Справа № 140/7614/21
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2022-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2022 рокуЛьвівСправа № 140/7614/21 пров. № А/857/19061/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2021 року у справі № 140/7614/21 (головуючий суддя Ковальчук В. Д., м. Луцьк) по справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Волинській області в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача від 21.04.2021р. №0-0313, №0-0313, №0-0313, №0-0313, №0-0313, №0308099- 2406-0313, №0-0313, №0308101 -2406-0313, №0-0313, №0-0313.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2021 року позовні вимоги задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 21.04.2021р. №0-0313, №0-0313, №0-0313, №0-0313, №0-0313, №0308099- 2406-0313, №0-0313, №0308101 -2406-0313, №0-0313, №0-0313.

Стягнуто з Головного управління ДПС у Волинській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судові витрати у сумі 1515 грн.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС у Волинській області оскаржило його в апеляційному порядку, вважає, що судом порушено норми матеріального права, просить скасувати таке рішення та прийняти нове про відмову у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі зазначає, що позивачу на підставі оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, нараховано податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2020 рік на загальну суму 151 454,80 грн.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності позивачу належить на праві приватної власності наступне нерухоме майно: приміщення відгодівельного цеху за адресою АДРЕСА_1 площею 2283,2 м.2; Водонапірна башта «Є» за адресою Волинська область, Ківерцівський р-н, смт. Цумань, вул. Васильєва, 46 площею 67,9 м.2; Коптильний цех «К-1» за адресою Волинська область, Ківерцівський р-н, смт. Цумань, вул. Васильєва, 46 площею 111,1 м.2; Склад ПММ «Д-1» за адресою Волинська область, Ківерцівський р-н, смт. Цумань, вул. Васильєва, 46 площею 16,4 м.2; Будинок контори «А-1» за адресою Волинська область, Ківерцівський р-н, смт. Цумань, вул. Васильєва, 46 площею 74,1 м.2; Склад-гараж «В-я» за адресою Волинська область, Ківерцівський р-н, смт. Цумань, вул. Васильєва, 46 площею 72,3 м.2; Фінський будинок «Б-1» за адресою Волинська область, Ківерцівський р-н, смт. Цумань, вул. Васильєва, 46 площею 14,4 м2; Столярний цех « 3-1» за адресою Волинська область, Ківерцівський р-н, смт. Цумань, вул. Васильєва, 46 площею 67,9 м.2; Бензозаправка «Е-1» за адресою Волинська область, Ківерцівський р-н, смт. Цумань, вул. Васильєва, 46 площею 15,1 м.2; Автогараж «Ж» за адресою Волинська область, Ківерцівський р-н, смт. Цумань, вул. Васильєва, 46 площею 234,3 м.2.

Справляння податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, врегульовано приписами статті 266 ПК України.

Згідно із підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Відповідно до підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Підпунктами 266.3.1 та 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України передбачено, що базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Отже, об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх частки, які перебувають у власності фізичних осіб, є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідно до підпункту 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Таким чином, ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, встановлюються відповідним рішенням органу місцевого самоврядування, на території якого перебуває таке майно.

При цьому пільга, встановлена підпунктом «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України стосується сільськогосподарських товаровиробників і направлена на створення сприятливих умов для здійснення сільськогосподарської діяльності, стимулювання такої діяльності та досягнення її збалансованого податкового навантаження.

Системне тлумачення підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті ПК України свідчить про те, що законодавець у кожному буквеному пункті (від «а» до «л») передбачив конкретні умови, за наявності яких нерухомість не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Кожен з визначених підпунктом 266.2.2 буквених пунктів має прив`язку або до статусу суб`єкта, який володіє такою нерухомістю (діти-сироти, діти, позбавлені батьківського піклування («д»), суб`єкти господарювання малого та середнього бізнесу («е»), сільськогосподарський товаровиробник («ж»), громадські організації інвалідів та їх підприємства («з»), релігійні організації («и»)), та/або до виду нерухомості, його стану, місця розташування (непридатна до проживання («ґ»), будівлі дошкільних та загальноосвітніх навчальних закладів («і»), будівлі промисловості («є») тощо).

У статті 1 Закону України «Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001 - 2004 років» від 18 січня 2001 року № 2238 (далі - Закон №2238) визначено поняття сільськогосподарського товаровиробника, відповідно до якого це фізична або юридична особа, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власно виробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.

Крім того, до виробників сільськогосподарської продукції відносять юридичних осіб, фізичних осіб (фізичні особи - підприємці, домогосподарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою класифікацією видів економічної діяльності (далі - КВЕД), мають у володінні, користуванні або розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин (ст.1 Закону України «Про сільськогосподарський перепис» від 23 вересня 2008 року).

Законом №2238 визначено, що продукція сільського господарства (сільськогосподарська продукція) - це продукція, що виробляється в сільському господарстві та відповідає кодам Державного класифікатора продукції та послуг.

Коди продукції сільського господарства та пов`язані з цим послуги визначені розділом А «Продукція сільського господарства, лісового господарства та рибного господарства» Державного класифікатора продукції та послуг ДК 016:2010, затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 11.10.2010 №457.

Отже, фізичні особи, які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою КВЕД з урахуванням Державного класифікатора продукції та послуг (ФОП), мають у володінні, користуванні або розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин, володіють та використовують будівлі, споруди, що призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, відносяться до сільськогосподарських товаровиробників, з метою визначення об`єкта оподаткування згідно з пп. «ж» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України.

Згідно з Державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженим наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17 серпня 2000 року №507, до класу (код 1271) «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» належать будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси та інші.

Зазначена правова позиція висловлена і Верховним судом у постанові від 15.05.2018 у справі № 806/2676/17 (адміністративне провадження № К/9901/28719/18).

Відповідно до підпункту 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України сільськогосподарський товаровиробник - це юридична особа незалежно від організаційно-правової форми, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

З метою однозначного застосування норм Податкового кодексу України та уникнення юридичних колізій статтею 5 ПК України передбачено, що поняття, правила та положення, установлені цим Кодексом та законами з питань митної справи, застосовуються виключно для регулювання відносин, передбачених статтею 1 цього Кодексу. У разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу.

Отже, відповідно до пп. 266.2.2. п. 266.2 ст. 266 ПК України не є об`єктом оподаткування: ж) будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Для застосування норми пп. «ж» пп.266.2.2 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України необхідна наявність двох умов, перша з яких - власник об`єкта нерухомості є сільськогосподарським товаровиробником, а друга - об`єкт нерухомості використовується безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Правовою підставою для застосування до особи пільги зі сплати податку на нерухоме мато, у вигляді звільнення його від сплати, є одночасна сукупність наступних умов: використання споруди безпосередньо у сільськогосподарській діяльності; особа є сільськогосподарським товаровиробником (яким безпосередньо позивач не являється, оскільки наявність у позивача відповідних кодів КВЕД не може слугувати підтвердженням здійснення такої діяльності.)

Відповідно до пп. 266.7.3. п. 266.7 ст. 266 ПК України, платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за своєю податковою адресою для проведення звірки даних щодо: об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності платника податку; розміру загальної площі об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності платника податку; права на користування пільгою із сплати податку; розміру ставки податку; нарахованої суми податку.

У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, контролюючий орган проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Однак, позивач до Головного управління ДПС у Волинській області із письмовою заявою для проведення звірки даних не звертався.

Разом з тим, сама по собі наявність у фізичної особи у власності відповідних земель (у даному випадку позивачем не надано відомостей, що він є власником земельної ділянки сільськогосподарського призначення) та відповідних об`єктів нерухомості не є достатньою умовою для набуття цією особою статусу сільськогосподарського товаровиробника.

Позивачем не подано жодних доказів і матеріалами справи не підтверджено, що останній є сільськогосподарським товаровиробником, а відтак не відповідає вимогам, які ставляться до суб`єкта - власника нежитлової нерухомості, для звільнення його від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Згідно п. 3 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець з 20.10.2014, є платником податків, та відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 06.11.2020 № 81 здійснює такі види діяльності за КВЕД: 02.30 Збирання дикорослих недеревних продуктів (основний); 46.73 Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням; 47.99 Інші види роздрібної торгівлі поза магазинами; 01.25 Вирощування ягід, горіхів інших плодових дерев і чагарників; 01.50 Змішане сільське господарство; 01.47 Розведення свійської птиці; 01.49 Розведення інших тварин; 49.41 Вантажний автомобільний транспорт.

Головним управлінням ДПС у Волинській області прийнято щодо позивача податкові повідомлення-рішення від 21 квітня 2021 року №0-0313, №0-0313, №0-0313, №0-0313, №0-0313, №0-0313, №06-0313, №06-0313, №06-0313, №0-0313 щодо сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості за 2020 рік

Постановляючи рішення суд першої інстанції правильно вказав, що згідно статті 265 ПК України податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю.

За правилами підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (підпункт 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України).

Відповідно до підпункту 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Згідно із статтею 10 ПК України податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є місцевим податком.

За змістом підпункту 266.4.2 пункту 266.4 статті 266 ПК України органи місцевого самоврядування до 25 грудня року, що передує звітному, подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням об`єкта житлової та/або нежитлової нерухомості інформацію щодо ставок та наданих пільг юридичним та/або фізичним особам зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за формою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Згідно з підпунктом 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (підпункт 266.6.1. пункту 266.2 статті 266 ПК України).

Згідно підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 цього Кодексу не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого і введеного в дію Наказом Держстандарту України від 17.08.2000 №507, клас «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (1271) включає: будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси та ін. Цей клас не включає: споруди зоологічних та ботанічних садів.

Надаючи аналіз підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, суд першої інстанції правильно вважав, що законодавець визначив умовою звільнення таких об`єктів від оподаткування цільове призначення їх використання та встановив вичерпний перелік підстав, коли податкова пільга не надається, а саме: у випадках, коли нерухомість здається власниками в оренду, лізинг, позичку.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.10.2019 у справі №0340/1905/18.

Судом першої інстанції з`ясовано, що ФОП ОСОБА_2 на праві власності належать об`єкти нерухомого майна, які розташовані у смт. Цумань Луцького району Волинської області та у с. Зубильне Локачинського району Волинської області, а саме: приміщення відгодівельного комплексу загальною площею 2283,2 кв. м., нежитлова нерухомість; водонапірної башти (літ. Є) площею 67,9 кв. м, нежитлова нерухомість; коптильний цех (літ.К-1) площею 111,1 кв. м, нежитлова нерухомість; склад ПММ (літ.Д-1) площею 16,4 кв. м, нежитлова нерухомість; будинок контори площею 74,1 кв. м, нежитлова нерухомість; склад-гараж (літ.В-1) площею 72,3 кв. м, нежитлова нерухомість; фінський будинок (літ.Б-1) площею 14,4 кв. м, нежитлова нерухомість; столярний цех (літ.З-1) площею 67,9 кв. м, нежитлова нерухомість; бензозаправка (літ.Е-1) площею 15,1 кв. м, нежитлова нерухомість; автогараж (літ.Ж) площею 234,3 кв.м.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 22.03.2021 у справі №140/352/21, яке набрало законної сили 11.06.2021, встановлено, що вищевказані об`єкти нерухомого майна є сільськогосподарськими будівлями і спорудами, а тому відповідно до приписів ч. 4 ст. 78 КАС України такі обставини не підлягають доказуванню у цій справі.

Крім того приміщення відгодівельного комплексу загальною площею 2283,2 кв. м., що знаходиться у с. Зубильне Локачинського району Волинської області також відноситься до класу код 1271 «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства», а саме до підкласу 1271.1 «Будівлі для тваринництва».

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 22.03.2021 у справі № 140/352/21, а також рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 09.06.2020 у справі № 140/5255/20, яке набрало законної сили 21.10.2020, встановлено, що ФОП ОСОБА_1 є сільськогосподарським товаровиробником.

Відповідно до пункту 30.1 статті 30 ПК України податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

Проаналізувавши положення підпункту 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України статті 1 Закону України «Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001 - 2004 років» суд першої інстанції правильно вважав, що позивач ОСОБА_1 , як фізична особа-підприємець, є сільськогосподарським товаровиробником, відтак належні йому будівлі, споруди не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в силу положень пункту «ж» підпункту 266.2.2. пункту 266.2 статті 266 ПК України, відтак судом прийнято обґрунтований висновок, що спірні податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Також суд правильно вирішив, відповідно до положень статті 139 КАС України, питання розподілу судових витрат у справі.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2021 року у справі № 140/7614/21 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя М. А. Пліш
судді О. М. Гінда
В. В. Ніколін