Справа № 580/630/22
Суддя: Александріна НУЖНА
Дата ухвалення: 2022-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2022 року справа № 580/630/22

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Нужної А. Г.,

розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про скасування постанови про накладення штрафу,

встановив:

25.01.2022 Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі - позивач) звернулось до Черкаського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - відповідач), в якій просить:

- скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про накладення штрафу у розмірі 5 100 грн від 29.12.2021 у виконавчому провадженні № 67741517;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, який є суб`єктом владних повноважень, на користь позивача, понесені судові витрати.

Позов обґрунтований тим, що на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду у справі №580/5909/20, яке набрало законної сили 21.02.2021, Головним управлінням проведено перерахунок пенсії та нараховано ОСОБА_1 доплату в розмірі 98198,46 грн., яку включив до Реєстру судових рішень для виконання за рахунок коштів, передбачених у Державному бюджету за відповідною бюджетною програмою. При цьому, заборгованість з пенсійних виплат за рішеннями суду значно перевищила видатки, які були встановлені Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного бюджету та бюджету Пенсійного Фонду України. Зазначено, що згідно зі статтями 23, 116 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення. Взяття зобов`язання без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства. Позивач стверджує, що недостатність коштів, передбачених бюджетом на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного бюджету, є поважною причиною, що створила об`єктивні перешкоди для виконання зобов`язання в частині виплати коштів та не залежать від позивача, у зв`язку із чим оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 28.01.2022 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження в адміністративній справі та призначив судове засідання на 11 год 00 хв 04.02.2022.

Відповідач відзив на позовну заяву до суду не надав.

У судове засідання, призначене на 11 год 00 хв 04.02.2022, сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином в порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України (далі КАС України). Повістку про виклик до суду й копію ухвали суду про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у адміністративній справі від 28.01.2022 представник позивача отримав 31.01.2022, що підтверджується розпискою, яка міститься в матеріалах справи. Відповідач був повідомлений про розгляд справи шляхом направлення телефонограми за відомим суду номером телефону та тексту повістки й копії ухвали від 28.01.2022 на електронну пошту.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 268 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку. Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Таким чином, з урахуванням наявності у матеріалах справи доказів належного повідомлення учасників справи про дату, час та місце судового розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за неявки учасників справи.

Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відтак, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, суд встановив таке.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 21.01.2021 у справі № 580/5909/20, яке набрало законної сили 23.02.2021, позов ОСОБА_1 задоволено повністю.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо непроведення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Адміністрації державної прикордонної служби України від 02.09.2020 №11/1623.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м.Черкаси, вул. Смілянська, буд.23, ) здійснити перерахунок з 01 квітня 2019 року пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на підставі довідки Адміністрації державної прикордонної служби України від 02.09.2020 №11/1623 відповідно до статей 43, 63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служб, та деяких інших осіб та здійснити виплату такої пенсії з урахуванням вже виплачених сум коштів відповідного періоду.

09.03.2021 Черкаським окружним адміністративним судом виданий виконавчий лист у справі № 580/5909/20

24.03.2021 на виконання вказаного рішення суду позивачем проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 за період з квітня 2019 по березень 2021 року та додатково нараховано суму доплати в розмірі 98198,46 грн., що підтверджується наданим розрахунком на доплату (а.с.16).

02.12.2021 головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Вельган О. В. виніс постанову ВП № 67741517 про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 580/5909/20, виданого Черкаським окружним адміністративним судом 09.03.2021, у якій зазначено про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів.

29.12.2021 головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Вельган О. В. виніс постанову ВП № 67741517 про накладення на позивача штрафу за невиконання рішення суду та вимог державного виконавця у сумі 5 100,00 грн.

Вважаючи вказану постанову про накладення штрафу від 29.12.2021 протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи суд зазначає таке.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII).

Згідно частини першої статті 18 Закону № 1404-VIII, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 16 частини 3 статті 18 Закону № 1404-VIII встановлено право виконавця під час здійснення виконавчого провадження накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних і посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини 1 статті 63 Закону № 1404-VIII, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

Частиною 2 статті 63 Закону № 1404-VIII передбачено, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) і попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до частини 4 статті 63 Закону № 1404-VIII, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

Стаття 75 Закону № 1404-VIII встановлює відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі.

Так, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника-фізичну особу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника-юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і встановлює новий строк виконання (частина перша статті 75 Закону № 1404-VIII).

Частина п`ята статті 26 Закону № 1404-VIII передбачає, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Аналізуючи наведені положення Закону № 1404-VIII в контексті цієї справи, потрібно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону № 1404-VIII.

Тобто, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону № 1404-VIII, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Суд звертає увагу, що за своєю природою штраф - це міра адміністративної відповідальності. Штрафи представляють собою грошові стягнення, тобто є обтяженням майнового характеру для учасників виконавчого провадження. При цьому, штрафи можуть накладатися лише за винні дії чи бездіяльність.

Отже, постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.

Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом в постановах від 10.09.2019 по справі № 0840/3476/18, від 19.09.2019 по справі № 686/22631/17 та від 07.11.2019 по справі № 420/70/19 та відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, підлягають врахуванню судом при розгляді цієї справи.

Приймаючи спірну постанову про накладення штрафу, відповідач виходив з того, що боржником рішення суду не виконано, законні вимоги державного виконавця щодо виконання рішення суду проігноровано.

Стосовно наявності підстав для накладення на позивача спірного штрафу, суд зазначає таке.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 92 Конституції України Державний бюджет України і бюджетна система України встановлюється виключно законами. Такими законами є Закон України про Державний бюджет на поточний рік, Бюджетний кодекс України.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - коштами, передбаченими за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Відповідно до підпунктів 4, 5 пункту 4 Положення про Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2, Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, забезпечує своєчасне та в повному обсязі фінансування пенсій та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються коштом Фонду та з інших джерел, визначених законодавством, здійснює з цією метою перерозподіл коштів між районами (містами); здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового та начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію на підставі Закону України Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Статтею 71 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування передбачено, що бюджет Пенсійного фонду - план утворення і використання цільового страхового фонду, що формується за рахунок страхових внесків до солідарної системи та надходжень з інших джерел, визначених цим Законом.

Відповідно до вимог пункту 1 частини першої статті 73 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування кошти Пенсійного фонду використовуються на виплату пенсій, передбачених цим Законом.

Так, судом встановлено, що виплати пенсій можуть бути здійснені відповідачем виключно за рахунок коштів Пенсійного Фонду України та інших джерел, визначених законодавством. Інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат управління не має.

Суд акцентує увагу на тому, що позивач отримує пенсію за Законом України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служб, та деяких інших осіб, статтею 8 якого передбачено, що виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно зі статтями 23, 116 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України є порушенням бюджетного законодавства.

Судом встановлено, що позивач 24.03.2021 на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 21.01.2021 у справі № 580/5909/20, здійснив перерахунок пенсії ОСОБА_1 за період з квітня 2019 по березень 2021 року та додатково нарахував суму доплати в розмірі 98198,46 грн., яку включив до Реєстру судових рішень для виконання за рахунок коштів, передбачених у Державному бюджету за відповідною бюджетною програмою.

Таким чином, позивач виконав рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 21.01.2021 у справі № 580/5909/20 в частині здійснення перерахунку пенсії, до відкриття державним виконавцем виконавчого провадження № 67741517 з примусового виконання виконавчого листа виданого у справі № 580/5909/20.

Отже, позивач вжив конкретні заходи з метою виконання вказаного вище рішення Черкаського окружного адміністративного суду. Однак, здійснивши перерахунок пенсії ОСОБА_1 за період з квітня 2019 по березень 2021 року позивач не має можливості її виплатити до надходження відповідних бюджетних призначень з Державного бюджету України.

На переконання суду, невиконання судового рішення позивачем в частині виплати нарахованих стягувачу грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності таких коштів у боржника не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Відсутність бюджетного та іншого фінансування та коштів на виплату грошових сум на виконання судового рішення є поважною причиною, яка унеможливлює проведення відповідних виплат.

З огляду на викладене, судом враховується, що, як було зазначено вище, постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути прийнята лише за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього. При цьому визначальною ознакою для накладення на боржника штрафу є саме не виконання рішення суду без поважних причин. Поважними можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником, та які не залежали від його волевиявлення.

Вказаний висновок узгоджується з практикою Верховного Суду, висловленою у постановах від 24.01.2018 у справі № 405/3663/13-а, від 13.06.2018 у справі № 757/29541/14-а, від 10.09.2019 у справі № 0840/3476/18, від 19.08.2020 у справі № 140/784/19 та від 31.03.2021 у справі № 360/3573/20, що обов`язкова для врахування судом першої інстанції відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Також, суд звертає увагу, що переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, необхідно встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства, встановлювати наявність та форму вини.

Накладення штрафу є мірою покарання, а тому можливість накласти такий штраф може бути реалізована лише за умови встановлення обставин, які свідчать про умисне невиконання рішення суду, недобросовісність у діях суб`єкта владних повноважень, які свідчать про ухилення останнього від виконання рішення суду.

Як вбачається з реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, станом на 01.01.2022 загальна сума заборгованості за рішеннями судів, що надійшли до Головного управління, за 2019-2021 роки становить 241 102 330,02 грн. Погашено заборгованість із пенсійних виплат за рішеннями суду, які надійшли до Головного управління до 11.11.2019 включно на загальну суму 13 218 994,80 грн.

Таким чином, заборгованість з пенсійних виплат за рішеннями суду, яка виникла у 2019, 2020, 2021 роках, значно перевищила видатки, передбачені бюджетом Головного управління на її погашення.

Вказані обставини підтверджуються наданими позивачем доказами, а саме: копією бюджетів Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на 2019, 2020 та 2021 роки; копіями змін, що вносяться до бюджету Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на 2019, 2020 та 2021 роки; копією реєстру судових рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою.

Натомість, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів, що у спірних правовідносинах з`ясовував на виконання вказаних вище вимог статті 18 Закону № 1404-VIII , з яких причин не було перераховано стягувачу кошти. Не надав суду жодного допустимого та достовірного доказу щодо наявності коштів у позивача, як боржника відповідного виконавчого провадження, для повного виконання рішення суду, а саме безпосередньої виплати стягувачу коштів перерахованої пенсії. Не довів суду відсутності поважних причин невиконання позивачем рішення суду, за що прийняте спірне рішення.

Зважаючи на те, що Головне управління Пенсійного фонду в Черкаській області виконало конкретні заходи, спрямовані на виконання вказаного вище рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 21.01.2021 у справі № 580/5909/20, а відсутність бюджетного та іншого фінансування та коштів на виплату грошових сум на виконання судового рішення є поважною причиною, яка унеможливлює проведення відповідних виплат, суд дійшов висновку про відсутність підстав для накладення на Головне управління штрафу за невиконання судового рішення, а тому оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

За встановлених в цій справі фактичних обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що основні аргументи позовної заяви є обґрунтованими, обраний позивачем спосіб судового захисту відповідає об`єкту порушеного права та у спірних правовідносинах є достатнім, необхідним та ефективним, внаслідок чого позовні вимоги належить задовольнити повністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки докази понесених судових витрат вказаного виду відсутні, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 9, 72, 76, 90, 139, 241-246, 255, 271, 272, 287, 295 КАС України, суд

вирішив:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 29.12.2021 у виконавчому провадженні № 67741517 про накладення штрафу у розмірі 5 100 грн.

Понесені судові витрати залишити за позивачем.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана з врахуванням особливостей закріплених підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України протягом десяти днів з дня підписання рішення суду.

Копію рішення направити учасникам справи.

Учасники справи:

позивач - Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, буд. 23, );

відповідач - Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) (01001, м. Київ, пров. Музейний, 2-Д, ).

Суддя Александріна НУЖНА