Справа № 320/4039/21
Суддя: Басай О.В.
Дата ухвалення: 2022-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2022 року Київ №320/4039/21

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Басая О.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Державного підприємства "Чайка" до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулося Державне підприємство "Чайка" з позовом до Головного управління ДПС у Київській області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у Київській області від 26.02.2021 щодо відмови надання розстрочення податкового боргу;

- зобов`язати Головне управління ДФС у Київській області здійснити дії щодо надання Державному підприємству "Чайка" розстрочення грошового зобов`язання у сумі 7 667 547,98 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що оскаржуване рішення є протиправним, оскільки подана позивачем заява про розстрочення грошових зобов`язань відповідає вимогам закону.

09 квітня 2021 року Київський окружний адміністративний суд постановив ухвалу про залишення позовної заяви Державного підприємства "Чайка" без руху, у якій зазначив недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення та встановив строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення копії даної ухвали позивачу. Позивач усунув недоліки позовної заяви у встановлений судом строк.

29 квітня 2021 року Київський окружний адміністративний суд постановив ухвалу відкриття спрощеного провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання та визначив, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач подав до суду письмовий відзив на позов, у якому стверджує, що позовні вимоги є необґрунтованими, а тому у задоволенні позову просить відмовити. Так, відповідач посилається на те, що позивач просив розстрочити податкове зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 7 667 574,98 грн, але не надав перелік майна, яке могло бути передано у податкову заставу. Також станом на 12.02.2021 сума податкового боргу позивача була меншою та становила 6 782 680,82 грн. Крім того, відповідач стверджує про те, що прийняття рішення про розстрочення грошового зобов`язання відноситься до дискреційних повноважень контролюючого органу.

Позивач надав суду письмову відповідь на заперечення відповідача, в якій зазначив, що контролюючим органом прийнято Рішення від 20.01.2021 №37/6/10-36-13-04-17 про опис майна підприємства у податкову заставу. Також позивач заперечив доводи відповідача про власні дискреційні повноваження в частині прийняття рішення про розстрочення грошового зобов`язання, оскільки підставою для відмови у задоволенні відповідної заяви платника податків можуть бути лише визначені законом обставини, а тому, на думку позивача, відповідач не може діяти на власний розсуд при розгляді такої заяви.

Відповідач подав до суду письмові заперечення на відповідь позивача на відзив, у яких наполягає на те, що суд не може зобов`язати контролюючий орган надати дозвіл на розстрочення сплати податкового зобов`язання, оскільки прийняття такого рішення є дискреційними повноваженнями та правом, а не обов`язком.

Розглянувши позовну заяву, відзив відповідача на позов та інші заяви сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх у сукупності, суд встановив наступне.

Державне підприємство "Чайка" є юридичною особою, має статус платника податків.

Позивач подав до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість за листопад 2020 року, в якій визначив податкові зобов`язання у розмірі 5 322 449,00 грн.

Також позивач подав до контролюючого органу уточнюючий розрахунок з податкових зобов`язань з податку на додану вартість, у якому збільшив податкові зобов`язання на 199 512,00 грн.

Загальна сума задекларованих податкових зобов`язань за листопад 2020 року склала 5 521 961,00 грн.

Також позивач подав до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість за грудень 2020 року, в якій задекларував податкові зобов`язання у розмірі 2 847 007,00 грн.

У добровільному порядку позивач частково сплатив податкові зобов`язання:

- у розмірі 700 000,00 грн згідно платіжного доручення від 24.12.2020 №1291,

- у розмірі 285 000,00 грн згідно платіжного доручення від 19.01.2021 №1369.

З метою недопущення зупинення діяльності підприємства через несплату податкового зобов`язання, позивач звернувся до Головного управління ДПС у Київській області з заявою від 09.02.2021 №20-21/85 щодо надання розстрочення грошового зобов`язання на 10 місяців (т. 1, а.с. 9).

До заяви було додано:

- заяву за встановленою формою;

- техніко-економічне обґрунтування, яке складається з:

переліку обставин, що свідчать про наявність загрози виникнення, накопичення або непогашення податкового боргу і доказів існування таких обставин;

аналізу фінансового стану ДП "Чайка" станом на 30.09.2020;

графіку погашення розстрочених сум;

розрахунку прогнозних доходів ДП "Чайка" на 2021 рік, що гарантують виконання графіка погашення.

- баланс ДГ1 "Чайка" станом на 30.09.2020;

- звіт про фінансові результати за 9 міс. 2020 року;

- декларацію з податку на додану вартість (додатками) за листопад 2020 року;

- декларацію з податку на додану вартість ( додатками) за грудень 2020 року.

ГУ ДПС у Київській області рішенням, оформленим листом від 26.02.2021 №5419/6/10-36-13-05-23, відмовило позивачу у наданні розстрочення грошового зобов`язання (т. 1, а.с. 7-8).

Вважаючи вказане рішення протиправним, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Податковим кодексом України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - ПК України) та Порядком розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу) платників податків, затверджений Наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 №574 (далі - Порядок №574).

Згідно з пп. 20.1.29 п. 20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи мають право приймати рішення про розстрочення та відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу, а також про списання безнадійного податкового боргу у порядку, передбаченому законодавством.

Відповідно до п. 100.1 ст. 100 ПК України, розстроченням, відстроченням грошових зобов`язань або податкового боргу є перенесення строків сплати платником податків його грошових зобов`язань або податкового боргу під проценти, розмір яких дорівнює розміру 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день прийняття контролюючим органом рішення про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу. Якщо до складу розстроченої (відстроченої) суми входить пеня, то для розрахунку процентів береться сума за вирахуванням суми пені.

Пунктом 100.2 ст. 100 ПК України передбачено, що платник податків має право звернутись до контролюючого органу із заявою про розстрочення та відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу. Платник податків, який звертається до контролюючого органу із заявою про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань, вважається таким, що узгодив суму такого грошового зобов`язання.

Згідно з п. 100.4 ст. 100 ПК України, підставою для розстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу платника податків є надання ним достатніх доказів існування обставин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу такого платника податків, а також економічного обґрунтування, яке свідчить про можливість погашення грошових зобов`язань та податкового боргу та/або збільшення податкових надходжень до відповідного бюджету внаслідок застосування режиму розстрочення, протягом якого відбудуться зміни політики управління виробництвом чи збутом такого платника податків.

Відповідно до п. 100.13 ст. 100 ПК України, порядок розстрочення та відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу платника податків встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Пунктом 2.1. Порядку №574 передбачено, що розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу) можуть надавати в межах повноважень за кожним окремим випадком:

- Міністерство доходів і зборів України - без обмежень суми;

- головні управління Міндоходів в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві, Севастополі та Міжрегіональне головне управління Міндоходів - Центральний офіс з обслуговування великих платників - на суму не більше 3 млн гривень;

- державні податкові інспекції, спеціалізовані державні податкові інспекції - на суму не більше 300 тис. гривень.

Згідно з п. 3.1. Положення №574, для розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу) платник податків звертається до органу доходів і зборів за місцем свого обліку або за місцем обліку такого грошового зобов`язання (податкового боргу) з письмовою заявою (додаток 1), в якій зазначаються суми податків, зборів, штрафних (фінансових) санкцій (штрафів), пені, сплату яких платник податків просить розстрочити (відстрочити), а також строк розстрочення (відстрочення) та періоди сплати. При цьому окремо зазначаються суми, строк сплати яких ще не настав, а також строк сплати яких вже минув.

До заяви додається економічне обґрунтування, яке складається з:

переліку обставин, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу, і доказів існування таких обставин;

аналізу фінансового стану;

графіка погашення розстрочених (відстрочених) сум;

розрахунків прогнозних доходів платника, що гарантують виконання графіка погашення.

Підставою для розстрочення грошових зобов`язань (податкового боргу) платника податків є надання ним достатніх доказів існування обставин, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу такого платника податків, перелік яких визначено постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 року №1235 "Про затвердження переліку обставин, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу, і доказів існування таких обставин", а також економічного обґрунтування, яке свідчить про можливість погашення грошових зобов`язань (податкового боргу) та/або збільшення податкових надходжень до відповідного бюджету внаслідок застосування режиму розстрочення, протягом якого відбудуться зміни політики управління виробництвом чи збутом такого платника податків.

Згідно з п. 3.2 Розділу III Порядку, за результатами розгляду керівник (заступник керівника) органу доходів і зборів протягом 30 календарних днів з дати подання заяви:

- приймає рішення про розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу), яке оформляється на бланку відповідного органу доходів і зборів (додаток 2);

- відмовляє платнику в розстроченні (відстроченні) у письмовій формі за відсутності підстав, наведених у пункті 3.1 цього розділу, та при недотриманні обов`язкових вимог, визначених цим Порядком.

Водночас, п. 100.11 ст. 100 ПК України встановлено, що розстрочення, відстрочення грошового зобов`язання чи податкового боргу надається окремо за кожним податком і збором.

Якщо сума грошового зобов`язання чи податкового боргу, заявлена до розстрочення, відстрочення, становить 1 мільйон гривень і більше, розстрочення, відстрочення надається лише за умови:

передачі у податкову заставу майна платника податків, балансова вартість якого дорівнює або перевищує заявлену до розстрочення, відстрочення суму грошового зобов`язання, - у разі розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань;

перебування у податковій заставі майна платника податків, балансова вартість якого дорівнює або перевищує заявлену до розстрочення, відстрочення суму податкового боргу, - у разі розстрочення, відстрочення податкового боргу.

Як вказано вище, сума грошового зобов`язання заявлена позивачем до розстрочення становила 7 667 574,98 грн, тобто більше 1 мільйона гривень.

Водночас, до заяви від 09.02.2021 №20-21/85 про надання розстрочення грошового зобов`язання позивачем не було надано доказів перебування у податковій заставі майна платника податків, балансова вартість якого дорівнює або перевищує заявлену до розстрочення.

Доводи позивача стосовно того, що контролюючим органом прийнято Рішення від 20.01.2021 №37/6/10-36-13-04-17 про опис майна підприємства у податкову заставу судом оцінюються критично, оскільки вказане рішення не було додано до заяви про розстрочення грошового зобов`язання.

Також судом враховується те, що згідно з даними контролюючого органу станом на 12.02.2021, сума податкового боргу позивача становила 6 782 680,82 грн, а не 7 667 574,98 грн, як вказано у заяві про розстрочення грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час розгляду справи відповідач, як суб`єкт владних повноважень, надав суду належні і достатні докази, які спростовують твердження позивача та довів правомірність оскаржуваного рішення.

Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування рішення Головного управління ДФС у Київській області від 26.02.2021 щодо відмови надання розстрочення податкового боргу є необґрунтованими.

Позовні вимоги в іншій частині є похідними від вимог про визнання протиправним та скасування оскаржуване рішення, а тому також задоволенню не підлягають.

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Отже адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Підстави для відшкодування судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Басай О.В.