Справа № 600/4155/21-а
Суддя: Анісімов Олег Валерійович
Дата ухвалення: 2022-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову в залишенні позовної заяви без розгляду

02 лютого 2022 р. м. Чернівці Справа № 600/4155/21-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Анісімова О.В., розглянувши в порядку письмового провадження клопотання про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Чернівецькій області, Державної фіскальної служби України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Чернівецькій області (далі відповідач-1), Державної фіскальної служби України (далі відповідач-2), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби України щодо невиконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 29 січня 2021 року у справі № 824/3200/14-а в частині негайного поновлення ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника слідчого управління фінансових розслідувань ГУ Міндоходів у Чернівецькій області та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць;

- стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01 лютого 2021 року по 25 квітня 2021 року в сумі 37996,00 (тридцять сім тисяч дев`ятсот дев`яносто шість) грн.

Ухвалою суду від 30.08.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідачем-2 подано до суду відзив на позовну заяву, згідно якого його представник просить залишити позов без розгляду. Свою позиція обґрунтовує тим, що середній заробіток за час затримки власником або уповноваженим ним органом виконання судового рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою (винагородою, яку роботодавець виплачу працівникові за виконану ним роботу), а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці», тобто середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі працівника або різниця у заробітку не входить до структури заробітної плати, а є спеціальним видом відповідальності роботодавця за порушення трудових прав працівника, отже строк пред`явлення до суду позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі обмежуються місячним строком з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Вказаний правовий висновок узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 910/4518/16 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10.10.2019 у справі № 522/13736/15.

Враховуючи те, що середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі працівника або різниця у заробітку за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою, тому строк пред`явлення до суду позовних вимог про стягнення зазначеного заробітку обмежується місячним строком з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, тобто з часу видачі наказу про поновлення на роботі, а саме з 26.04.2021 року.

При вирішенні заявленого клопотання суд виходить із завдань адміністративного судочинства, якими відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи згідно ч. 2 ст. 122 КАС України встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 3 ст. 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, ч. 5 ст. 122 КАС України визначено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Відтак Кодекс адміністративного судочинства України є загальним законом, яким врегульовані строки звернення до адміністративного суду за захистом порушеного прав.

Поряд з цим, суд вважає за необхідне звернути увагу на правову позицію Верховного Суду щодо строків для звернення до суду у даній категорії справ. Зокрема в постанові від 10.10.2019 у справі № 522/13736/15, на яку посилається представник відповідача-1, Верховний Суд зазначив наступне:

«…за змістом норм чинного законодавства середній заробіток за час затримки власником або уповноваженим ним органом виконання судового рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою (винагородою, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу), а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці», тобто середній заробіток за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі працівника не входить до структури заробітної плати, а є спеціальним видом відповідальності роботодавця за порушення трудових прав працівника, отже строк пред`явлення до суду позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі обмежуються трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Вказаний правовий висновок узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-301гс18)…».

Відтак, суд зазначає, що представник відповідача-1 невірно тлумачить зроблений Верховним Судом висновком щодо строків звернення до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі, оскільки Верховний Суд вказав на те, що строк пред`явлення до суду позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі обмежуються трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права

З матеріалів справи встановлено, що наказом Державної фіскальної служби від 26.04.2021 року № 657-о «Про виконання рішення» скасовано наказ Міністерства доходів і зборів України від 29.10.2014 року № 2176-о «Про звільнення ОСОБА_1 » та поновлено позивача на службі в податковій міліції на посаді першого заступника начальника слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління Міндоходів у Чернівецькій області з 30.10.2014 року (а.с 29). Наказом ГУ ДФС у Чернівецькій області від 29.04.2021 року № 51-о «Про оголошення наказу» оголошено наказ ДФС України від 26.04.2021 року № 657-о (а.с. 30).

У свою чергу, у матеріалах справи наявна довідка про доходи для декларації ОСОБА_1 , яка видана лише 28.05.2021 року, саме з якої зрозуміло точні періоди нарахування та виплати позивачу заробітної плати.

При цьому, з позовом щодо оскарження вказаного наказу позивач звернувся 27.08.2021 року, тобто в межах тримісячного строку.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку щодо відсутності законодавчо передбачених підстав для задоволення клопотання представника Державної фіскальної служби України та залишення без розгляду позовної заяви, з підстав пропуску позивачем строку звернення до суду.

З урахуванням викладеного, у задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду слід відмовити.

Керуючись статтями 122, 240, 241-246, 256 КАС України, -

У Х В А Л И В:

1. У задоволенні клопотання представника Державної фіскальної служби України про залишення позовної заяви без розгляду відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя О.В. Анісімов