Справа № 140/3051/19
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2022-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2022 рокуЛьвівСправа № 140/3051/19 пров. № А/857/20970/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Кардаш В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2021 року, головуючий суддя Димарчук Т.М., ухвалене о 12:01 год. у м. Луцьку, повний текст якого складено 04.10.2021 року, у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування рішення про застосування штрафних санкцій та вимоги,-

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2019 року позивач ФОП ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ГУ ДПС у Волинській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 08.08.2019 року № та вимогу від 08.08.2019 року №Ф- про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що оскаржені вимога та рішення, винесені відповідачем із урахуванням висновків контролюючого органу, відображених в акті перевірки про ніби то завищення валових витрат на загальну суму 2 104 321,64 грн. (в т.ч. за 2017 рік на суму 943 077,48 грн., 2018 рік 1 161 244,16 грн.) у зв`язку з включенням до складу валових витрат витрат на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, запчастин для власних та орендованих вантажних транспортних засобів. Однак належні йому та орендовані вантажні транспортні засоби, не відносяться до основних засобів подвійного призначення, а тому ним правомірно віднесено до складу валових витрат витрати на придбання запасних частин, ремонт та обслуговування вказаних основних засобів, що використовуються в господарській діяльності.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2021 року адміністративний позов задоволено; визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДФС у Волинській області від 08 серпня 2019 року №Ф- про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску у розмірі 93699,68 грн.; визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДФС у Волинській області від 08 серпня 2019 року № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі 13 600,31 грн.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ГУ ДПС у Волинській області оскаржило його в апеляційному порядку, яке, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, не надано належної правової оцінки наявним доказам, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що в ході проведення перевірки встановлено, що ФОП ОСОБА_1 до складу валових витрат включено витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, тобто запчастин для власних та орендованих вантажних транспортних засобів на суму 2 104 321,64 грн, чим порушено п.п. 177.4.5, п. 177.4.6 п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України.

Платнику було сформовано та надіслано податкові повідомлення-рішення від 08.08.2019 року №, №, №, №. Відтак позивачем порушено вимоги п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 5 ст. 8 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування, а саме не нараховано та не сплачено єдиний внесок за 2017-2018 роки на загальну суму 93 699,68 грн, у зв`язку із заниженням суми чистого оподатковуваного доходу, що є базою для нарахування єдиного внеску. Також контролюючим органом було сформовано та надіслано вимогу від 08.08.2019 року №Ф- про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску та прийнято рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 08.08.2019 року №.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав подану апеляційну скаргу, вважає оскаржене рішення суду незаконним та повністю підтримав доводи, зазначені у апеляційній скарзі.

Представник позивача заперечив проти апеляційної скарги, вважає оскаржене рішення суду законним та обґрунтованим та просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, Головним управлінням ДФС у Волинській області проведено документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 за результатами якої складено акт перевірки від 11.07.2019 року №14307/03-20-13-02/ НОМЕР_1 Про результати документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 , щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виконання вимог податкового, валютного ті іншого законодавства за період з 01.01.2017 року по 31.12.2018 року (а.с.13-30).

Перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_1 до складу валових витрат включено витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, тобто запчастин для власних та орендованих вантажних транспортних засобів на суму 2 104 321,64 грн, чим порушено пп. 177.4.5, п. 177.4.6 п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України.

Перевіркою правильності визначення суми чистого оподатковуваного доходу, відображеного в додатку Ф2 до податкових декларацій про майновий стан та доходи за 2017 -2018 роки встановлено заниження чистого оподатковуваного доходу на який нараховується єдиний соціальний внесок на суму 2 104 321,64 грн, в т.ч. за 2017 рік на суму 943 077,48 грн, за 2018 рік на суму 1 161 244,16 грн.

Так, за результатами проведення документальної планової виїзної перевірки встановлені наступні порушення, а саме:

п. 44.1 ст. 44, п. 164.1 ст. 164, п. 177.2, п.177.4.5, п.177.4 ст. 177 Податкового кодексу України (із змінами та доповненнями), занижено податок з доходів фізичних осіб на суму 378777,89 грн, в т.ч. за 2017 рік на суму 169753,94 грн, за 2018 рік на суму 209023,95 грн;

п. 2 ч. 1 ст. 7, п. 2, 3, 9 ст. 9 розділу III ЗУ Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування від 08.07.2010 року №2464-VI, Розділу IV Нарахування, обчислення і сплата єдиного внеску Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (із змінами і доповненнями внесеними наказами Міністерства фінансів України від 28.03.2016 №393, від 07.09.2016 року №813 та від 04.05.2018 року №469), в результаті встановлено заниження сплату єдиного внеску на загальну суму 93 699,68 грн, в т.ч. за 2017 рік на суму - 42 303,46 грн та за 2018 рік на суму 51 396,22 грн;

п.п. 162.1.1 п. 162.1 ст. 162, пп. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163, пп. 164.1.3. п. 164.1 ст. 164, підпункт 1.3 пункт 16 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, внаслідок чого не нараховано та не сплачено до бюджету військового збору у розмірі 31564,82 грн, в т.ч. за 2017 рік - 14146,16 грн, за 2018 рік - 17418,66 грн;

п.п. б п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України та Порядок заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого): на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 №4 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.01.2015 за № 111/26556.

На підставі акта перевірки від 11.07.2019 року №14307/03-20-13-02/ контролюючим органом винесені податкові повідомлення-рішення № від 08.08.2019 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за податком на доходи фізичних осіб на суму 568166,84 грн, в тому числі за податковим зобов`язанням 378777,89 грн та штрафними санкціями 189388,95 грн; від 08.08.2019 року №, яким позивачу збільшено грошове зобов`язання за платежем військовий збір за результатами річного декларування на суму 47347,23 грн, в тому числі за податковим зобов`язанням 31564,82 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями 15782,41 грн; від 08.08.2019 року №, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 510,00 грн за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами, із доходів платника податків у вигляді з/п; від 08.08.2019 року №, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 510,00 грн за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування (а.с.65-70).

На підставі акта перевірки від 11.07.2019 року №14307/03-20-13-02/ Головним управлінням ДФС у Волинській області винесено також рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 08.08.2019 № у розмірі 13 600,31 грн та вимогу від 08.08.2019 року №Ф- про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску у розмірі 93 699,68 грн (а.с.11-12).

Рішення про застосування штрафних санкцій від 08.08.2019 року № та вимога від 08.08.2019 року №Ф- про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску 22.08.2019 року оскаржені позивачем в адміністративному порядку, однак рішенням Державної податкової служби України від 25.09.2019 року №3027/6/99-00-08-06-01 оскаржувані рішення та вимогу залишено без змін, а скарги позивача без задоволення (а.с.35-50).

Податкові повідомлення-рішення від 08.08.2019 року №, , № та № оскаржені позивачем у судовому порядку та рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 22.02.2021 року у справі №140/3270/19, яке 27.04.2021 набрало законної сили, визнані протиправними та скасовані.

Позивач, не погоджуючись з винесеними Головним управлінням ДФС у Волинській області рішенням про застосування штрафних санкцій від 08.08.2019 № та вимогою від 08.08.2019 року №Ф- про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску, звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки суд у справі №140/3270/19 визнав правомірним включення ФОП ОСОБА_1 до складу витрат, пов`язаних з провадженням господарської діяльності, вартість придбаних запчастин, обслуговування, ремонт вантажних автомобілів на загальну суму 2 104 321,64 грн, в тому числі за 2017 рік на суму 943077,48 грн, за 2018 рік на суму 1161244,16 грн, як наслідок, позивачем не занижено чистий оподатковуваний дохід на який нараховується єдиний соціальний внесок на суму 2 104 321,64 грн., то оскаржені вимога Головного управління ДФС у Волинській області від 08.08.2019 року №Ф- та рішення від 08.08.2019 року № є протиправними та підлягають скасуванню.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

У відповідності до частини 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 22.02.2021 року у справі 140/3270/19, яке набрало законної сили, визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління Головного управління Державної податкової служби у Волинській області №, №, № та № від 08 серпня 2019 року.

Вказаним рішенням встановлено правомірність включення ФОП ОСОБА_1 до валових витрат витрати на придбання запчастин для власних та орендованих вантажних транспортних засобів та витрат на їх утримання, Висновки відповідача про безпідставне включення ФОП ОСОБА_1 до складу витрат, пов`язаних з провадженням господарської діяльності, вартості придбаних запчастин, обслуговування, ремонт вантажних автомобілів на загальну суму 2 104 321,64 грн, в тому числі за 2017 рік на суму 943077,48 грн, за 2018 рік на суму 1161244,16 грн, не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та є безпідставними.

Як наслідок, податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Волинській області від № від 08.08.2019 року, яким позивачу визначено грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 568166,84 грн., в тому числі за податковим зобов`язанням 378777,89 грн. та штрафними санкціями 189388,95 грн., податкове повідомлення рішення від 08.08.2019 року №, яким позивачу визначено грошове зобов`язання за платежем військовий збір за результатами річного декларування на суму 47347,23 грн., в тому числі за податковим зобов`язанням 31564,82 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 15782,41 грн., податкове повідомлення-рішення від 08.08.2019 року №, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 510,00 грн. за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, а також податкове повідомлення-рішення від 08.08.2019 №, яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 510,00 грн. за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами, із доходів платника податків у вигляді зарплати, суд визнав протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Вказані податкові повідомлення-рішення від 08.08.2019 року №, , № та № у справі №140/3270/19, випливають із одних і тих же правовідносин, що й у даній справі, а позивач доводить протиправність рішень податкового органу одними і тими ж доказами.

Підставою для нарахування єдиного соціального внеску та винесення вимоги від 08.08.2019 року №Ф- про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску у розмірі 93699,68 грн слугувало заниження чистого оподаткованого доходу на який нараховується єдиний соціальний внесок на суму 2 104 321,64 грн. (в т.ч. за 2017 рік на суму 943 077,48 грн., за 2018 рік на суму 1 161 244,16 грн.).

Оскільки суд у справі №140/3270/19 визнав правомірним включення ФОП ОСОБА_1 до складу витрат, пов`язаних з провадженням господарської діяльності, вартість придбаних запчастин, обслуговування, ремонт вантажних автомобілів на загальну суму 2 104 321,64 грн, в тому числі за 2017 рік на суму 943077,48 грн, за 2018 рік на суму 1161244,16 грн, як наслідок, позивачем не занижено чистий оподатковуваний дохід на який нараховується єдиний соціальний внесок на суму 2 104 321,64 грн, то вимога Головного управління ДФС у Волинській області від 08.08.2019 року №Ф- про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску у розмірі 93 699,68 грн є протиправною та підлягає скасуванню.

Як встановлено п. 3 ч. 11 ст. 25 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

За наслідками протиправності оскарженої вимоги від 08.08.2019 року №Ф- про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску рішення від 08.08.2019 року № про застосування штрафних санкцій за донарахування податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі 13600,31 грн також підлягає скасуванню.

Аналізуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про підставність та обґрунтованість позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В частині решти доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує, що, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи, наведені сторонами, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2021 року у справі №140/3051/19 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених частиною 4 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді О. М. Довгополов
В. В. Святецький

Повний текст постанови складено 28.01.2022 року.