закону № 3613-VI державний кадастровий реєстратор, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, протягом чотирнадцяти днів з дня реєстрації заяви: перевіряє відповідність документів вимогам законодавства; за результатами перевірки здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або надає заявнику мотивовану відмову у державній реєстрації.

Процедура та вимоги щодо ведення Державного земельного кадастру визначені Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051 (далі Порядок 1051).

Згідно до пункту 67 Порядку 1051 внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру здійснюється виключно на підставі та відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр" та цього Порядку.

Забороняється вимагати для внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру надання документів та здійснення дій, прямо не передбачених Законом України "Про Державний земельний кадастр".

Документи, які є підставою для внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, мають відповідати таким вимогам:

текст документів має бути написаний розбірливо;

документи не мають містити підчищення або дописки, закреслені слова чи інші не обумовлені в них виправлення, орфографічні та арифметичні помилки, бути заповнені олівцем, а також з пошкодженнями, які не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст;

документи мають відповідати вимогам Закону України "Про Державний земельний кадастр" та цього Порядку.

Відповідно до ч. 6 ст. 24 Закону України "Про Державний земельний кадастр" (в редакції, що діяла на момент ухвалення рішення відповідачем) підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є:

розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора;

подання заявником документів, передбачених частиною четвертою цієї статті, не в повному обсязі;

невідповідність поданих документів вимогам законодавства;

знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини.

Пунктом 103 Порядку 1051 визначено, що відмова у здійсненні державної реєстрації обмеження у використанні земель (змін до нього) надається у разі, коли:

1) обмеження згідно із законом не підлягає державній реєстрації;

2) обмеження встановлюється на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора;

3) із заявою про державну реєстрацію обмеження у використанні земель звернулася неналежна особа;

4) подані документи не відповідають вимогам законодавства;

5) заявлене обмеження вже зареєстроване.

Відповідно до пп.1 пункту 109 Порядку 1051 державна реєстрація земельної ділянки здійснюється за заявою: особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки у разі її передачі у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи.

За результатами перевірки Державний кадастровий реєстратор виконує одну з таких дій:

- здійснює державну реєстрацію земельної ділянки;

- за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру присвоює кадастровий номер земельній ділянці;

- відкриває Поземельну книгу та вносить відомості до неї (крім відомостей про затвердження документації із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки, а також про власників, користувачів земельної ділянки);

- робить позначку про проведення перевірки електронного документа та внесення відомостей до Державного земельного кадастру відповідно до підпункту 2 пункту 75 цього Порядку;

- приймає рішення про відмову у державній реєстрації земельної ділянки відповідно до пунктів 70,73, 77-85 цього Порядку в разі:

- невідповідності поданих документів, зазначених у пункті 110 цього Порядку, вимогам, зазначеним у підпунктах 1 і 2 цього пункту;

- розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора;

- подання заявником документів, зазначених у пункті 110 цього Порядку, не в повному обсязі.

Згідно з ч.2 ст.73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У цій справі предметом спору є протиправне, на думку позивача, рішення державного кадастрового реєстратора про відмову у прийнятті заяви про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру.

Частиною другої ст.2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як вбачається з матеріалів справи, заява позивача у встановлений законодавством строк була розглянута відповідачем 10.06.2021, та за результатом розгляду заяви було прийнято рішення №РВ-021 від 10.06.2021 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру.

Підставою для відмови у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру за результатом розгляду заяви, поданої позивачем, слугувала невідповідність документів вимогам п.п. 73,74-1, Порядку ведення ДЗК, затвердженого Постановою КМУ від 17.10.2012 № 1051, ст.22, ч.6 ст.24, Закону України «Про ДЗК», а саме: площа земельної ділянки, яка відводиться не відповідає нормі, передбаченій ч.1 ст.36 Земельного кодексу України.

Статтею 3 Земельного кодексу України встановлено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, вказаним Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Так, відповідно до абз.1 ч.1 ст.36 Земельного кодексу України громадянам або їх об`єднанням із земель державної або комунальної власності можуть надаватися в оренду земельні ділянки для городництва.

Між тим, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» від 28.04.2021 №1423-IX (чинний з 27.05.2021) частину 1 статті 36 Земельного кодексу України доповнено абз.2 такого змісту: Площа земельної ділянки, що надається громадянину в оренду для городництва, не може перевищувати 0,6 гектара..

Таким чином, вищенаведеним Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» від 28.04.2021 №1423-IX внесено зміни до ст.36 Земельного кодексу України, в якій законодавцем визначено обмеження для городництва щодо площі земельної ділянки, а саме площа земельної ділянки, що надається громадянину в оренду для городництва, не може перевищувати 0,6 гектара.

При цьому, суд зазначає, що рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, за загальним правилом, не можна визнати неправомірними якщо вони ґрунтуються на законі, чинному на момент прийняття відповідного рішення таким суб`єктом.

Відповідний висновок ґрунтується на положеннях статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що відповідач як суб`єкт владних повноважень при реалізації владних управлінських функцій зобов`язаний застосовувати норму права, яка є чинною на момент прийняття рішення, що було дотримано державним кадастрованим реєстратором в межах цих правовідносин.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 28 травня 2021 року у справі №1940/1505/18, від 15 травня 2019 року у справі №825/1496/17.

Також, у постанові від 31 березня 2021 року у справі №803/1541/16, Верховним Судом сформульовано позицію та викладено, якщо під час розгляду заяви особи суб`єктом владних повноважень до прийняття остаточного рішення було змінено нормативно-правове регулювання, суб`єкт владних повноважень не має законних можливостей для прийняття рішення з урахуванням попереднього нормативно-правового регулювання, яке є нечинним, а його рішення та дії в цих випадках не можуть вважатися протиправними за формальними ознаками. У теорії права допускається можливість застосування до триваючих відносин до їх завершення нормативно-правового регулювання, яке діяло на час їх виникнення, за окремим рішенням і розглядається з позицій встановлення спеціального регулювання перехідного періоду - "переживаючої" (ультраактивної) дії нормативно-правових актів. Водночас, таке застосування повинно бути чітко обумовлено при прийнятті відповідних нормативно-правових актів. Відсутність такого застереження не надає суб`єкту владних повноважень права на самовільне застосування нечинних правових норм. Правова визначеність як елемент верховенства права не передбачає заборони на зміну нормативно-правового регулювання. На думку Конституційного Суду України, особи розраховують на стабільність та усталеність юридичного регулювання, тому часті та непередбачувані зміни законодавства перешкоджають ефективній реалізації ними прав і свобод, а також підривають довіру до органів державної влади, їх посадових і службових осіб. Однак очікування осіб не можуть впливати на внесення змін до законів та інших нормативно-правових актів (абзац 4 п. 4.1 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 22.05.2018 № 5-р/2018).

Виходячи з наведених норм права та встановлених по справі дійсних обставин, суд дійшов висновку, що при прийнятті відповідачем оскаржуваного рішення порушень прав позивача не допущено.

Інші доводи, міркування сторін судом розглянуті, але до уваги та врахування при вирішенні даної справи не приймаються, оскільки на результат вирішення спору не впливають.

На думку суду, відповідачем доведено правомірність оскаржуваного рішення з урахуванням вимог, встановлених ч.2 ст.19 Конституції України та ч.2 ст.2 КАС України, у свою чергу суд прийшов до переконання про необгрунтованість заявлених позивачем вимог, позивач не довів обставин, на яких ґрунтуються його вимоги, а тому виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов задоволенню не підлягає.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати позивача відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) до Державного кадастрового реєстратора Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області Супроненко Вікторії Вікторівни (85700, Донецька область, м.Волноваха, вул.Менделєєва, буд.4) про визнання протиправним та скасування рішення Державного кадастрового реєстратора Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області Супроненко Вікторії Вікторівни, оформлене у формі повідомлення про відмову у прийнятті заяви про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 10.06.2021 за №РВ-021, яким ОСОБА_1 відмовлено у прийнятті заяви про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру; зобов`язання Державного кадастрового реєстратора Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області Супроненко Вікторію Вікторівну прийняти заяву від 04.06.2021 та зареєструвати в Державному земельному кадастрі земельну ділянку щодо якої розроблений проект землеустрою, який поданий разом із заявою ОСОБА_1 04.06.2021 Державному кадастровому реєстратору Головного управління Держгеокадасгру у Донецькій області Супроненко Вікторії Вікторівні шляхом присвоєння кадастрового номера - відмовити.

Рішення ухвалено у нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини у судовому засіданні 12.01.2022.

Повний текст рішення складено 21.01.2022.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя Т.В.Загацька