Справа № 140/14622/21
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2022-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
про відмову в задоволенні клопотання

15 лютого 2022 року ЛуцькСправа № 140/14622/21
Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Денисюка Р.С., розглянувши у порядку письмового провадження клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною щодо не нарахування та невиплати одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний календарний повний рік служби відповідно до частини другої статті 15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та зобов`язання нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний календарний повний рік служби відповідно до частини другої статті 15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 06.12.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

29.12.2021 представником відповідача разом з відзивом на позовну заяву було подано клопотання про залишення позову без розгляду. В обґрунтування клопотання представник відповідача вказав, що у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк. Вказує, що наказ від 25.03.2020 №58 в частині невиплати одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний календарний повний рік служби позивач не оскаржував та із рапортом на день виключення із списків особового складу частини не звертався. Відтак, на думку представника відповідача позивач пропустив місячний строк звернення до суду із цим позовом, у свою чергу, доказів поважності причин його пропуску не надав, а тому позовну заяву належить залишити без розгляду.

Відповідно до частини третьої статті 166 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

Таким чином, розгляд вказаного клопотання за встановленим судом порядком проведено у письмовому провадженні.

Клопотання про залишення позову без розгляду до задоволення не підлягає з огляду на таке.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом в Національній гвардії України.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 25.03.2020 № 58 припинено (розірвано) контракт про проходження військової служби в Національній гвардії України та виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення 25.03.2020 старшого лейтенанта ОСОБА_1 , звільненого відповідно до пункту а пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу (у зв`язку із закінченням строку контракту).

Вважаючи, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо не нарахування та не здійснення виплати на день виключення із списків особового складу одноразової грошової допомоги у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Частинами першою, другою статті 122 КАС України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (частина п`ята статті 122 КАС України).

Таким чином, суд зазначає, що КАС України передбачає, що строк звернення до суду може встановлюватись іншими спеціальними законами.

При цьому правове становище осіб, які проходять військову службу, а також осіб, звільнених з військової служби, порядок, умови оплати праці військовослужбовців врегульовано Законом України Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей, а в частині, яка не врегульована цим законом, застосовуються норми трудового законодавства - Кодексу законів про працю.

Відповідно до частини 2 статті 15 Закону України Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, на підставах, визначених пунктом 1 частини другої статті 36 Закону України Про розвідку, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Варто зауважити, що одноразова грошова допомога при звільненні є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці військовослужбовців, тобто є виплатою, яка гарантована державою у разі звільнення з військової служби.

Суд зазначає, що чинним законодавством України, яке регулює соціальне та пенсійне забезпечення військовослужбовців, передбачено єдине поняття грошового забезпечення військовослужбовців, відповідно до якого вираховуються і пенсійні виплати, і розмір одноразової грошової допомоги при звільненні.

Відповідно до частини 2 статті 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати, інших виплат без обмеження будь-яким строком.

Конституційний Суд України у рішенні від 15.10.2013 № 8-рп/2013 дійшов висновку, що у випадку порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, що йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат. У разі пред`явлення вимог про стягнення будь-яких виплат, що входять до структури заробітної плати, і застосування цих положень, не пов`язане з фактом нарахування чи не нарахування роботодавцем спірних виплат.

Конституційний Суд України дійшов висновку, що під заробітною платою, яка належить працівникові, або, за визначенням, використаним у частині другої статті 233 Кодексу, належною працівнику, необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

Отже, аналіз наведених норм чинного законодавства з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 15.10.2013 № 8-рп/2013 дає підстави суду для висновку, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці, працівник не обмежується будь-яким строком звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати, яка включає усі виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

Суд зазначає, що перебування особи на публічній службі, у тому числі військовій службі за контрактом, є однією із форм реалізації закріпленого в статті 43 Конституції України права на працю.

Верховний Суд у постанові від 13.03.2019 у справі №807/363/18 вказав, що оскільки позовна заява містить вимоги про нарахування та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні, передбаченої частиною 2 статті 15 Закону України Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей, слід керуватися, в тому числі, положеннями статті 233 КЗпП України (а саме в сенсі відсутності строкових обмежень для звернення до суду з позовом з приводу належної працівникові заробітної плати).

Верховний Суд у постанові від 22.05.2020 у справі №808/3200/17 дійшов висновку, що поняття грошове забезпечення, одноразова грошова допомога при звільненні та заробітна плата, які використано у чинному законодавстві, що регулює трудові правовідносини, є рівнозначними, а тому охоплюються застосованим у частині 2 статті 233 КЗпП України визначенням законодавство про оплату праці.

Аналогічна правова позиція неодноразово висловлена Верховним Судом у постановах від 13.03.2019 у справі №807/363/18, від 25.04.2019 у справі №804/496/18, від 26.06.2019 у справі №820/4748/17.

Таким чином, оскільки одноразова грошова допомога при звільненні є гарантованою державою виплатою, то до правовідносин, за захистом яких позивач звернувся до суду, застосуванню підлягають положення частини 2 статті 233 КЗпП України.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем не було пропущено строк звернення до адміністративного суду, а тому у задоволенні клопотання представника відповідача слід відмовити.

Керуючись статтями 122, 248, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника відповідача про залишення адміністративного позову без розгляду відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена.

Суддя Р.С. Денисюк