Справа № 640/12587/19
Суддя: Єгорова Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Єгорової Н.М.,

суддів - Федотова І.В., Чаку Є.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 липня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області, Державної податкової служби України, Міністерства фінансів України про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДФС у Київській області, Державної фіскальної служби України, Міністерства фінансів України, яким просив:

- визнати, на підставі зазначених у позові обставин, бездіяльність Головного управління ДФС у Київській області, Державної фіскальної служби України та Міністерства фінансів України - протиправними;

- зобов`язати Головне управління ДФС у Київській області зняти з обліку фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління ДФС у Київській області притягнути до дисциплінарної відповідальності головного державного ревізора-інспектора відділу контрольно-перевірочної роботи доходів і зборів з фізичних осіб Головного управління ДФС у Київській області - ОСОБА_2 ;

- зобов`язати ДФС України притягнути до дисциплінарної відповідальності заступника начальника Головного управління ДФС у Київській області - ОСОБА_3 , головного державного ревізора-інспектора Державної фіскальної служби України - ОСОБА_4 ;

- зобов`язати Міністерство фінансів України притягнути до дисциплінарної відповідальності заступника начальника управління - начальника відділу Департаменту податків і зборів з фізичних осіб ДФС України - ОСОБА_5 , Першого Заступника Голови ДФС України - ОСОБА_6 , в.о. Голови ДФС України - ОСОБА_7 , головного спеціаліста Відділу податку на доходи фізичних осіб Мінфіну - ОСОБА_9, в.о. директора Департаменту податкової політики Мінфіну - ОСОБА_10, начальника відділу податку на доходи фізичних осіб - ОСОБА_8 , в.о. державного секретаря Мінфіну - ОСОБА_11;

- стягнути солідарно з Головного управління ДФС у Київській області, Державної фіскальної служби України, Міністерства фінансів України на користь позивача сплачений судовий збір;

- встановити судовий контроль за виконанням судового рішення.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 липня 2021 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що судом першої інстанції не правильно встановлені обставини справи, висновки викладені в рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судове рішення ухвалено без додержання норм матеріального права.

Апелянт додатково зазначив, що предметом позову в даній справі є бездіяльність відповідачів щодо неприйняття рішення про зняття з обліку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та незадоволення вимог щодо притягнення винних осіб до відповідальності.

Представником Головного управління ДПС у Київській області та Державної податкової служби України подано до суду відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, оскільки відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку надається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питання, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки, водночас судом першої інстанції встановлено, що всі звернення позивача були розглянуті, на всі звернення та скарги позивачу були надані відповіді, а тому відсутня протиправна бездіяльність відповідачів.

Також представником заявлено клопотання про заміну Головного управління ДФС у Київській області та Державної фіскальної служби України на правонаступників.

Вирішуючи питання щодо можливості здійснення у справі заміни відповідача його правонаступником, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Зі змісту постанови Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2018 року №1200 утворено Державну податкову службу України та Державну митну службу України.

Постановою кабінету Міністрів України від 30 вересня 2020 року №893 ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком, зокрема Головне управління ДПС у Київській області.

Наказом Державної податкової служби України від 30 вересня 2020 року №529 "Про утворення територіальних органів Державної податкової служби" утворено територіальні органи, як відокремлені підрозділи Державної податкової служби України.

З урахуванням викладено, суд вважає за можливе допустити заміну Головного управління ДФС у м. Києві (ідентифікаційний код 39439980) його правонаступником - Головним управлінням ДПС у м. Києві (ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 44096797) та Державну фіскальну службу України (ідентифікаційний код 39292197) на правонаступника - Державну податкову службу України (ідентифікаційний код 43005393).

Міністерство фінансів України подало до суду відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, оскільки перевірка законності та обґрунтованості вимог контролюючих органів щодо проведення документальної позапланової перевірки під час зняття з обліку фізичної особи-підприємця до компетенції Мінфіну не відноситься, крім того Міністерством фінансів надано обґрунтування своїх висновків відносно зазначеній у скарзі вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції позивач з 29 червня 2016 року був зареєстрований як фізична особа-підприємець на спрощеній системі оподаткування та перебував на обліку у Вишгородській об`єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Київській області.

09 січня 2018 року позивач подав до державного реєстратора заяву про реєстрацію припинення підприємницької діяльності та звернувся до Вишгородської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області щодо зняття з обліку.

В позовній заяві позивач зазначає, що відповідно до відомостей з Єдиного Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців вбачається, що з 10 січня 2018 року реєстрація ФОП ОСОБА_1 припинено та знято з обліку Головного управління регіональної статистики та Вишгородської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області.

11 березня 2019 року Головне управління ДФС у Київській області звернувся до позивача з листом № 6023/ФОП/10-36-13-03 "про надання інформації та її документального підтвердження", в якому зазначено про те, що з огляду на наявність інформації про припинення ФОП ОСОБА_1 в порядку зняття з обліку платників податків передбаченому положеннями ст. ст. 65 та 67 Податкового кодексу України, останній просить позивача надати інформацію щодо діяльності за період з 01 січня 2016 року по 11 березня 2019 року та документальне підтвердження.

Вважаючи, що лист від 11 березня 2019 року № 6023/ФОП/10-36-13-03 є незаконним позивач подав до Головного управління ДФС у Київській області скаргу.

Головне управління ДФС у Київській області листом від 28 березня 2019 року № 8005/К/10-36-13-03 повідомило, що процедура зняття з обліку платників податків визначена розділом ХІ Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14 листопада 2016 року № 1127 на підставі якого було проведено аналіз карток особистих рахунків позивача та виявлено, що в обліковій картці позивача обліковується переплата по єдиному соціальному внеску для фізичних осіб-підприємців в сумі 819,06 грн. Крім того, Головним управління ДФС у Київській області зазначено про необхідність надання документів для проведення перевірки підприємницької діяльності для подальшого зняття з обліку.

Не погоджуючись із такою позицією Головного управління ДФС у Київській області позивач звернувся із заявою до Державної фіскальної служби України.

За результатами розгляду заяви позивача, Державна фіскальна служба України листом від 08 травня 2019 року № 21114/6/99-99-13-04-03-15 повідомила, що дії посадових осіб ГУ ДФС у Київській області не суперечать вимогам чинного законодавства.

Не погоджуючись із зазначеними вище листами позивач 10 травня 2019 року звернувся до Міністерства фінансів України із скаргою.

28 травня 2019 року позивач повторно звернувся до Міністерства фінансів України зі скаргою, в якій серед іншого було зазначено про вимогу не перенаправляти скаргу за належністю, а розглянути її в порядку, передбаченому вимогами чинного законодавства.

13 червня 2019 року Міністерство фінансів України листом № 11220-18/К-1213/П/1111 повідомило, що питання зазначені у зверненнях позивача не віднесено до компетенції Міністерства фінансів України.

27 червня 2019 року Державна фіскальна служба України листом № 29336/6/99-99-13-04-03-15 повідомила позивача, що дії посадових осіб ДФС не суперечать вимогам чинного законодавства.

Позивач не погоджується із зазначеними діями відповідачів, вважає що відповідачами допущено протиправну бездіяльність, чим порушено його законні права та інтереси, а тому звернувся до суду з адміністративним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що всі звернення позивача були розглянуті відповідачами, на всі звернення та скарги позивачу було надано відповіді, а тому Головним управлінням ДПС у Київській області, Державною податковою службою України, Міністерством фінансів України не допущено протиправної бездіяльності. Головне управління ДФС у Київській області наділений правом здійснювати позапланові перевірки у разі зняття з обліку платника податків та звертатись до нього за відповідними документами. В рамках спірних правовідносин посадовими особами відповідачів не було порушено вимог чинного законодавства.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів врегульовано Законом України "Про звернення громадян" від 02 жовтня 1996 року № 393/96-ВР.

Згідно зі ст. 3 Закону України "Про звернення громадян" під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про звернення громадян" органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Статтею 16 Закону України "Про звернення громадян" встановлено, що скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об`єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.

Відповідно до статті 19 Закону України "Про звернення громадян" органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що надані відповідача листи є відписками та підтверджують їх бездіяльність.

Водночас як встановлено судом першої інстанції всі звернення позивача були розглянуті відповідачами та на всі звернення і скарги позивачу було надано відповіді.

Колегія суддів звертає увагу, що незгода позивача зі змістом наданих йому відповідей не є підтвердження бездіяльності відповідачів.

Відповідно до пп. 78.1.7 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час направлення запиту) документальна позапланова перевірка здійснюється у разі, якщо розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків.

Пунктом 78.2 ст.78 ПК України встановлено, що обмеження у підставах проведення перевірок платників податків, визначені цим Кодексом, не поширюються на перевірки, що проводяться на звернення такого платника податків, або перевірки, що проводяться у межах кримінального провадження.

Згідно з п. 78.4 ст. 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Згідно з Порядком обліку платників податків і зборів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України 09 грудня 2011 року № 1588 (далі - Порядок № 1588) (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) підставою для зняття фізичної особи - підприємця з обліку у відповідному контролюючому органі є відомості про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем за її рішенням, або за судовим рішенням, або у разі її смерті, або оголошення її померлою, або визнання її безвісно відсутньою, а також відомості відповідної реєстраційної картки. Дата зняття з обліку фізичної особи - підприємця відповідає даті отримання відомостей про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця (пп. 1 п. 11.18).

Державна реєстрація (реєстрація) припинення підприємницької чи незалежної професійної діяльності фізичної особи або внесення до Реєстру самозайнятих осіб запису про припинення такої діяльності фізичною особою не припиняє її зобов`язань, що виникли під час провадження підприємницької чи незалежної професійної діяльності, та не змінює строків, порядків виконання таких зобов`язань та застосування санкцій за їх невиконання (п.. 4 п. 11.18).

Після державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізична особа продовжує обліковуватись у контролюючих органах як фізична особа - платник податків, яка отримувала доходи від провадження підприємницької діяльності. Така фізична особа має забезпечити остаточні розрахунки з податків від провадження підприємницької діяльності, в установлені строки подати відповідному контролюючому органу декларацію за останній базовий податковий (звітний) період, в якій відображаються виключно доходи від проведення підприємницької діяльності. (пп. 6 п. 11.18).

Таким чином, положення Порядку №1588 свідчать про те, що державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи не припиняє її зобов`язань, що виникли під час провадження підприємницької діяльності. Після державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізична особа продовжує обліковуватись у контролюючих органах як фізична особа-платник податків, яка отримувала доходи від провадження підприємницької діяльності і така фізична особа має забезпечити остаточні розрахунки з податків від провадження підприємницької діяльності та подати декларацію за останній базовий податковий (звітний) період.

Аналогічний підхід викладено у постанові Верховного Суду від 23 квітня 2021 року у справі № 480/2004/19.

При цьому, колегія суддів вважає, що норми ПК України не встановлюють обов`язковою передумовою для проведення перевірки на підставі пп. 78.1.7 п. 78.1 ст. 78 ПК України направлення запиту до платника податків. Достатнім є, зокрема, сам факт початку процедури припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

Правовідносини з приводу підстав та організації направлення такого запиту і надання на нього відповіді врегульовані п. 73.3 ст. 73 ПК України.

Як вбачається з листа (запиту) від 11 березня 2019 року №6023/ФОП/10-36-13-03 у ньому окрім посилання на пп. 78.1.7 п. 78.1 ст. 78 ПК України міститься посилання на те, що його направлено на підставі п. 73.3 ст. 73 ПК України.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає необґрунтованими доводи позивача, що Головним управління ДФС у Київській області в порушення ст. 78 ПК України наказ про проведення перевірки не прийнято, перевірку в законний спосіб не розпочато, і як наслідок підстави для надання будь яких документів відсутні.

Позивачем не виконано вимог листа (запиту) від 11 березня 2019 року №6023/ФОП/10-36-13-03 "Про надання інформації та її документального підтвердження", водночас як встановлено судом, підставою для звернення з заявами та скаргами слугував саме лист (запит) від 11 березня 2019 року №6023/ФОП/10-36-13-03, тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для зобов`язання Головного управління ДПС у Київській області зняти з обліку фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 та зобов`язання відповідачів вчинити дії з притягнення посадових осіб до дисциплінарної відповідальності у зв`язку з відсутністю доказів вчинення ними дисциплінарних проступків.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 липня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Н.М. Єгорова

Судді І.В. Федотов

Є.В. Чаку