Справа № 520/20205/21
Суддя: Мороко А.С.
Дата ухвалення: 2022-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2022 р. № 520/20205/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мороко А.С., розглянувши у порядку спрощеного провадження в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу № 520/20205/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому з урахуванням уточнень, просить суд:

- визнати протиправними дії та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 у переведенні з соціальної пенсії по інвалідності на пенсію у разі втрати годувальника згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 06 від 17.06.2021;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до загального страхового стажу періоди роботи з 05.02.1991 року по 30.09.1992 рік, з 16.12.1993 року по 28.05.1994 рік, з 16.11.1992 року 02.08.1993 рік, з 29.09.1994 року по 01.12.1995 рік, з 20.05.1996 року по 16.08.1997 рік, з 01.04.1997 року по 10.09.1998 рік та перевести ОСОБА_1 з соціальної пенсії по інвалідності на пенсію у разі втрати годувальника згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", починаючи з 11.11.2020.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що оскаржуване рішення є протиправним, а тому, підлягає скасуванню.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 08.01.2021 відкрито спрощене провадження по даній справі та запропоновано відповідачеві надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження була надіслана відповідачу, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

02.12.2021 представником відповідача, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, надано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, оскільки спірне рішення є правомірним, підстави для його скасування відсутні.

02.12.2021 представник відповідача, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області надав до суду відзив, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Також, представник управління вказав, що у зв`язку з відсутністю у померлого ОСОБА_2 необхідного стажу 12 років, ОСОБА_1 відмовлено у переведенні на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Положеннями ч.1 ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Згідно ч.2 ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України: за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду.

Відповідно 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Вінниця; батько - ОСОБА_2 , мати - ОСОБА_3 .

Позивачу призначена пенсія як особі з інвалідності ІІ групи згідно з Законом України "Про пенсійне забезпечення".

ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Алчевськ Луганської області помер батько позивача, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що 28.10.2020 Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) видано свідоцтво про смерть серії та номер НОМЕР_2 , актовий запис № 16711.

11.11.2020 ОСОБА_1 вперше звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою щодо переведення з соціальної пенсії по інвалідності на пенсію у разі втрати годувальника.

16.11.2020 відділ з питань перерахунків пенсій № 20 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області виніс рішення № 67, в якому зазначено, що страховий стаж померлого ОСОБА_2 складає 9 років 2 місяці 21 день. До страхового стажу годувальника зараховані наступні періоди: з 01.09.1985 по 12.07.1988 - навчання в ПТУ № 40 згідно атестатом; з 22.12.1988 по 06.12.1990 - військова служба згідно з записом в військовому квитку; з 17.02.1999 по 23.08.2001, з 01.11.2002 по 31.12.2002, з 01.02.2003 по 15.02.2003, з 01.03.2003 по 09.09.2003 згідно з записами в дублікаті трудової книжки серії номер НОМЕР_3 , виданої 23.08.2001; з 01.11.2004 по 31.05.2005, з 01.09.2006 по 27.09.2006, з 01.10.2006 по 23.12.2006, з 01.10.2010 по 23.12.2010, 01.05.2018 по 31.08.2018 згідно з даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку. Періоди роботи до 01.01.2004, зазначені в сканкопії трудової книжки НОМЕР_4 не зараховано до загального страхового стажу годувальника, оскільки через пошкодження на її титульному листі не можливо визначити її належність померлому ОСОБА_2 . У зв`язку з відсутністю у ОСОБА_2 необхідного страхового стажу - 12 років, передбаченого ст.32 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відсутні підстави в переведенні ОСОБА_1 з соціальної пенсії по інвалідності.

16.06.2021 позивач повторно звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою щодо переведення з соціальної пенсії по інвалідності на пенсію у разі втрати годувальника та надав уточнюючі довідки з місць роботи.

17.06.2021 відділом перерахунку пенсій управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області складено рішення № 06 , в якому зазначено, що у зв`язку з відсутністю у померлого ОСОБА_2 необхідного страхового стажу - 12 років, у праві на переведення на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відмовлено. Вказано, що страховий стаж батька позивача складає 9 років 3 місяці 13 днів.

Не погоджуючись з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у переведенні з соціальної пенсії по інвалідності на пенсію у разі втрати годувальника згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 06 від 17.06.2021, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Щодо вирішення справи по суті, суд вказує наступне.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно з положеннями ч.1 ст.4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Статтею 5 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено сферу його дії, зокрема, зазначено, що ним врегульовані відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, окрім іншого, види пенсійних виплат.

Вичерпний перелік видів пенсійних виплат, які можуть бути призначені відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі визначає стаття 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по ІІІ групи інвалідності.

Згідно з ч.2 ст.36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" непрацездатними членами сім`ї вважаються діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років. Пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі на

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім`ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

Статтею 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності) та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Статтею 62 Закону України "про пенсійне забезпечення" встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993, основним документом, що підтверджує стале роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Як вбачається, з оскаржуваного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 06 від 17.06.2021, підставою для відмови ОСОБА_1 у переведенні з соціальної пенсії по інвалідності на пенсію у разі втрати годувальника згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" слугувало те, що у померлого ОСОБА_2 відсутній необхідний страховий стаж 12 років, страховий стаж батька позивача складає 9 років 3 місяці 13 днів.

При цьому, суд вважає за необхідне вказати наступне.

Трудова книжка серії НОМЕР_5 , яку не було прийнято управлінням до уваги містить інформацію про періоди роботи батька позивача: з 16.11.1992 - прийнятий учнем - слюсарем - ремонтником в котельню п. Ларюкове на період опалювального сезону (наказ 241-к від 12.11.1992) по 02.08.1993 (наказ № 163к від 07.08.1993); з 29.09.1994 - прийнятий слюсарем тваринницьких ферм (наказ 7-к від 10.09.1994) по 01.12.1995 (наказ 12-к від 01.12.1995), що також підтверджується архівною довідкою, виданою адміністрацією Губкінського міського округу від 18.03.2021 № 43-1-11/12-п (в даній довідці зазначено, що батько ОСОБА_1 , ОСОБА_2 працював в АОЗТ "Первомайске" в 1995 році); 20.05.1996 - прийнятий скотарем МТФ № 4 за договором (наказ 3-к від 20.09.1996 року) по 16.08.1997 рік (наказ № 2-к від 16.08.1997); 01.04.1997 - прийнятий покрівельником 3 розряду (наказ № 11-к від 01.04.1997) по 10.09.1998 (наказ № 32-квід 10.09.1998 року).

При цьому, суд звертає увагу на те, що у вкладишу від 08.11.2019 до трудової книжки серії та номеру НОМЕР_5 , зазначено прізвище, ім`я, по батькові та дата народження батька позивача - ОСОБА_3 .

У зв`язку з чим, суд вважає, що управління протиправно не зарахувало вказані періоди роботи ОСОБА_2 відповідно до записів в трудовій книжці серії НОМЕР_5 .

Також, суд зазначає, що в довідці від 23.03.2021 № 016 - 476, виданою відділом кадрів філіалу № 12 ЗАТ "Внешторгсервіс" Луганської народної республіки міститься інформація про період роботи на Комунарському металургійному комбінаті за періоди роботи: з 05.02.1991 по 30.09.1992 - цех ремонту металургійних печей №1 - "огеупорщик на горячих участках работ 3 разряда"; з 16.12.1993 по 28.05.1994 - на Алчевському державному металургійному комбінаті.

Окремо, суд зауважує, що Указом Президента України № 405/2014 від 14 квітня 2014 року введено в дію рішення РНБО України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України" та розпочато проведення Антитерористичної операції (далі - АТО) на території Донецької і Луганської областей.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" від 02 вересня 2014 року № 1669-VII (надалі Закон №1669) період проведення антитерористичної операції це час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані "намібійські винятки": документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" від 23.02.2016 року ЄСПЛ констатував, що "Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів окупаційної влади далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами".

Тобто, державні органи повинні приймати документи, видані окупаційною владою, у тих випадках, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

Таким чином, довідка від 23.03.2021 № 016 - 476, видана відділом кадрів філіалу № 12 ЗАТ "Внешторгсервіс" Луганської народної республіки має враховуватись управлінням при розгляду питання щодо переведення позивача з соціальної пенсії по інвалідності на пенсію у разі втрати годувальника згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Враховуючи викладене, суд вважає, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 у переведенні з соціальної пенсії по інвалідності на пенсію у разі втрати годувальника згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 06 від 17.06.2021 є протиправним, а тому, підлягає скасуванню.

У зв`язку з чим, належним способом захисту прав позивача буде скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 у переведенні з соціальної пенсії по інвалідності на пенсію у разі втрати годувальника згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 06 від 17.06.2021.

Також, з метою захисту прав позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до загального страхового стажу періоди роботи з 05.02.1991 року по 30.09.1992 рік, з 16.12.1993 року по 28.05.1994 рік, з 16.11.1992 року по 02.08.1993 рік, з 29.09.1994 року по 01.12.1995 рік, з 20.05.1996 року по 16.08.1997 рік, з 01.04.1997 року по 10.09.1998 рік та перевести ОСОБА_1 з соціальної пенсії по інвалідності на пенсію у разі втрати годувальника згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", починаючи з 11.11.2020.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_6 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (місцезнаходження: майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022, ідентифікаційний код - 14099344) Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (місцезнаходження: просп. Богдана Хмельницького, буд. 116А, м. Дніпро, 49000, ідентифікаційний код - 21910427) про визнання дій протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 у переведенні з соціальної пенсії по інвалідності на пенсію у разі втрати годувальника згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 06 від 17.06.2021.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до загального страхового стажу періоди роботи з 05.02.1991 року по 30.09.1992 рік, з 16.12.1993 року по 28.05.1994 рік, з 16.11.1992 року по 02.08.1993 рік, з 29.09.1994 року по 01.12.1995 рік, з 20.05.1996 року по 16.08.1997 рік, з 01.04.1997 року по 10.09.1998 рік та перевести ОСОБА_1 з соціальної пенсії по інвалідності на пенсію у разі втрати годувальника згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", починаючи з 11.11.2020.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо справа розглядалась в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.С. Мороко