Справа № 380/7133/21
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2022-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2022 рокуЛьвівСправа № 380/7133/21 пров. № А/857/21677/21
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Кушнерика М. П., Ніколіна В.В.,

з участю секретаря судового засідання Єршової Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2021 року у справі №380/7133/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону про зобов`язання вчинити певні дії,-

суддя в 1-й інстанції Карп`як О. О.,

час ухвалення рішення 15.11.2021 року,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача - Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону, в якому просив визнати протиправною бездіяльність військової прокуратури Західного регіону України щодо невиплати йому при прийнятті 02 вересня 2014 року на військову службу підйомної допомоги, передбаченої п.3.1 Інструкції про порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги, затвердженої наказом Міністра оборони України від 22 жовтня 2001 року №370; зобов`язати спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері Західного регіону виплатити йому підйомну допомогу, передбачену п.1,2, 3.1 Інструкції про порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги, затвердженої наказом Міністра оборони України від 22 жовтня 2001 року №370, у розмірі місячного грошового забезпечення за вересень 2014 року; визнати протиправними рішення і дії військової прокуратури Західного регіону України щодо непроведення з ним повного розрахунку (невиплати підйомної допомоги при прийнятті 02 вересня 2014 року на військову службу) 09 серпня 2019 року у день виключення зі списків особового складу військової прокуратури Західного регіону України; визнати протиправними рішення і дії військової прокуратури Західного регіону України щодо видання наказу військової прокуратури Західного регіону України від 08 серпня 2019 року №577к про виключення ОСОБА_1 09 серпня 2019 року зі списків особового складу військової прокуратури Західного регіону України; скасувати наказ військової прокуратури Західного регіону України від 08 серпня 2019 року №577к про виключення 09 серпня 2019 року його зі списків особового складу військової прокуратури Західного регіону України; стягнути з Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону на його користь середній заробіток за весь час затримки повного розрахунку (невиплати підйомної допомоги при прийнятті 02.09.2014 на військову службу), з 10 серпня 2019 року по день фактичного розрахунку; відповідно до ст.382 КАС України встановити судовий контроль за виконанням рішення.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність військової прокуратури Західного регіону України щодо невиплати ОСОБА_1 при прийнятті 02 вересня 2014 року на військову службу підйомної допомоги, передбаченої п.3.1 Інструкції про порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги, затвердженої наказом Міністра оборони України від 22 жовтня 2001 року №370, зобов`язання спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері Західного регіону виплатити ОСОБА_1 підйомну допомогу, передбачену п.1,2, 3.1 Інструкції про порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги, затвердженої наказом Міністра оборони України від 22 жовтня 2001 року №370, у розмірі місячного грошового забезпечення за вересень 2014 року та похідних позовних вимог про визнання протиправними рішення і дії військової прокуратури Західного регіону України щодо не проведення повного розрахунку (невиплати підйомної допомоги при прийнятті 02 вересня 2014 року на військову службу) 09 серпня 2019 року у день виключення зі списків особового складу військової прокуратури Західного регіону України ОСОБА_1 , визнання протиправними рішення і дії військової прокуратури Західного регіону України щодо видання наказу військової прокуратури Західного регіону України від 08 серпня 2019 року №577к про виключення ОСОБА_1 09 серпня 2019 року зі списків особового складу військової прокуратури Західного регіону України, скасування наказу військової прокуратури Західного регіону України від 08 серпня 2019 року №577к про виключення 09 серпня 2019 року ОСОБА_1 зі списків особового складу військової прокуратури Західного регіону України залишено без розгляду.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2021 року у задоволенні позову про стягнення середнього заробітку за весь час затримки повного розрахунку відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийнято з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому підлягає частковому скасуванню, покликаючись на те, що вимоги про стягнення середньої заробітної плати за весь час затримки повного розрахунку (невиплати підйомної допомоги при прийнятті 02 вересня 2014 року на військову службу), з 10 серпня 2019 року по день фактичного розрахунку у цій справі є передчасними, оскільки до цього часу неможливо встановити період такої затримки через неповний розрахунок. Таким чином, з урахуванням передчасності такої вимоги, що є предметом розгляду у цій справі з урахуванням залишення без розгляду усіх інших позовних вимог, у її задоволенні необхідно відмовити, але з інших підстав, у зв`язку з чим підлягає зміні мотивувальна частина рішення. Просить змінити мотивувальну частину рішення, визначивши підставою для відмови у задоволенні позову передчасність вимоги про стягнення середньої заробітної плати за весь час затримки повного розрахунку (невиплати підйомної допомоги при прийнятті 02 вересня 2014 року на військову службу) з 10 серпня 2019 року по день фактичного розрахунку.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2019 року у справі №1.380.2019.005651 позов ОСОБА_2 задоволено та зобов`язано військову прокуратуру Західного регіону України нарахувати та виплатити позивачу середнє грошове забезпечення за весь час затримки з 09 серпня 2019 року до дня фактичного розрахунку виплати грошової компенсації за невикористані дні відпустки, як учаснику бойових дій за 2016, 2017, 2018 та 2019 роки. Таким чином, вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а тому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, позивач подав заяву про розгляд справи без його участі, тому суд вважає можливим проведення розгляду справи у відсутності сторін за наявними у справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів, згідно з ч.4 ст.229 КАС України без фіксування судового засідання технічними засобами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Наказом Міністра оборони України №512 від 02 вересня 2014 року ОСОБА_1 прийнятий на військову службу у Збройних Силах України і відряджений в розпорядження Генеральної прокуратури України, а наступного дня (03 вересня 2014 року) наказом Генерального прокурора України № 8-вк призначений на посаду першого заступника військового прокурора Західного регіону України.

Наказом Генерального прокурора України №359-вк від 31 серпня 2016 року полковника юстиції ОСОБА_1 звільнено з посади першого заступника військового прокурора Західного регіону України на підставі п.3 ст.1 Закону України "Про очищення влади" та зараховано в розпорядження Генерального прокурора України.

Наказом Генерального прокурора України №412-вк від 04 жовтня 2016 року ОСОБА_1 звільнено з Генеральної прокуратури України та направлено у розпорядження військового прокурора Західного регіону України до вирішення питання щодо проходження військової служби.

У період з 03 вересня 2014 року по 09 серпня 2019 року (за виключенням періоду з 01 вересня 2016 року по 03 жовтня 2016 року) грошове забезпечення полковнику юстиції ОСОБА_1 нараховувалось та виплачувалось у військовій прокуратурі Західного регіону України.

Наказом військового прокурора Західного регіону України від 08 серпня 2019 року №577к ОСОБА_1 виключений зі списків особового складу військової прокуратури Західного регіону України у зв`язку із звільненням з військової служби.

У позовній заяві ОСОБА_1 вказує, що при прийнятті на військову службу йому військовою прокуратурою Західного регіону не нарахована і не виплачена підйомна допомога, що передбачена Інструкцією про порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги, затвердженої наказом Міністра оборони України від 22 жовтня 2001 року №370.

27 грудня 2020 року позивач звернувся до керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону з інформаційним запитом щодо надання відомостей про виплату йому підйомної допомоги при прийнятті на військову службу у вересні 2014 року, її проходження чи звільнення з військової служби.

04 та 06 січня 2021 року Спеціалізованою прокуратурою у військовій та оборонній сфері Західного регіону надано відповіді на інформаційний запит, що підйомна допомога при прийнятті на військову службу, її проходженні та звільненні з військової служби не виплачувались і відсутні підстави для виплати такої допомоги, оскільки при прийнятті на військову службу ОСОБА_1 не змінював місце проживання.

Заявлені позовні вимоги у цій справі про визнання протиправною бездіяльність військової прокуратури Західного регіону України щодо невиплати ОСОБА_1 при прийнятті 02 вересня 2014 року на військову службу підйомної допомоги, передбаченої п.3.1 Інструкції про порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги, затвердженої наказом Міністра оборони України від 22 жовтня 2001 року №370, зобов`язання спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері Західного регіону виплатити позивачу підйомну допомогу, передбачену п.1,2, 3.1 Інструкції про порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги, затвердженої наказом Міністра оборони України від 22 жовтня 2001 року №370, у розмірі місячного грошового забезпечення за вересень 2014 року та похідних позовних вимог про визнання протиправними рішення і дії військової прокуратури Західного регіону України щодо не проведення повного розрахунку (невиплати підйомної допомоги при прийнятті 02 вересня 2014 року на військову службу) 09 серпня 2019 року у день виключення зі списків особового складу військової прокуратури Західного регіону України ОСОБА_1 , визнання протиправними рішення і дії військової прокуратури Західного регіону України щодо видання наказу військової прокуратури Західного регіону України від 08 серпня 2019 року №577к про виключення ОСОБА_1 09 серпня 2019 року зі списків особового складу військової прокуратури Західного регіону України, скасування наказу військової прокуратури Західного регіону України від 08 серпня 2019 року №577к про виключення 09 серпня 2019 року ОСОБА_1 зі списків особового складу військової прокуратури Західного регіону України залишено без розгляду ухвалою від 10 листопада 2021 року у зв`язку з пропуском строку звернення в суд з цим позовом.

У частині позовних вимог про стягнення з Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки повного розрахунку (невиплати підйомної допомоги при прийнятті 02 вересня 2014 року на військову службу), з 10 серпня 2019 року по день фактичного розрахунку - продовжено розгляд справи.

Позивач вважає, що відповідно до вимог статей 116,117 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2019 року у справі №1.380.2019.005651, яке набрало законної сили, позов ОСОБА_1 до військової прокуратури Західного регіону України задоволено. Зокрема, зобов`язано військову прокуратуру Західного регіону України нарахувати та виплатити позивачу середнє грошове забезпечення за весь час затримки з 09 серпня 2019 року по день фактичного розрахунку виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за 2016 рік, 2017 рік, 2018 рік та 2019 рік з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п.2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44, тому підстави для повторного стягнення із військової прокуратури Західного регіону України на користь позивача середнього заробітку за весь час затримки повного розрахунку, з 09 серпня 2019 року по день фактичного розрахунку відсутні, а твердження позивача про необхідність стягнення середнього заробітку за весь час затримки по кожному виду простроченого грошового забезпечення військовослужбовця є помилковим.

Даючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

За змістом ч.1 ст.47 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно зі ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.

Вказаними нормами на підприємство, установу, організацію покладено обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку настає відповідальність, передбачена статтею 117 КЗпП України.

Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати (грошового забезпечення) за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя.

Відповідно до ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Умовами застосування ч.1 ст.117 КЗпП України є невиплата належних звільненому працівникові сум у відповідні строки, вина власника або уповноваженого ним органу у невиплаті зазначених сум та відсутність спору про розмір таких сум. При дотриманні наведених умов підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця, у спосіб, спеціально передбачений для трудових відносин, за весь період такого невиконання.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся в суд позовом до відповідача - Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону, в якому просив визнати протиправною бездіяльність військової прокуратури Західного регіону України щодо невиплати йому при прийнятті 02 вересня 2014 року на військову службу підйомної допомоги, передбаченої п.3.1 Інструкції про порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги, затвердженої наказом Міністра оборони України від 22 жовтня 2001 року №370; зобов`язати спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері Західного регіону виплатити йому підйомну допомогу, передбачену п.1,2, 3.1 Інструкції про порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги, затвердженої наказом Міністра оборони України від 22 жовтня 2001 року №370, у розмірі місячного грошового забезпечення за вересень 2014 року; визнати протиправними рішення і дії військової прокуратури Західного регіону України щодо непроведення з ним повного розрахунку (невиплати підйомної допомоги при прийнятті 02 вересня 2014 року на військову службу) 09 серпня 2019 року у день виключення зі списків особового складу військової прокуратури Західного регіону України; визнати протиправними рішення і дії військової прокуратури Західного регіону України щодо видання наказу військової прокуратури Західного регіону України від 08 серпня 2019 року №577к про виключення ОСОБА_1 09 серпня 2019 року зі списків особового складу військової прокуратури Західного регіону України; скасувати наказ військової прокуратури Західного регіону України від 08 серпня 2019 року №577к про виключення 09 серпня 2019 року його зі списків особового складу військової прокуратури Західного регіону України; стягнути з Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону на його користь середній заробіток за весь час затримки повного розрахунку (невиплати підйомної допомоги при прийнятті 02 вересня 2014 року на військову службу), з 10 серпня 2019 року по день фактичного розрахунку; відповідно до ст.382 КАС України встановити судовий контроль за виконанням рішення.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність військової прокуратури Західного регіону України щодо невиплати ОСОБА_1 при прийнятті 02 вересня 2014 року на військову службу підйомної допомоги, передбаченої п.3.1 Інструкції про порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги, затвердженої наказом Міністра оборони України від 22 жовтня 2001 року №370, зобов`язання спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері Західного регіону виплатити ОСОБА_1 підйомну допомогу, передбачену п.1,2, 3.1 Інструкції про порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги, затвердженої наказом Міністра оборони України від 22 жовтня 2001 року №370, у розмірі місячного грошового забезпечення за вересень 2014 року та похідних позовних вимог про визнання протиправними рішення і дії військової прокуратури Західного регіону України щодо не проведення повного розрахунку (невиплати підйомної допомоги при прийнятті 02 вересня 2014 року на військову службу) 09 серпня 2019 року у день виключення зі списків особового складу військової прокуратури Західного регіону України ОСОБА_1 , визнання протиправними рішення і дії військової прокуратури Західного регіону України щодо видання наказу військової прокуратури Західного регіону України від 08 серпня 2019 року №577к про виключення ОСОБА_1 09 серпня 2019 року зі списків особового складу військової прокуратури Західного регіону України, скасування наказу військової прокуратури Західного регіону України від 08 серпня 2019 року №577к про виключення 09 серпня 2019 року ОСОБА_1 зі списків особового складу військової прокуратури Західного регіону України залишено без розгляду.

Таким чином, оскільки вищезазначені вимоги залишені без розгляду, крім того, підйомна допомога при прийнятті позивача на військову службу 02 вересня 2014 року, не нарахована, не виплачена, відповідач проти виплати такої заперечує, а тому позовні вимоги про стягнення з Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час затримки повного розрахунку (невиплати підйомної допомоги при прийнятті 02 вересня 2014 року на військову службу), з 10 серпня 2019 року по день фактичного розрахунку задоволенню не підлягають.

Колегія суддів враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині, разом з тим, колегія суддів не погоджується з мотивами для відмови, тому рішення суду першої інстанції відповідно до ст.317 КАС України необхідно змінити в частині мотивів.

Керуючись ст.229, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2021 року у справі № 380/7133/21 змінити в частині мотивів відмови у задоволенні позовних вимог.

У решті рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2021 року у справі № 380/7133/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді М. П. Кушнерик
В. В. Ніколін
Повне судове рішення складено 08 лютого 2022 року.