Справа № 380/19061/21
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2022-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2022 року м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Коморного О.І. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 про визнання протиправними дії, скасування рішення Державної служби України з надзвичайних ситуацій та зобов`язання вчинити дії.

Обставини справи.

До Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій просить :

- визнати протиправними дії Державної служби України з надзвичайних ситуацій щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні йому, як інваліду II групи, одноразової грошової допомоги у визначеному законодавством розмірі;

- скасувати рішення комісії ДСНС України з призначення одноразової грошової допомоги, викладеного в п.8 протоколу №11 від 11 жовтня 2021 року;

- зобов`язати Державну службу України з надзвичайних ситуацій повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.07.2021р. про виплату одноразової грошової допомоги та за результатами її розгляду, відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), травми або поранення, захворювання чи інвалідності осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2007 року № 908. призначити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в розмірі 54-місячного грошового забезпечення, у зв`язку з визнанням його інвалідом II групи внаслідок захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що на думку позивача, ДСНС України неналежно розглянув заяви від 27.07.2021 та протиправно відмовив йому у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням II групи інвалідності, через захворювання пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Позивач звертає увагу на те, що відповідно до витягу п.8 з протоколу № 11 від 11.10.2021р. Відповідач відмовив йому, як інваліду II групи, у виплаті одноразової грошової допомоги на підставі абзацу 3 пункту 3 Порядку №908. В свою чергу, абзацом 3 пункту 3 Порядку № 908 передбачено, якщо особі рядового чи начальницького складу протягом двох років після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їй право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми. Однак даним положенням Порядку №908 не передбачено підстави для відмови у виплаті одноразової грошової допомоги при встановленні вищої групи інвалідності понад два роки від первинного встановлення інвалідності, а тому можна дійти висновку, що відповідач при розгляді поданих позивачем документів не діяв в межах, спосіб та порядку, визначених законом, як того вимагають положення статті 19 Конституції України. З огляду на зазначене вважає, що відмова відповідача у призначенні позивачеві одноразової грошової допомоги, як інваліду II групи, є протиправною та такою, що суперечить положенням чинного законодавства та порушує права останнього.

Ухвалою від 09.11.2021 відкрито спрощене провадження в адміністративній справі без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач, щодо задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Вказав, що Комісією ДСНС уважно розглянуто заяву Позивача та прийнято рішення (пункт 8 протоколу від 11.10.2021 № 11) про відмову у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги на підставі абзацу третього пункту 3 Порядку КМУ № 908), оскільки згідно з матеріалами справи ОСОБА_1 встановлено II групу інвалідності (29.06.2021) після закінчення дворічного терміну з моменту первинного огляду та встановлення йому III групи інвалідності (28.04.2011), тобто через 10 років та 2 місяці. Отже, Порядком КМУ № 908 конкретизовано умови та строки, призначення та виплати одноразової грошової допомоги, розрахунки розмірів одноразової грошової допомоги. Обов`язковою умовою для отримання одноразової грошової допомоги є встановлення вищої групи інвалідності не більше як протягом двох років з дня встановлення первинної групи інвалідності. Вказує, що оскільки ОСОБА_1 встановлено вищу групу інвалідності 29.06.2021, через 10 років 2 місяці з того часу як встановили йому III групу інвалідності (28.04.2011), а відтак у розумінні абзацу третього пункту 3 Порядку КМУ № 908, це не дає йому право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі. З огляду на таке, вважає, що рішення Комісії ДСНС (пункт 8 протоколу від 11.10.2021 № 11) щодо відмови у призначенні та виплаті Позивачу одноразової грошової допомоги є законним та обґрунтованим. ДСНС звертає увагу суду на те, що абзац третій пункту 3 Порядку КМУ № 908, та й в цілому Порядок КМУ № 908, є чинним, не визнаним у судовому порядку таким, який не відповідає нормам вищої юридичної сили та підлягає застосуванню у даних спірних правовідносинах, які виникли між ДСНС та ОСОБА_1 , а відтак ДСНС при розгляді питання щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги повинна керуватися саме ним. Враховуючи вищезазначене, на думку ДСНС, при прийнятті рішення про відмову ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги на підставі абзацу третього пункту 3 Порядку КМУ № 908 діяла у меж та у спосіб визначени чинним законодавством, а відтак позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Просить суд відмовити у позові.

Позивач подав відповідь на відзив в якому зокрема зазначив, що зазначені ствердження відповідача вважає хибними, оскільки вони суперечать нормам ч.2 статті 118 Кодексу цивільного захисту та положенням п.п.2 п.2 Порядку КМУ №908, які не обмежують виплату одноразової грошової допомоги в часі для осіб визнаних інвалідами. Вказує, що вказана норма Порядку №908 не позбавляє позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, а лише встановлює обмеження в розмірі проведення виплати, нарахованої суми грошової допомоги, в залежності від часу повторного встановлення інвалідності із втратою працездатності після первинного встановлення втрати працездатності. Так само цей пункт Порядку не містить жодних застережень щодо неможливості проведення виплати грошової допомоги у разі встановлення особі після спливу дворічного терміну іншої групи інвалідності чи більшого відсотку втрати працездатності. Крім того, на думку позивача, зазначена законодавча норма (абзац третій), якою на підставі постанови КМУ №835 від 8.11.2017 був доповнений п.3 Порядку №908, суперечить нормам ч.2 статті 118 Кодексу цивільного захисту, оскільки обмежує уже визначені права осіб в часі (не обмежуються жодними термінами), інвалідність яких настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням службових обов`язків. Оскільки Порядок №908 є підзаконним актом то норми Кодексу цивільного захисту мають більшу юридичну силу, а тому відповідач при розгляді питання щодо призначення і виплати позивачу одноразової грошової допомоги як інваліду II групи, повинен був керуватися саме нормами зазначеного Кодексу.

Відповідач подав заперечення на відповідь на відзив, де вказав, що абзац третій пункту 3 Порядку КМУ № 908 передбачає умову (у часі), за якою особа має право отримати одноразову грошову допомогу в більшому розмірі, з урахуванням раніше виплаченої суми. Також вказує, що постанова КМУ № 835, абзац третій пункту 3 Порядку КМУ № 908, та й в цілому Порядок КМУ № 908, є чинними, не визнаними у судовому порядку такими, які не відповідають нормам вищої юридичної сили та підлягає застосуванню у даних спірних правовідносинах, які виникли між ДСНС та ОСОБА_1 , а відтак ДСНС при розгляді питання щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги повинна керуватися саме ним. Зазначає, що Верховний Суд України та Верховний Суд висловлював свою позицію щодо правильності застосування ДСНС при прийнятті певних рішень як конкретного пункту Порядку КМУ № 908, так і Порядку КМУ № 908 у цілому, а також суди дійшли до висновку, що стаття 118 Кодексу цивільного захисту України передбачає лише право осіб на отримання одноразової грошової допомоги у порядку та на умовах Порядку КМУ № 908. Відповідач вважає, що позивач трактує пункт 8 Порядку КМУ № 908 на власний розсуд, зокрема пункт 8 Порядку КМУ № 908.

Позивач подав відповідь на заперечення та зазначив зокрема, що нечітке визначення законодавчої норми або її можливе двійне трактування завжди повинно трактуватися на користь особи, оскільки відповідно до норм статті 3 Конституції України - Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідач подав додаткові заперечення на відповідь позивача на заперечення та вказав, що у випадку позивача, його хвороби, які призвели до встановлення йому у 2011 році III групи інвалідності та становлення йому у 2021 році вищої II групи інвалідності за механізми виникнення пов`язані між собою нозологічно (гіпертонічна хвороба), що підтверджується свідоцтвом про хворобу № 3458 від 09.12.2010, виданого Центральною лікарсько-експертною комісією МНС України та постановою Центральної лікарсько-експертної комісії ДСНС від 18.08.2021 № 1942. З огляду на зазначене, оскільки ОСОБА_1 встановлено вищу групу інвалідності 29.06.2021, через 10 років 2 місяці з того часу як встановили йому III групу інвалідності (28.04.2011), а відтак у розумінні абзацу третього пункту 3 Порядку КМУ № 908 це не дає йому право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, Рішення Комісії ДСНС (пункт 8 протоколу від 11.10.2021 № 11) щодо відмови у призначенні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги є законним та обґрунтованим.

Позивач подав відповідь на заперечення з аналогічними доводами.

Ухвалою від 14.02.2022 відмовлено в зупиненні провадження у справі.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Оскільки відсутні клопотання будь-якої зі сторін про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Суд всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на позов, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та

встановив:

ОСОБА_1 проходив кадрову військову службу в складі 918 окремого механізованого полку цивільної оборони та у 1986 році брав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

28.04.2011 позивач обласною МСЕК визнаний інвалідом III групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, згідно довідки до акта огляду МСЕК №487350.

Відповідно до протоколу №11 від 27.12.2011, Комісією ДСНС з призначення одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), травми або поранення, захворювання чи інвалідності осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту прийнято рішення про призначення ОСОБА_1 , як інваліду III групи, згідно із підпунктом 2 пункту 2 Порядку КМУ № 908 одноразової грошової допомоги у сумі 69 600 грн, 00 коп., яка була йому виплачена у встановленому порядку, що не заперечується позивачем та не підлягає доказуванню.

При повторному огляді, згідно довідки до акта огляду МСЕК від 29.06.2021 за №067266, позивача віднесено до осіб з інвалідністю II групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Позивач звернувся із заявою від 27.07.2021 до Головного управління ДСНС України про призначення йому одноразової грошової допомоги по інвалідності з наступними документами:

- копія довідки до акту огляду МСЕК (первинний огляд) від 28.04.11р. №487350 про встановлення III групи інвалідності;

- копія довідки до акту огляду МСЕК (повторний огляд) від 29.06.21р. №067266 про встановлення II групи інвалідності;

- копія витягу з наказу МНС України від ЗО. 12.2010 №225 про звільнення зі служби; -копія постанови центральної лікарсько-експертної комісії МНС України від 09.12.10 про причинно-наслідковий зв`язок захворювання з виконанням обов`язків військової служби; -копія паспорта;

- довідка про грошове забезпечення від 22.07.21 №5902-6036/5807;

- довідка із районного відділу соціального захисту від 30.06.21 N.9; -довідка із страхової компанії «Оранта» від 08.07.21 №1390-1 779;

- копія довідки про присвоєння ідентифікаційного коду;

- банківські реквізити.

Головне управління ДСНС України у Львівській області листом від 05.08.2021 № 5802-6432/5803 відповідно до пункту 6 Порядку КМУ № 908 направило до ДСНС всі необхідні матеріали для призначення одноразової грошової допомоги.

Комісією ДСНС розглянуто заяву позивача та прийнято рішення (пункт 8 протоколу від 11.10.2021 № 11) про відмову у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги на підставі абзацу третього пункту 3 Порядку КМУ № 908), оскільки згідно з матеріалами справи ОСОБА_1 встановлено II групу інвалідності (29.06.2021) після закінчення дворічного терміну з моменту первинного огляду та встановлення йому III групи інвалідності (28.04.2011), тобто через 10 років та 2 місяці.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

При цьому частинами першою та другою статті 101 Кодексу цивільного захисту України передбачено, що служба цивільного захисту - це державна служба особливого характеру, покликана забезпечувати пожежну охорону, захист населення і територій від негативного впливу надзвичайних ситуацій, запобігання і реагування на надзвичайні ситуації, ліквідацію їх наслідків у мирний час та в особливий період.

Порядок проходження громадянами України служби цивільного захисту визначається цим Кодексом та положенням про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини другої статті 118 Кодексу цивільного захисту України у разі травми або поранення, заподіяного особі рядового чи начальницького складу служби цивільного захисту під час виконання службових обов`язків, а також інвалідності, що настала у період проходження служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що стався у період проходження служби, пов`язаного з виконанням службових обов`язків, залежно від ступеня втрати працездатності такій особі виплачується одноразова грошова допомога у розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою у порядку та на умовах, встановлених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності особою рядового чи начальницького складу служби цивільного захисту у період проходження служби у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

На виконання статті 118 Кодексу цивільного захисту України Кабінет Міністрів України постановою від 11 липня 2007 року № 908 затвердив Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), травми або поранення, захворювання чи інвалідності осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту (далі - Порядок № 908).

Підпунктом 2 пункту 2 Порядку № 908 передбачено, що грошова допомога виплачується: особам рядового і начальницького складу у разі настання інвалідності в період проходження служби та особам, звільненим із служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення, а якщо інвалідність настала внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби, незалежно від строку, який минув після звільнення із служби, у розмірі:

48-місячного грошового забезпечення - інвалідам I групи;

42-місячного грошового забезпечення - інвалідам II групи;

36-місячного грошового забезпечення - інвалідам III групи.

Отже, Порядок №908, затверджений на виконання статті 118 Кодексу цивільного захисту України, є спеціальним нормативно-правовим актом, який передбачає порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги при настанні наслідків інвалідності уже звільненим особам.

Згідно абзацу 3 пункту 3 Порядку №908 якщо особі рядового чи начальницького складу протягом двох років після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їй право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Положення даної норми застосовується при вирішенні питання щодо отримання доплат між розміром раніше отриманої одноразової грошової допомоги при встановленні інвалідності нижчої групи (або нижчого ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності) та розміром одноразової грошової допомоги, яка повинна виплачуватись при встановлені інвалідності вищої групи (або більшого відсотка втрати працездатності).

На момент виникнення спірних правовідносин Порядок №908 зі змінами та доповненнями був чинним, як і на момент вирішення спору. Зазначені правові норми є нормами прямої дії і поширюються на всіх осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту.

Сукупно проаналізувавши вищенаведені норми законодавства суд дійшов висновку, що без обмеження будь-яким строком грошова допомога виплачується, якщо не залежно від ступеня втрати працездатності особа вперше визнається такою що має інвалідність. А у випадку встановлення інвалідності вищої групи (або більшого відсотка втрати працездатності) має застосовуватися абзац 3 пункту 3 Порядку №908.

Як встановлено судом, первинно ІІІ групу інвалідності позивачу встановлено у 2011 році, тоді як повторний огляд за наслідками якого позивачу встановили ІІ групу інвалідності проходив вже у 2021 році, тобто по спливу визначеного Порядком №908 дворічного строку.

Отже, з часу первинного встановлення ступеню втрати працездатності (2011 рік) до дня встановлення другої групи інвалідності (2021 рік) минуло понад два роки, що, у свою чергу, не дає позивачу права на отримання одноразової грошової допомоги у збільшеному розмірі.

Схожа правова позиція викладена Верховним Судом у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у Постанові від 15 липня 2020 року у справі № 240/10153/19 (провадження № К/9901/13038/20).

Верховний Суд у складі Судової палати для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у подібних правовідносинах у постанові від 02 грудня 2020 року у справі № 1.380.2019.006957 дійшов наступних висновків:

встановлення інвалідності та встановлення часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності є пов`язаними підставами для виплати одноразової грошової допомоги;

встановлення інвалідності особі, якій раніше було встановлено часткову втрату працездатності без встановлення інвалідності, надає такій особі право на виплату одноразової грошової допомоги з урахуванням раніше виплаченої суми;

дворічний строк для виплати одноразової грошової допомоги в більшому розмірі застосовується з моменту першого рішення компетентного органу (МСЕК), яким встановлено інвалідність або ступінь втрати працездатності без встановлення інвалідності.

Відповідно до частини першої, другої статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з пунктом 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. " від 27.09.2001 року рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Крім того, судом враховується, що згідно з пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

У відповідності до вимог ст.139 КАС України судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 72, 73, 242-246, 250, 257-262 КАС України, суд, -

ухвалив :

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання протиправними дії, скасування рішення Державної служби України з надзвичайних ситуацій та зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 14.02.2022.

Суддя Коморний О.І.