Справа № 240/33569/21
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2022-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви в частині позовних вимог

11 лютого 2022 року м. Житомир справа №240/33569/21

категорія 112030500

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Черняхович І.Е., перевіривши дотримання вимог законодавства при подачі позовної заяви ОСОБА_1 до Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання протиправною бездіяльність, стягнення коштів,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту праці, соціальної та сімейної політики Житомирської обласної державної адміністрації, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат щодо ненарахування та невиплати йому разової грошової допомоги до 5 травня за 2020-2021 роки, як особі з інвалідністю 2-ї групи внаслідок війни, в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком;

- стягнути з Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат недоотриману ним щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, із врахуванням проведеної виплати, в сумі 9464,00 гривень.

- стягнути з Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат недоотриману ним щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2021 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, із врахуванням проведеної виплати, в сумі 10246,00 гривень.

Перевіривши дотримання позивачем вимог законодавства при зверненні з даним позовом до суду, суддею було встановлено, що позовна заява ОСОБА_1 не відповідає вимогам статті 122 КАС України, з огляду на наступне.

Згідно з абзацом 1 частини 2 статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що підставою його звернення з даним позовом до суду стала виплата йому Житомирським обласним центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат разової щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2020 та за 2021 роки у розмірі меншому, ніж передбачено Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Згідно з вимогами статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Частиною 4 статті 17-1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" передбачено, що особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

З огляду на викладене, суд відмічає, що перебіг строку звернення позивача до суду з даним позовом слід обраховувати з 30 вересня відповідного року, за який виплачується разова щорічна грошова допомога.

Окрім того, у постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №607/7919/17 суд дійшов висновку, що 30 вересня поточного року - це встановлений законом кінцевий строк, до якого могла бути здійснена виплата вказаної допомоги і до якого позивач міг очікувати на отримання більшої суми, ніж була йому нарахована.

Відтак, процесуальний строк на звернення з даним позовом до суду, в частині позовних вимог, які стосуються захисту його права на виплату одноразової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік, розпочався для позивача 01 жовтня 2020 року та відповідно закінчився 01 квітня 2021 року.

Разом з тим, ОСОБА_1 до суду з даним позовом в частині позовних вимог, які стосуються захисту його права на виплату одноразової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік звернувся лише 22 жовтня 2021 року.

Вказане свідчить про пропуск позивачем процесуального строку звернення до суду, передбаченого чинним законодавством України, в частині позовних вимог, які стосуються виплати одноразової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік.

Частиною 6 статті 161 КАС України встановлено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Однак, ОСОБА_1 заяви про поновлення пропущеного процесуального строку на звернення до суду в частині позовних вимог, які стосуються виплати одноразової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік, разом з позовною заявою до суду не надавав.

У зв`язку з цим, ухвалою судді від 11 листопада 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху, а позивачу надано строк для усунення її недоліків шляхом надання до суду клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на звернення до суду та доказів поважності причин його пропуску в частині позовних вимог, які стосуються виплати грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік.

На виконання вимог вищезазначеної ухвали ОСОБА_1 подав до суду заяву, в якій зазначив, що на момент його звернення до суду Житомирський обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат вже провів розрахунок недоотриманої допомоги за 2020 рік в сумі 9464,00 гривень, що підтверджується наданим до суду листом від 27.05.2021 №7917/02. Тобто допомога вже нарахована в передбаченому законодавством розмірі. Відтак, позивач наголосив, що в позовній заяві він просить суд не зобов`язати виплатити ненараховану допомогу за 2020 рік, а просить стягнути належні йому та вже нараховані кошти. З огляду на зазначене, позивач вважає, що норми статті 122 КАС України не підлягають застосуванню до спорів, які виникли у зв`язку з стягненням нарахованої, але не виплаченої суми допомоги, оскільки вона не була виплачена з вини держави в особі її компетентних органів. Виплати недоплачених сум допомоги мають проводиться без обмеження будь-яким строком. Враховуючи вказані обставини, ОСОБА_1 зазначив, що процесуального строку на звернення до суду він не пропустив, а тому просив відкрити провадження у справі.

Розглянувши вказану заяву , суд зазначає наступне.

В пункті першому прохальної частини позовної заяви ОСОБА_1 заявляє вимогу про визнання протиправною бездіяльність Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат щодо ненарахування та невиплати йому разової грошової допомоги до 5 травня за 2020-2021 роки, як особі з інвалідністю 2-ї групи внаслідок війни, в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком.

Таким чином, зміст прохальної частини позовної заяви свідчить, що предметом спірних правовідносин є бездіяльність відповідача щодо не лише не виплати, а ще й щодо не нарахування позивачу разової грошової допомоги до 5 травня в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, а не бездіяльність щодо невиплати вже нарахованої, але не отриманої частини разової грошової допомоги до 5 травня, як про це зазначає ОСОБА_1 в заяві, поданій до суду на виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відтак, доводи позивача про те, що в позовній заяві він просить суд не зобов`язати виплатити ненараховану допомогу за 2020 рік, а просить стягнути належні йому та вже нараховані кошти, суд вважає безпідставними, адже самостійне здійснення відповідачем донарахування недоотриманої частини щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік, не змінює моменту, з якого позивач дізнався (мав можливість дізнатися) про порушення свого права на отримання щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік в належному розмірі.

З приводу аргументів позивача про те, що норми статті 122 КАС України не підлягають застосуванню до спорів, які виникли у зв`язку з стягненням нарахованої, але не виплаченої суми допомоги, суд зазначає, що а ні КАС України, а ні будь-які інші закони не містять норми про те, що особа має право звернутися до суду з позовом про стягнення недоотриманих сум щорічної разової грошової допомоги до 5 травня без обмеження будь-яким строком.

Частиною другою та п`ятою статті 44 КАС України визначено, що учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Дотримання строку звернення з адміністративним позовом до суду є однією з умов для реалізації права на звернення з позовом у публічно-правових відносинах.

Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах.

У справах "Стаббігс та інші проти Великобританії", "Девеер проти Бельгії" Суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

У Справі "Пономарьов проти України" Європейський суд зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.

Також прецедентна практика Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого королівства" та "Круз проти Польщі" виходить з того, що реалізуючі п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Враховуючи викладене суд вважає, що позивачем не надано належних доказів наявності обставин, які б давали підстави для висновку про наявність об`єктивних, тобто таких, що не залежали від волі позивача, обставин, які б зумовили поважність пропуску встановленого процесуальним законом строку звернення до суду в частині позовних вимог, які стосуються виплати грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік.

Під час розгляду заяви позивача судом не було встановлено наявності поважних причин, за яких позивач не міг звернутися до адміністративного суду в межах передбаченого законом строку.

Згідно з п. 9 ч. 4 ст. 123 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Частинами 1 та 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху або про повернення позовної заяви надсилається особі, яка подала позовну заяву, не пізніше наступного дня після її постановлення (ч. 5, 6 ст. 169 КАС України).

Беручи до уваги встановлені обставини, суд приходить до висновку, що позовну заяву ОСОБА_1 до Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання протиправною бездіяльність, стягнення коштів в частині позовних вимог, які стосуються виплати йому одноразової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік слід повернути позивачу.

Керуючись статтями 169, 243, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Житомирський обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту праці, соціальної та сімейної політики Житомирської обласної державної адміністрації про визнання протиправною бездіяльність, стягнення коштів в частині позовних вимог:

"- визнати протиправною бездіяльність Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік, як особі з інвалідністю 2-ї групи внаслідок війни, в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком;

- стягнути з Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат недоотриману ОСОБА_1 щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, із врахуванням проведеної виплати, в сумі 9464,00 гривень" - повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка її подала, не пізніше наступного дня після її постановлення, разом із позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя І.Е.Черняхович