Справа № 640/3611/19
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Головань О.В. суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2022 року Справа № 640/3611/19

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Губської Л.В., Мєзєнцева Є.І.,

за участю секретаря Сакевич Ж.В.,

представниці Відповідача Ясніцької Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Державної податкової служби України на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 травня 2021 року у справі

за позовом приватного акціонерного товариства

«Одеський коньячний завод»

до Державної податкової служби України

про визнання протиправними та скасування рішень,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

Приватне акціонерне товариство «Одеський коньячний завод» (далі - Позивач) звернулося до суду з позовом до Державної податкової служби України (далі - Відповідач) про визнання протиправними та скасування рішень № 000518 від 30.03.2016 та № 000517 від 30.03.2016.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 травня 2021 року адміністративний позов задоволено повністю.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що коньяк маркований марками акцизного податку було реалізовано Позивачем як сировину для виробництва лікеро-горілчаних виробів ТОВ «Українська дистрибуційна компанія».

Разом з тим, суд вказав, що Відповідачем не доведено, що коньяк, маркований марками акцизного податку, не може бути реалізовано як сировина для виробництва лікеро-горілчаних виробів з використанням пільги, передбаченої пп. 213.3.5 п. 213.3 ст. 213 Податкового кодексу України.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про відмову в задоволенні позову в повному обсязі, наполягаючи на вчиненні позивачем порушення, за яке його було притягнуто до відповідальності.

При цьому, Апелянт стверджує, що коньяк не може використовуватися як сировина для виробництва інших напоїв і що, згідно з УКТ ЗЕД, ТОВ «Українська дистрибуційна компанія» виробляється продукція з вмістом спирту, а не коньяку.

З цих та інших підстав Апелянт вважає, що оскаржуване ним рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.09.2021 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.

У строк, установлений судом, відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.11.2021 витребувано додаткові докази у справі.

29.11.2021 від Позивача надійшли додаткові докази.

01.12.2021 від Відповідача надійшли додаткові докази.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.12.2021 вирішено перейти до розгляду цієї справи у відкритому судовому засіданні.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін з наступних підстав.

Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, приватне акціонерне товариство «Одеський коньячний завод» (ПрАТ «Одеський коньячний завод») зареєстровано як юридична особа 16.12.2002, перебуває на обліку як платник податків у Південному міжрегіональному управлінні ДПС по роботі з великими платниками податків; 11.01 Дистиляція, ректифікація та змішування спиртних напоїв (основний).

На підставі наказу від 02.12.2015 № 1148, ст. 20, пп.80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, ч. 1 ст. 16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 № 481/95-ВР Головним управлінням ДФС в Одеській області проведено фактичну перевірку ПрАТ «Одеський коньячний завод» з питань дотримання вимог законодавства у сфері виробництва, зберігання та обігу алкогольних напоїв, про що складено акт від 18.12.2015 № 361/15-32-21-01/00412056.

В акті перевірки встановлено порушення Позивачем ст. 16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 № 481/95-ВР; п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України.

Такі висновки контролюючого органу обґрунтовані тим, що ПрАТ «Одеський коньячний завод» у деклараціях акцизного податку за серпень, вересень 2015 року задекларовано реалізацію коньяку 3 зіркового місткістю 10л 40% за ставкою 59, 96 грн ТОВ «Українська дистрибуційна компанія» без сплати акцизного податку, відповідно до пп.213.3.5 п. 213.3 ст. 213 Податкового кодексу України, а саме: за серпень 2015 р. в кількості 1050.0 л, за вересень 2015 р. - 1500 л. Сума податкового зобов`язання зафіксована в деклараціях та не сплачена через отримання пільг: за серпень 2015 р. - 25 183, 2 грн., за вересень 2015 року - 35 976 грн, що підтверджується відповідними видатковими накладними.

Згідно зі звітами про використання марок акцизного податку використано марок: за серпень 2015 року - 105 шт. (239, 840 грн х 105 = 25 183, 2 грн сума АТ), за вересень 2015 року - 150 шт (239, 840 х 150 = 35 976 грн сума АТ).

У звітах про обсяги реалізації зазначеного коньяку та реалізацію спирту (форма № 1-РС) підприємством відображено реалізацію зазначеного коньяку у вигляді спирту коньячного ТОВ «Українська дистрибуційна компанія»: за серпень 2015 року - 105 дал (реалізація відображена у вимірі водного спирту) за кодом спирту - 2, тобто, спирт коньячний; за вересень 2015 року - 60 дал б.с. За кодом спирту - 2, тобто спирт коньячний, з метою використання - виробництво лікеро-горілчаних виробів, у т.ч. слабо градусних напоїв.

Таким чином, коньяк маркований марками акцизного податку реалізовано як сировина для виробництва лікеро-горілчаних виробів ТОВ «Українська дистрибуційна компанія».

Крім того, у звітах про обсяги виробництва та реалізацію алкогольних напоїв (форма 2-РС) не відображена реалізація коньяку 3 зір. 10 л 40% як готова продукція в кількості 105,0 дал за серпень та 150,0 дал за вересень 2015 р.

На підставі вказаного акта перевірки Державною фіскальною службою України прийнято рішення про застосування до Позивача фінансових санкцій від 30.03.2016:

- №000517, згідно з яким за порушення ч. 3 ст. 16 Закону № 481/95-ВР (подання звіту з недостовірними відомостями про обсяги виробництва та реалізації спирту за серпень, вересень 2015 року) на підставі абз. 18 ч. 2 ст. 17 Закону № 481/95-ВР до Позивача застосовано фінансову санкцію у розмірі 34 000,00 грн.;

- № 000518, згідно з яким за порушення ч. 3 ст. 16 Закону № 481/95-ВР (подання звіту з недостовірними відомостями про обсяги виробництва та реалізації алкогольних напоїв за серпень, вересень 2015 року) на підставі абз. 18 ч. 2 ст. 17 Закону № 481/95-ВР до Позивача застосовано фінансову санкцію у розмірі 34 000,00 грн.

Позивач, вважаючи зазначені рішення протиправними, звернувся до суду з цим позовом.

Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Податковим кодексом України (далі - ПК України), Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 № 481/95-ВР (далі - Закон № 481/95-ВР), Порядком застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 № 790 (далі - Порядок № 790).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України у редакції станом на 18.12.2015 контролюючі органи мають право: проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

У пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України передбачено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких обставин: у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, нафтопродуктів, палива моторного альтернативного, скрапленого газу.

Частиною першою ст. 16 Закону № 481/95-ВР (в редакції станом на 18.12.2015) передбачено, що контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.

Згідно з частиною четвертою статті 17 Закону № 481/95-ВР рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою цієї статті, приймаються органами доходів і зборів та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції визначеної законами України.

У п.п. 6, 8 Порядку № 790 (у редакції станом на 30.03.2016) закріплено, що рішення про застосування фінансових санкцій, передбачених пунктом 2 цього Порядку, приймаються керівником, а у разі його відсутності - заступником керівника органу, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами (ДФС та її територіальні органи, Мінекономрозвитку), чи керівником (його заступником) органів МВС, МОЗ, Держстату, Держспоживінспекції відповідно до їх компетенції, визначеної законодавством.

Рішення про застосування фінансових санкцій до суб`єкта господарювання за порушення норм Закону складається за формою згідно з додатком до цього Порядку.

Станом на 30.03.2016 форма рішення щодо застосування передбачених Законом № 481/95-ВР санкцій визначалася лише Порядком № 790.

Згідно з частиною третьою статті 16 Закону № 481/95-ВР суб`єкти господарювання, які отримали передбачені цим Законом ліцензії, подають до органу виконавчої влади, уповноваженого Кабінетом Міністрів України видавати такі ліцензії, щомісяця до 10 числа наступного місяця звіт про обсяги виробництва та/або обігу (в тому числі імпорту та експорту) спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів за формою, встановленою цим органом.

У частині другій статті 17 Закону № 481/95-ВР передбачено, що до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: неподання чи несвоєчасного подання звіту або подання звіту з недостовірними відомостями про обсяги виробництва та/або обігу (в тому числі імпорту та експорту) спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів до органу виконавчої влади, уповноваженого Кабінетом Міністрів України видавати відповідні ліцензії, - у розмірі 17000 гривень.

Згідно з пп.213.1.1 п. 213.1 ст. 213 ПК України об`єктами оподаткування акцизним податком є операції з: реалізації вироблених в Україні підакцизних товарів (продукції).

У п. 30.1-30.3, пп. «г» п. 30.9 ст. 30 ПК України визначено, що податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат.

Платник податків вправі використовувати податкову пільгу з моменту виникнення відповідних підстав для її застосування і протягом усього строку її дії.

Податкова пільга надається шляхом: звільнення від сплати податку та збору.

Відповідно до пп. 213.3.5 п. 213.3 ст. 213 ПК України операції з підакцизними товарами, які звільняються від оподаткування: реалізації та/або передачі в межах одного підприємства підакцизних товарів (продукції), вироблених на митній території України, що використовуються як сировина для виробництва підакцизних товарів (продукції). Ця норма не поширюється на операції з реалізації та/або передачі в межах одного підприємства нафтопродуктів.

Згідно з пп. 14.1.212 п. 14.1 ст. 14 ПК України реалізація підакцизних товарів (продукції) - будь-які операції на митній території України, що передбачають відвантаження підакцизних товарів (продукції) згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами з передачею прав власності або без такої, за плату (компенсацію) або без такої, незалежно від строків її надання, а також безоплатного відвантаження товарів, у тому числі з давальницької сировини, реалізація суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Отже, законодавством регламентовано податкову пільгу, яка застосовується до операцій з реалізації підакцизних товарів (продукції), вироблених на митній території України, що використовуються як сировина для виробництва підакцизних товарів (продукції).

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що в межах спірних правовідносин Позивачем було здійснено реалізацію ТОВ «Українська дистрибуційна компанія» коньяку, як сировини для виробництва підакцизних товарів (продукції), а саме настоянок, що відображено в його звітності.

При цьому, судова колегія відзначає, що вказаний коньяк Позивачем було реалізовано зазначеному контрагенту на підставі договору поставки від 29.05.2015 № 93/2/24-15, яким прямо передбачено, що цільовим призначенням товару є його використання як сировини для виробництва настоянок «Легенди Бахчисараю дуже сонячні» та «Легенди Бахчисараю дуже сонячні тільки досконалі» згідно з технологічними інструкціями, які у свою чергу, містяться в матеріалах справи та передбачають використання відповідного коньяку для виготовлення зазначених настоянок.

Разом з тим, ані до суду першої інстанції, ані в ході апеляційного провадження Апелянтом не було надано жодних доказів, які б спростовували можливість використання вказаного коньяку як сировини для виготовлення інших напоїв.

Водночас, самі лише твердження Апелянта про те, що такий коньяк є готовою продукцією, не засновуються на нормах чинного законодавства є необґрунтованими та не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Посилання Апелянта на експертний висновок Запорізької торгово-промислової палати № Е-046 від 14.07.2015 суд апеляційної інстанції до уваги не приймає, оскільки, як було правильно встановлено судом першої інстанції, такий висновок не є достатнім доказом правильності визначення коду УКТЗЕД 2208 90 69 00, оскільки господарська діяльність ТОВ «Українська дистрибуційна компанія» не була предметом відповідного аналізу та перевірки і жодні обставини щодо правильності визначення нею кодів УКТЗЕД своєї продукції не встановлювалися.

Також у судовому засіданні представниця Апелянта посилалася на постанову Верховного Суду від 24.06.2020 у справі № 815/2783/16 та стверджувала, що вона має преюдиціальне значення для вирішення цієї справи і що суд повинен враховувати відповідні висновки ВС.

Разом з тим, проаналізувавши вказану постанову Верховного Суду та наведені в ній висновки, колегія суддів зазначає, що предмет спору в цій справі (рішення про накладення штрафів за подання звітів з недостовірними відомостями про обсяги виробництва та реалізації спирту) та предмет спору у вказаній справі № 815/2783/16 (ППР щодо нарахування податкових зобов`язань) є різними, прийняті на підставі різних законодавчих норм та щодо різних порушень. Тому, колегія суддів відхиляє вищенаведені доводи представниці Апелянта.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для притягнення Позивача до відповідальності за подання звітів з недостовірними відомостями про обсяги виробництва та реалізації спирту, а тому оскаржувані ним рішення податкового органу є протиправними та підлягають скасуванню.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що Апелянт, який є суб`єктом владних повноважень та, відповідно до частини другої статті 77 КАС України, повинен довести перед судом правомірність прийнятого ним рішення, не надав суду належних, допустимих і достатніх доказів вчинення позивачем порушення, за яке його притягнуто до відповідальності.

Аналізуючи всі доводи учасників справи, колегія суддів приймає до уваги висновки, викладені в рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Згідно зі ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ практику Суду як джерело права.

Таким чином, судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга Державної податкової служби України підлягає залишенню без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 травня 2021 року - без змін.

Розподіл судових витрат.

З огляду на результат розгляду цієї справи, відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової служби України - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 травня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлено 09 лютого 2022 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: Л.В. Губська

Є.І. Мєзєнцев