Справа № 120/4760/21-а
Суддя: Кузьмишин В.М.
Дата ухвалення: 2022-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/4760/21-а Головуючий суддя 1-ої інстанції - Богоніс Михайло Богданович Суддя-доповідач - Кузьмишин В.М.

10 лютого 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьмишина В.М.

суддів: Сушка О.О. Сапальової Т.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 13 серпня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№1)", Державної казначейської служби України про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Описова частина.

Короткий зміст позовних вимог.

В травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№1)", Державної казначейської служби України, в якому просив: визнати протиправною бездіяльність відповідача 1 щодо ненадання тривалих побачень з близькими родичами відповідно до ст.151 КВК України; зобов`язати відповідача 1 вжити заходів щодо надання тривалих побачень з близькими родичами відповідно до ст. 151 КВК України; стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом безспірного списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України моральну шкоду в розмірі 250000,00 грн., завданої внаслідок ненадання відповідачем тривалих побачень з дружиною та сином, що порушує ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 13.08.2021 у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись із судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не повністю з`ясовані обставини, що мають значення для справи, а рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відзив/заперечення на апеляційну скаргу.

Відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Рух справи у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2021 року відкрито апеляційне провадження у вищевказаній справі.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2021 року справу призначено до судового розгляду в порядку письмового провадження.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, Позивач засуджений до довічного позбавлення волі та з 13.09.2004 відбуває покарання у Державній установі "Вінницька установа виконання покарань (№ 1)".

07.07.2020 дружина позивача ( ОСОБА_2 ) звернулася до відповідача 1 із заявою про надання тривалого побачення з чоловіком ОСОБА_1 тривалістю 3 доби з 07.08.2020 по 09.08.2020.

Листом Державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№1)" від 15.07.2020 ОСОБА_2 повідомлено про відмову у наданні тривалого побачення з чоловіком ОСОБА_1 із посиланням на протиепідеміологічні обмеження застосовані на підставі наказу Міністерства юстиції України від 02.04.2020 № 1308/5 «Про запобігання поширенню на території установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, закладів охорони здоров`я ДКВС України коронавірусу COVID-19».

Позивач зазначає, що з січня 2020 по день звернення до суду із цим позовом Державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№1)" протиправно позбавляє його тривалих побачень з дружиною та сином, що порушує його конституційне право на гуманне ставлення до нього та на повагу до його приватного і сімейного життя.

Позивач, вважаючи вказані дії відповідача протиправними, звернувся до суду з адміністративним позовом з метою захисту своїх порушених прав.

Мотивувальна частина.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.2 КВК України кримінально-виконавче законодавство України складається з цього Кодексу, інших актів законодавства, а також чинних міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно зі статтею 3 КВК України до засуджених, які відбувають покарання на території України, застосовується кримінально-виконавче законодавство України.

Порядок і умови виконання та відбування покарань визначаються та забезпечуються відповідно до законодавства, яке діє на час виконання та відбування кримінального покарання.

Режим у виправних і виховних колоніях, відповідно до частини 1 статті 102 КВК України, це встановлений законом та іншими нормативно-правовими актами порядок виконання і відбування покарання, який забезпечує ізоляцію засуджених; постійний нагляд за ними; виконання покладених на них обов`язків; реалізацію їхніх прав і законних інтересів; безпеку засуджених і персоналу; роздільне тримання різних категорій засуджених; різні умови тримання засуджених залежно від виду колонії; зміну умов тримання засуджених.

Відповідно до частини 1 статті 110 КВК України засуджені мають право на побачення: короткострокові тривалістю до чотирьох годин і тривалі - до трьох діб. Короткострокові побачення надаються з родичами або іншими особами у присутності представника колонії. Тривалі побачення надаються з правом спільного проживання і тільки з близькими родичами (подружжя, батьки, діти, всиновлювачі, всиновлені, рідні брати й сестри, дід, баба, онуки). Тривалі побачення можуть надаватися і подружжю, яке проживало однією сім`єю, але не перебувало у шлюбі, за умови, що в них є спільні неповнолітні діти. Оплата послуг за користування кімнатами короткострокових і тривалих побачень здійснюється засудженими або їх родичами чи іншими особами за рахунок власних коштів.

Також, відповідно до частини 5 статті 151 КВК України засуджені до довічного позбавлення волі мають право, окрім іншого, одержувати один раз на місяць короткострокове побачення та один раз на два місяці тривале побачення з близькими родичами (подружжя, батьки, діти, всиновлювачі, всиновлені, рідні брати і сестри, дід, баба, онуки). Тривалі побачення можуть надаватися і подружжю, яке проживало однією сім`єю, але не перебувало у шлюбі, за умови, що в них є спільні неповнолітні діти.

Порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань у виді арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк та довічного позбавлення волі регулюють Правила внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 28.08.2018 №2823/5, які є обов`язкові для виконання персоналом установ виконання покарань, засудженими, які в них утримуються, а також іншими особами, які відвідують ці установи.

Відповідно до частини 1 розділу XIV Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, окрім іншого зазначено, що засудженим за нормами, встановленими статтями 51, 59, 110, 151 КВК України, надаються короткострокові побачення (з родичами та іншими особами у присутності представника адміністрації установи виконання покарань) та тривалі побачення (надаються з правом спільного проживання і тільки з близькими родичами (подружжя, батьки, діти, всиновлювачі, всиновлені, рідні брати й сестри, дід, баба, онуки).

Перші побачення, крім побачень з адвокатом або іншим фахівцем у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, а також захисником у кримінальному провадженні, що здійснює свої повноваження відповідно до статті 45 Кримінального процесуального кодексу України, засудженому надаються після переведення його з дільниці карантину, діагностики і розподілу до дільниці ресоціалізації або дільниці посиленого контролю.

Наступне побачення надається після закінчення періоду, що дорівнює частині строку від ділення тривалості року на кількість відповідних побачень, на які засуджений має право протягом року. Відхилення від визначеного строку не може перевищувати 5 діб. Невикористані в поточному періоді побачення на наступний період не переносяться.

Об`єднання побачень або розділення одного побачення на декілька періодів не дозволяється.

Дозвіл на побачення надається начальником установи виконання покарань, його першим заступником або особами, які виконують їх обов`язки, за заявою засудженого чи особи, яка прибула на побачення. Перед отриманням такого дозволу заяву про надання побачення обов`язково реєструє молодший інспектор чергової зміни з проведення побачень.

У разі відмови в наданні побачення на заяві засудженого або особи, яка бажає з ним зустрітися, робиться відмітка про причини відмови. На вимогу засудженого або особи, яка подала заяву про надання побачення, надається копія заяви з відміткою про причини відмови.

У разі запровадження в установі виконання покарань режиму особливих умов побачення можуть бути тимчасово відмінені.

Час, протягом якого засудженим не надавалися побачення у зв`язку з карантином, стихійним лихом або переведенням установ виконання покарань на режим особливих умов, зараховується в строк, після закінчення якого засуджені можуть їх отримати.

Облік наданих засудженому побачень (у тому числі наданих як заохочення) ведеться молодшими інспекторами чергової зміни в картках обліку побачень, видачі посилок (передач) і бандеролей.

Відповідно до пункту 5 розділу VIII Інструкції з організації нагляду за засудженими, які відбувають покарання в установах виконання покарань, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 22.04.2016 №30/5- ДСК, з метою отримання тривалого побачення засуджений зобов`язаний до 20 числа поточного місяця подати заяву начальнику відділення соціально-психологічної служби на розгляд керівництва установи з метою забезпечення можливості завчасного складання графіку надання тривалих побачень засудженим в наступному місяці.

На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу СOVID-19" наказом Міністерства юстиції України від 13.03.2020 №950/5 "Про запобігання поширенню на території установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, закладів охорони здоров`я ДКВС України коронавірусу СOVID-19" установлено з 12.03.2020 до 03.04.2020 в установах виконання покарань, слідчих ізоляторів, закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України карантин, заборонивши надання засудженим та особам, взятим під варту, які тримаються в установах виконання покарань та слідчих ізоляторах, короткострокових і тривалих побачень з родичами або іншими особами (за винятком побачень із захисниками та адвокатами або іншими фахівцями в галузі права, які за законом мають право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи).

Також, на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу СOVID-19" наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2020 №1308/5 "Про запобігання поширенню на території установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, закладів охорони здоров`я ДКВС України коронавірусу СOVID-19" установлено на час дії карантину в установах виконання покарань, слідчих ізоляторів, закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України заборону щодо надання засудженим та особам, взятим під варту, які тримаються в установах виконання покарань та слідчих ізоляторах, короткострокових і тривалих побачень з родичами або іншими особами (за винятком побачень із захисниками та адвокатами або іншими фахівцями в галузі права, які за законом мають право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи).

В подальшому у зазначений наказ Міністерством юстиції України було внесено зміни наказом від 24.07.2020 №2541/5, відповідно до яких дозволено короткострокові побачення з родичами або іншими особами за умови використання ними засобів індивідуального захисту.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.12.2020 №1191 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 №661" в установах виконання покарань та слідчих ізоляторах засудженим надано дозвіл на тривалі побачення з близькими родичами в умовах карантину з обов`язковим дотриманням усіх заходів протиепідемічного характеру.

Як встановлено судом першої інстанції та підвереджується матеріалами справи, 07.07.2020 дружина позивача звернулася до відповідача 1 із заявою про надання тривалого побачення з чоловіком ОСОБА_1 тривалістю 3 доби з 07.08.2020 по 09.08.2020.

Підставою для відмови у наданні тривалого побачення стали заходи, що вживалися з метою запобігання поширенню на території установ виконання покарань коронавірусу COVID-19, що запроваджені у тому числі наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2020 № 1308/5 «Про запобігання поширенню на території установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, закладів охорони здоров`я ДКВС України коронавірусу COVID-19».

Колегія суддів звертає увагу, що в період з 11.03.2020 по 02.12.2020 для засуджених діяла заборона у наданні тривалих побачень з близькими родичами.

Враховуючи встановлені судом обставини, суд першої інстанції вірно вказав, що порядок та умови відбування засудженим кримінального покарання у вигляді довічного позбавлення волі у Державній установі "Вінницька установа виконання покарань (№1)" відповідають вимогам чинного законодавства.

Жодних протиправних дій (бездіяльності) щодо позивача в Державній установі "Вінницька установа виконання покарань (№1)" не допускалося, тому колегія суддів не вбачає в діях адміністрації відповідача порушення прав позивача не наданням дозволів на передбачену законом можливість довгострокового побачення з рідними.

Висновок за результатами розгляду апеляційної скарги.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими у справі обставинами.

Колегія суддів звертає увагу, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення дотримано норми матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 13 серпня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий Кузьмишин В.М.

Судді Сушко О.О. Сапальова Т.В.