Справа № 580/1109/22
Суддя: Александріна НУЖНА
Дата ухвалення: 2022-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

м. Черкаси

10 лютого 2022 року Справа № 580/1109/22

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Нужна А. Г., розглянувши у порядку письмового провадження заяву товариства з обмеженою відповідальністю Енерджі-Оіл про забезпечення позову до подання позовної заяви, інші особи, які можуть отримати статус учасників справи Головного управління ДПС у Черкаській області,

встановив:

08.02.2022 до Черкаського окружного адміністративного суду надійшла заява товариства з обмеженою відповідальністю Енерджі-Оіл про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій заявник, з урахуванням поданого уточнення до заяви від 09.02.2022, просить вжити заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії розпорядження Головного управління ДПС у Черкаській області №174-рл від 04.02.2022 Про анулювання ліцензій ТОВ Енерджі-Оіл на право роздрібної торгівлі пальним за реєстраційними номерами: № 1900174, № 1900046, № 1900124, № 1900039, а також розпорядження Головного управління ДПС у Черкаській області №173-рл від 04.02.2022 Про анулювання ліцензії Енерджі-Оіл на право оптової торгівлі пальним, за відсутності місць оптової торгівлі за реєстраційним номером: №00892 до набрання законної сили судовим рішенням у адміністративній справі.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що роздрібна торгівля пальним можлива лише за наявності відповідної ліцензії. Фактично, можливість здійснення господарської діяльності беззаперечно напряму залежить від наявності та чинності відповідної ліцензії. Анулювання ліцензії, в свою чергу, призводить до зупинення господарської діяльності підприємства на автозаправних станціях, що тягне за собою такі наслідки як: втрата прибутку від здійснення господарської діяльності, неможливість виплати заробітної плати персоналу, неможливість виконання зобов`язань щодо реалізації пального за вже укладеними правочинами, що, в свою чергу, може призвести до підриву ділової репутації підприємства та численних судових процесів з приводу сплати штрафних санкцій на користь контрагентів. Суб`єкт господарювання наголошує на тій обставині, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до зупинення господарської діяльності. Позивача на автозаправних станціях, що перебувають в його оренді, зважаючи на основний вид діяльності суб`єкта господарювання - роздрібна торгівля пальним.

У відповідності до положень частини 1 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суддя розглядає заяву про забезпечення позову не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Розглянувши подану позивачем заяву про забезпечення позову, суддя зазначає таке.

Відповідно до частини 1 статті 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Частиною 2 цієї статті КАС України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з частиною 1 статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

У частині 2 статті 151 КАС України передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеній у постанові від 19.06.2018 у справі №826/9263/17, ці підстави є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог.

З огляду на приписи статті 151 КАС України небезпека заподіяння шкоди до вирішення справи по суті не є фактом, який підлягає встановленню, а є елементом аргументації або оціночною категорією.

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 №2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України» під час розгляду адміністративних справ, в ухвалі про забезпечення позову, суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову, суд зазначає, що обов`язок щодо доведення та обґрунтування наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, аргументованості та невідвертості додаткових зусиль і витрат у майбутньому, покладається саме на особу, яка заявляє клопотання.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Прийняття рішення про забезпечення позову доцільно та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення може у майбутньому ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду чи привести до потреби докладати значні зусилля та витрати для відновлення прав та інтересів позивача або є очевидними ознаками протиправності оскаржуваного рішення та порушення прав позивача цим рішенням.

Суд зазначає, що позивачем не надано до суду доказів щодо можливого утруднення чи неможливості виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Так, позивач в заяві про забезпечення позову наполягає на тому, що не вжиття заходів забезпечення позову призведе до негативних наслідків для позивача та третіх осіб, оскільки анулювання ліцензій на підставі оскаржуваних розпоряджень повністю зупинить господарську діяльність підприємства та може мати наслідком застосування до позивача додаткових штрафних санкцій.

Проте, анулювання ліцензії в цьому випадку не є свідченням припинення діяльності самої господарської одиниці позивача в цілому, як і не позбавляє права останнього розпоряджатися належним йому майном за вказаною адресою на власний розсуд.

Однак, будь-якого аргументу щодо існування небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, останнім в заяві не наведено. Також, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про існування небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі.

В іншому ж, заява позивача про забезпечення позову не містить посилання на беззаперечні мотиви, за якими суд міг би прийти до однозначного висновку, що захист його прав, свобод та інтересів буде неможливим без вжиття відповідних заходів і для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також не вказано, у чому полягає значимість таких зусиль і наскільки значні витрати будуть позивачем при цьому понесені. А саме припущення заявника про можливе настання негативних наслідків для нього не є аргументованим доказом для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

Також, суд звертає увагу, що інститут забезпечення позову покликаний захистити права та інтереси особи, в разі, зокрема, наявності очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення.

При оцінці підстав для забезпечення позову у визначений заявником спосіб, суд першочергово враховує те, що необхідність забезпечення позову обґрунтована очевидністю, на думку заявника, ознак протиправності оскаржуваних розпоряджень Головного управління ДПС у Черкаській області від 04.02.2022.

Разом із тим, вказані доводи останнього ґрунтуються виключно на припущеннях і базуються лише на власній оцінці змісту самих оскаржуваних розпоряджень, без урахування усіх фактичних обставин та доказів, та підставі яких такий акт був прийнятий.

Так, підставами анулювання ліцензій в оскаржуваних розпорядженнях вказано: акт, що засвідчує факт відмови СГ без законних підстав у допуску уповноважених представників контролюючого органу до проведення перевірки, складеного відповідно до вимог пункту 81.2 статті 81 Податкового кодексу України.

Втім, перевірка обґрунтованості зазначених Головним управління ДПС у Черкаській області підстав для анулювання ліцензії можлива лише під час розгляду справи по суті за наслідками дослідження усіх доказів, що були взяті за основу при винесенні оскаржуваних розпоряджень. Тобто, з урахуванням предмету даного спору, така обов`язкова умова для забезпечення адміністративного позову, як "наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення", може бути виявлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості і достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності.

Натомість, викладені у заяві позивача доводи відтворюють лише підстави заявленого ним адміністративного позову про скасування наказу №2732-п від 30.12.2021 Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ Енерджі-Оіл, який наразі судом іще не розглянутий. Отже, на даному етапі суд позбавлений можливості встановити наявність очевидних ознак протиправності рішення, яке оскаржується позивачем, а доказів протилежного останнім надано не було. При цьому, суд звертає увагу, що встановлення ознак протиправності оскаржуваного рішення є фактично вирішенням адміністративного спору по суті, що є неприпустимим на даній стадії судового процесу.

У зв`язку з вищевикладеним, суд доходить висновку про передчасність та необгрунтованість доводів позивача щодо наявності очевидних ознак протиправності оскаржуваних рішень.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до норм статті 3 Закону України № 481/95-ВР ліцензія анулюється та вважається недійсною з моменту одержання суб`єктом господарювання письмового розпорядження про її анулювання.

Згідно тексту заяви, позивач отримав розпорядження 08.02.2022.

Таким чином, на момент розгляду даної заяви про забезпечення позову, рішення Головного управління ДПС у Черкаській області є реалізованими шляхом внесення відповідних відомостей про анулювання дії ліцензій позивача, які були видані 01.07.2019 року строком дії 5 років, до Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним.

Тобто, саме з 08.02.2022 ліцензії позивача на право роздрібної торгівлі пальним, вказані у оскаржуваних розпорядженнях відповідача, вважаються недійсними.

Таким чином, суд, задовольнивши заяву про забезпечення позову та застосувавши заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії таких розпоряджень в частині анулювання ліцензій позивача, продовжить дію таких ліцензій. Вказані розпорядження є діючими, судовим рішенням не скасовані.

Застосування заходів забезпечення позову у такий спосіб, по суті надасть позивачу можливість здійснювати господарську діяльність, що підлягає ліцензуванню, без такої ліцензії.

З огляду на викладене, суд приходить висновку, що наведені позивачем пояснення не свідчать про те, що не вжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю, що, в свою чергу, являється підґрунтям та основою доказовості наявності підстав для забезпечення позову.

Сама лише незгода заявника з оскаржуваними розпорядженнями ГУ ДПС у Черкаській області, а також посилання на звернення до суду з позовом про визнання таких розпоряджень протиправними, не є підставою для застосування судом заходів забезпечення позову.

Суд також враховує висновки Великої Палати Верховного Суду висловлені у постанові від 28.03.2018 у справі №800/521/17, у постанові Верховного Суду від 30.03.2021 у справі №420/4037/20, відповідно до яких, позов не може бути забезпечено таким способом, що фактично підмінює собою судове рішення у справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті.

Отже, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, з урахуванням розумності та обґрунтованості таких вимог; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходами забезпечення позову і предметом позовних вимог, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись статтями 150-154, 241-243, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

У задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю Енерджі-Оіл про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Суддя Александріна НУЖНА