Справа № 520/14356/21
Суддя: Заічко О.В.
Дата ухвалення: 2022-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2022 р. № 520/14356/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Заічко О.В. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ) про скасування податкових рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної податкової служби у Харківській області про застосування штрафних (фінансових) санкцій № 0 від 14.07.2021 року;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної податкової служби у Харківській області про застосування штрафних (фінансових) санкцій № 0 від 14.07.2021 року;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Харківській області №0 від 14.07.2021 року;

- стягнути на користь позивача з відповідача судовий збір та витрати на професійну правову допомогу в сумі 20 000 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що для початку проведення перевірки працівниками Головного управління ДПС у Харківській області були порушені вимоги законодавства щодо проведення фактичної перевірки, оскільки копія наказу та направлення на проведення фактичної перевірки не були вручені позивачу не до початку перевірки не після. Крім того, під час здійснення контрольної розрахункової операції представниками відповідача не проводилась фото та відео фіксація.

За результатами проведеної перевірки відповідачем було встановлено факт зберігання алкогольних напоїв у місці, не внесеному до Єдиного реєстру місць зберігання алкогольних напоїв та винесено податкове повідомлення-рішення про застосування штрафних санкцій. Зазначає, що обставини даної справи свідчать про відсутність у діях позивача ознак складу правопорушення щодо зберігання спирту або алкогольних напоїв, або тютюнових виробів у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру, до суб`єктів підприємницької діяльності, за яке спірне рішення податкового органу №0 від 14.07.2021 року до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 34 000 гри., що обумовлює безпідставність та протиправність спірного акту індивідуальної дії.

Також, позивач посилається на ту обставину, що відповідачем не доведено факту реалізації алкогольних напоїв за цінами нижче мінімальних цін. Зазначає також, що фіскальний чек не було видано, у зв`язку із тим, що по-перше, магазин не займається продажем алкогольних напоїв на розлив, а по - друге, у зв`язку із тим, що дана горілка була особистою власністю продавця та використовувалась для дезенфікування. Наголошує на тому, що метою придбання горілки було саме її використання в якості дезенфікування. а не для споживання в місці господарської діяльності.

Зазначає, що оскаржувані рішення прийняті без дотримання визначеного законодавством порядку і підлягає скасуванню, оскільки прийняте не відповідно до Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених чинним законодавством Укрпїни. Крім того зазначає, що в акті відсутні дані про його номер та дату.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому Кодексу адміністративного судочинства України.

Представником відповідача надано відзив на позовну заяву, в якому він просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на ту обставину, що під час проведення фактичної перевірки було встановлено факти порушення вимог чинного законодавства. За результатами фактичної перевірки було складено акт від 22.06.2021 (реєстраційний №Ю918/20/43/РРО/ НОМЕР_1 ), який підписаний без зауважень. На підставі даного акту контролюючим органом прийняті рішення про застосування до позивача фінансових санкцій у вигляді штрафу від 14.07.2021 № 0 на суму 34 000,0 грн. та № 0 на суму 50 800,0 грн, а також податкове повідомлення-рішення від 14.07.2021 № 0 на суму 5100,75 гривень.

Відповідач зазначив, що оскаржувані рішення прийнято на підставі та у відповідності до норм чинного законодавства, зокрема, пункту 86.8 статті 86 Податкового кодексу України.

Також відповідачем подане клопотання про здійснення розгляду справи у порядку загального позовного провадження.

З цього приводу суд зазначає, що ухвалою Харківського окружного адміністративного суду було відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін, що не передбачає проведення судового засідання.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України передбачено у виключних випадках проведення судового засідання. Підставою для застосування зазначеного законодавчого припису є або клопотання, або власна ініціатива суду. Посилання представника відповідача на необхідність розгляду справи з викликом сторін для реалізації принципу змагальності сторін та можливості отримувати весь обсяг процесуальних прав, визначений статтею 44 КАС України, суд вважає недоведеними.

Згідно п.2 ч.6 ст. 262 КАС України, суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Оскільки для повного та всебічного встановлення обставин справи характер спірних правовідносин та предмет доказування в даній справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін, зворотного представником відповідача не наведено, клопотання останнього про розгляд даної справи в судовому засіданні з повідомлення (викликом) сторін є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.

Окрім того, суд вважає за необхідне звернути увагу представника відповідача, що виходячи із змісту статті 159 КАС України, учасники справи викладають письмово свої пояснення у заявах по суті справи, якими для відповідача є відзив та заперечення.

Відповідно до частини третьої статті 79 КАС України відповідач має право подати докази разом із поданням відзиву.

Сторони у справі поінформовані про основні процесуальні дії та забезпечені процесуальними документами суду, а докази відправлення кореспонденції до суду надані відповідною стороною і зберігаються у матеріалах справи (саме така позиція викладена в рішенні Європейського суду з прав людини від 03 жовтня 2017 року у справі "Віктор Назаренко проти України").

Аналогічна правова позиція викладене в ухвалі Верховного Суду від 03.12.2019 року у справі №820/5121/18.

Представник відповідача не обґрунтував, які є перешкоди для об`єктивного встановлення усіх обставин у даній справі, а також в чим саме обмежується обсяг його прав та яким чином розгляд справи з викликом сторін у судове засідання цьому сприятиме.

Окрім того, суд наголошує, що порядок дослідження доказів по справі як у загальному провадженні, спрощеному з викликом сторін, так і у спрощеному провадженні без виклику сторін є тотожним.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання відповідача та про можливість розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, оскільки справа є незначної складності і характер спірних правовідносин та предмет доказування в ній не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Відповідно до положень ст.258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно з положеннями ч.1 ст.262 КАС України розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вивчивши норми матеріального та процесуального права, якими врегульовані спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів. Судом встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зареєстрований 11.05.2018 р. як фізична особа-підприємець, що підтверджується копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, копія якої міститься в матеріалах справи.

Як встановлено за матеріалами справи, працівниками ГУ ДПС у Харківській області 22.06.2021 року на підставі наказу №4358-п від 15.06.2021 року та направлень на перевірку від 15.06.2021 року №8031 та №8032 проведено фактичну перевірку господарської одиниці суб`єкта господарської діяльності - фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питань дотримання вимог діючого законодавства в місці здійснення господарської діяльності за адресою: АДРЕСА_2 . за наслідками якої складено акт від 22.06.2021 року (реєстраційний №Ю918/20/43/РРО/ НОМЕР_1 від 23.06.2021 року).

Як вбачається з висновків акту перевірки від 22.06.2021 року (реєстраційний №Ю918/20/43/РРО/ НОМЕР_1 від 23.06.2021 року) перевіркою встановлено наступні факти:

1) не проведення розрахункової операції через РРО та не видача розрахункового документа під час продажу горілки «Мороша» Джерельна 50 мл за ціною 7.50 гривень;

2) роздрібна торгівля коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро- горілчаними виробами та вином за цінами нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни та такі напої, а саме: 22.06.2021 здійснено продаж 50 мл горілки «Мороша» «Джерельна», вміст спирту 40 об% вартістю 7.50 грн;

3) проведення розрахункової операції через РРО без використання касового програмування коду товарної підкатегоії згідно з УКТ ЗЕД для підакцизних товарів (чек від 31.05.2021 №14):

4) роздрібна торгівля алкогольними напоями без наявності відповідної ліценції, а саме 31.05.2021 року здійснено реалізацію алкогольних напоїв на загальну суму 4551.50 грн;

5) Зберігання алкогольних напоїв в місці зберігання не внесеному до Єдиного реєстру 31.05.2021 року на загальну суму 4551.50 грн;

6) Роздрібна торгівля тютюновими виробами без наявності відповідної ліценції, а саме 31.05.2021 року здійснено реалізацію тютюнових виробів на загальну суму 190.0 грн

7) Зберігання тютюнових виробів у місцях зберігання не внесених до Єдиного реєстру 31.05.2021 року на загальну суму 190.0 гривень

8) Реалізація алкогольних напоїв (горілки) на розлив в місцях не громадського харчування 22.06.2021 року продано 50 мл горілки «Джерельна» «Мороша» на розлив вартістю 7.50 грн.

На підставі висновків акта фактичної перевірки від 22.06.2021 року (реєстраційний №Ю918/20/43/РРО/ НОМЕР_1 від 23.06.2021 року) відповідачем були складені наступні рішення про застосування фінансових санкцій у вигляді штрафу:

1) рішення №0 від 14.07.2021 року, відповідно до якого фізична особа - підприємець ОСОБА_1 зобов`язаний сплатити штраф у розмірі 50800 гривень за здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями без наявності відповідної ліцензії;

- за здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами без наявності відповідної ліцензії;

- за здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни;

- за здійснення продажу алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці в господарському об`єкті, що не має статусу суб`єкту господарювання громадського харчування, суб`єктів господарювання з універсальним асортиментом товарів.);

2) рішення №0 від 14.07.2021 року, відповідно до якого фізична особа - підприємець ОСОБА_1 зобов`язаний сплатити штраф у розмірі 34000 грн. за зберігання алкогольних напоїв у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру; за зберігання тютюнових виробів у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру;

3) податкове повідомлення - рішення №0 від 14.07.2021 року, відповідно до якого фізична особа- підприємець ОСОБА_1 зобов`язаний сплатити суму податкового зобов`язання в розмірі 5100,75 грн. за порушення п.1, п. 2 , п. 11 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 р. № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 вважає винесення зазначених податкових рішень та податкового повідомлення-рішення, а також висновків, що викладені в акті фактичної перевірки щодо дотримання вимог законодавства під час провадження діяльності, пов`язаної з виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів незаконними та необґрунтованими, що зумовило його звернутись з даним позовом до суду.

Даючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з наступного.

Згідно підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України (далі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Підпунктом 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України передбачено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального;

Результати таких перевірок оформлюються у формі акта у разі встановлення під час перевірки порушень, який підписується посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності) (пункт 86.1 статті 86 Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 81.1 ст. 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

-направлення на проведення такої перевірки;

-копії наказу про проведення перевірки;

- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

Згідно з п. 80.7 ст. 80 ПК України фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.

Відповідно до наказу ГУ ДПС від 15.06.2021 року № 4358-п, на підставі пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України та направлень від 15.06.2021 № 8031, № 8032 фахівцями ГУ ДПС 22.06.2021 проведена фактична перевірка господарського об`єкту (павільйону) «ВАР В088», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та діяльність в якому здійснює ФОП ОСОБА_1 .

Як встановлено за матеріалами справи, фактична перевірка проводилась у присутності продавця ОСОБА_2 . До початку проведення фактичної перевірки особі, яка фактично проводила розрахункові операції - ОСОБА_2 було пред`явлено направлення, наказ на проведення фактичної перевірки та службові посвідчення посадових осіб ГУ ДПС. прізвища яких було зазначено у направленнях на перевірку.

У направленнях на перевірку ОСОБА_2 власноруч зроблений запис про те, що їй пред`явлені службові посвідчення та направлення від 15.06.2021 № 8031, № 8032, а також вручена копія наказу від 15.06.2021 року № 4358-п.

Отже, твердження представника позивача про те, що посадовими особами ГУ ДПС до початку перевірки копія наказу та направлення на проведення фактичної перевірки не вручалась, спростовуються наданими доказами, які містяться в матеріалах справи, а тому суд приходить до висновку, що такі твердження позивача є недостовірними та не відповідають обставинам справи.

Як встановлено за матеріалами справи, під час проведення перевірки посадовими особами ГУ ДПС були встановлені наступні порушення:

- не проведення розрахункової операції через реєстратор розрахункових операцій та невидача розрахункового документу при продажу горілки «Мороша Джерельна» 50 мл за ціною 7,5 грн., чим порушено п. 1, п. 2 ст. З Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі - Закон № 265);

- проведення розрахункової операції через РРО без використання режиму програмування коду товарної підкатегорії згідно з кодом УКТ ЗЕД для підакцизних товарів (чек від 31.05.2021 №14), чим порушено п. 11 ст. З Закону № 265:

- роздрібна торгівля алкогольними напоями за цінами, нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої, а саме 22.06.2021 50 мл горілки «Мороша Джерельна» було реалізовано за ціною 7,5 гривень, чим порушено Постанову Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 № 957 «Про встановлення розміру мінімальних ОПТОВО-ВІЛПУСКНИХ і роздрібних цін на окремі вили алкогольних напоїв;

- роздрібна торгівля алкогольними напоями без наявності відповідної ліцензії, а саме: 31.05.2021 здійснено реалізацію алкогольних напоїв на загальну суму 4 551,50 грн., чим порушено ч. 20 ст. 15 Закону України від 19.12.1995 року № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (далі - Закон № 481);

- роздрібна торгівля тютюновими виробами без наявності відповідної ліцензії, а саме: 31.05.2021 здійснено реалізацію тютюнових виробів на загальну суму 190,00 грн., чим порушено ч. 20 ст. 15 Закону № 481;

- зберігання алкогольних напоїв у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру на загальну суму 4 551,50 грн., чим порушено ч. 57 ст. 15 Закону № 481;

- зберігання тютюнових виробів у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру на загальну суму 190,00 грн., чим порушено ч. 57 ст. 15 Закону № 481;

- реалізація алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці у господарському об`єкті, що не має статусу суб`єкту господарювання громадського харчування, та суб`єкту господарювання з універсальним асортиментом товарів, чим порушено ч. 6 ст. 153 Закону №481.

За результатами фактичної перевірки було складено акт від 22.06.2021 (реєстраційний № Ю918/20/43/РРО/ НОМЕР_1 ), який підписаний без зауважень. На підставі даного акту контролюючим органом прийняті рішення про застосування до позивача фінансових санкцій у вигляді штрафу від 14.07.2021 № 0 на суму 34 000,0 грн. та № 0 на суму 50 800,0 грн., а також податкове повідомлення-рішення від 14.07.2021 № 0 на суму 5100,75 гривень.

На підставі порушень, встановлених п. 1, п. 2, п. 11 ст. З Закону № 265 керівником ГУ ДПС прийнято податкове повідомлення-рішення від 14.07.2021 № 0 на загальну суму 5 100,75 гривень.

Судовим розглядом встановлено, що при покупці посадовими особами ГУ ДПС 50 мл горілки «Мороша Джерельна» реєстратор розрахункових операцій (далі - РРО) не застосовувався, розрахунковий документ встановленої форми не видавався. Це порушення підтверджується поясненнями, наданими продавцем ОСОБА_2 , в яких зазначено, що при продажу 50 мл горілки «Мороша Джерельна» вартістю 7 грн. 50 коп. вона чек не роздруковувала та не видавала.

За вказане порушення п. 1 ст. 17 Закону № 265 передбачена відповідальність у вигляді застосування фінансової санкції у розмірі 100% вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг). У відповідності до абзацу першого пункту 11 розділу II Закону № 265 тимчасово, до 1 січня 2022 року, санкції, визначені пунктом 1 статті 17 цього Закону, за порушення, вчинене вперше, застосовуються у розмірі 10 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - (7,50 х 10% = 0,75 грн.).

Перевіркою також встановлено, що при продажу горілки «Абсолют» (чек від 31.05.2021, 23:22:25) розрахункова операція проведена через РРО без використання режиму програмування найменування кожного підакцизного товару із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, ціни товару та обліку його кількості. Це порушення підтверджується витягом з єдиної бази ДПС України, до якої відповідно до пп. 72. 1. 1. 14 п. 72. 1. 1 ст. 72 ПК України від платників податків надходить інформація про застосування РРО. За вказане порушення п. 7 ст. 17 Закону № 265 передбачена відповідальність у вигляді застосування фінансової санкції у розмірі триста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (300 х 17 = 5 100 грн.).

На підставі порушень постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв», ч. 20 ст. 15 та ст. 153 Закону № 481 керівником ГУ ДПС прийнято податкове повідомлення-рішення від 14.07.2021 № 0 на загальну суму 50800,00 гривень.

Щодо порушення постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв», суд зазначає, що проведеною перевіркою встановлено, що 50 мл горілки «Мороша Джерельна» було реалізовано за ціною 7 грн. 50 коп., що є нижчою за мінімальну роздрібну ціну, встановлену на такі напої.

Так, відповідно до вимог вказаної постанови, мінімальна роздрібна ціна на горілки та лікеро- горілчані вироби розраховується, виходячи з мінімальної ціни 1 літру 100 - відсоткового спирту, міцності за об`ємом (у відсотках) і місткості тари (у літрах). Відповідно, вартість 50 мл даного алкогольного напою повинна коштувати 8 грн. 94 копійки.

Позивач і сам у позові погоджується з таким мінімальним розміром ціни на горілку, але посилається на те, що продавець ОСОБА_2 продала горілку, яку принесла у магазин для власних потреб та використовувала її для дезінфікування.

Це твердження спростовується поясненнями продавця, які були надані піл час проведення перевірки, та у яких зазначено, що при продажу 50 мл горілки «Мороша Джерельна» вартістю 7 грн. 50 коп. продавець чек не роздруковувала та не видавала, так як відволіклася на наступного клієнта.

Відповідальність за вказане порушення передбачена абз. 13 ч. 2 ст. 17 Закону №481. До платників податків за оптову або роздрібну торгівлі коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро-горілчаними виробами та віном за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої застосовуються фінансові санкції у розмірі - 100 % вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, але не менше 10 000 грн. 17.50 х 100% = 75,00 грн., але не менше 10 000 грн).

Також, під час проведення перевірки фахівцями податкового органу встановлено факт роздрібної торгівлі 31.05.2021 алкогольними напоями без наявності відповідної ліцензії на загальну суму 4 551,50 грн. та тютюновими виробами без наявності відповідної ліцензії на загальну суму 190,00 гривень. Це порушення встановлено на підставі єдиної бази ДПС України, на яку від платників податків надходить інформація про застосування РРО, що підтверджується витягом з бази, який міститься в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 20 ст. 15 Закону № 481 роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_2 отримував ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями терміном дії по 30.05.2021. Термін дії наступної ліцензії починається з 01.06.2021. Тобто, 31.05.2021 у позивача була відсутня ліцензія на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та він не мав права займатися таким видом діяльності.

За вказане порушення абз. 7 ч. 2 ст. 17 Закону № 481 передбачено застосування штрафних (фінансових) санкції у розмірі 200% вартості отриманої партії товару, але не менше 17 000,00 гривень.

Також, ФОП ОСОБА_2 отримував ліцензію на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами терміном дії по 30.05.2021. Термін дії наступної ліцензії починається з 01.06.2021. Тобто, 31.05.2021 у позивача була відсутня ліцензія на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами та він не мав права займатися таким вилом діяльності.

За вказане порушення абз. 7 ч. 2 ст. 17 Закону № 481 передбачено застосування штрафних (фінансових) санкції у розмірі 200% вартості отриманої партії товару, але не менше 17 000,00 гривень.

Також проведеною перевіркою встановлено факт реалізації у павільйоні « ІНФОРМАЦІЯ_1 » алкогольного напою на розлив для споживання на місці у господарському об`єкті, що не має статусу суб`єкту господарювання громадського харчування та суб`єкту господарювання з універсальним асортиментом товарів, а саме 50 мл горілки «Мороша Джерельна».

Відповідно до пояснень продавця, які додані до відзиву на позов, розрахунковий документ при продажу 50 мл горілки вона не роздруковувала та не видавала, так як відволіклася на наступного клієнта. Тобто, факт продажу підтверджується належними та допустимими доказами.

За вказане порушення абз. 14 ч. 2 ст. 17 Закону № 481 передбачена відповідальність у вигляді застосування фінансової санкції у розмірі 6 800,00 гривень.

Питання щодо роздрібної торгівлі алкогольними напоями врегульовано Законом № 481 та Правилами роздрібної торгівлі алкогольними напоями, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 30 липня 1996 року N 854 (далі - Правила № 854).

Відповідно до ст. 1 Закону № 481 та п. 2 Правил № 854 роздрібна торгівля алкогольними напоями діяльність з продажу алкогольних напоїв безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб`єктах господарювання громадського харчування.

Відповідно до ч. 6 ст. 153 Закону № 481 продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці дозволяється тільки суб`єктам господарювання громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб`єктів господарювання громадського харчування з універсальним асортиментом товарів.

Згідно з п. 22 Правил № 854 продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці дозволяється тільки закладами ресторанного господарства та спеціалізованими відділами підприємств, що мають статус закладів ресторанного господарства, підприємств з універсальним асортиментом товарів.

Правила роботи закладів (підприємств) ресторанного господарства (далі - Правила № 219), затверджено наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України від 24.07.2002 N 219. При цьому у назві та тексті Правил слова "громадське харчування" в усіх відмінках замінено словами "ресторанне господарство" згідно з наказом Мінекономіки України від 09.10.2006 N 309.

Пунктом 1.3 Правил № 219 визначено, що заклад ресторанного господарства - це організаційно-структурна одиниця у сфері ресторанного господарства, яка здійснює виробничо-торговельну діяльність: виробляє і (або) доготовляє, продає і організовує споживання продукції власного виробництва і закупних товарів, може організовувати дозвілля споживачів. Пунктом 1.4 Правил № 219 встановлено, що суб`єктами господарської діяльності здійснюється діяльність у сфері ресторанного господарства після їх державної реєстрації в установленому законодавством порядку. Відповідно до пункту 1.5 Правил № 219 заклади (підприємства) ресторанного господарства поділяються за типами: фабрики-кухні, фабрики- заготівельні, ресторани, бари, кафе, їдальні, закусочні, буфети, магазини кулінарних виробів, кафетерії, а ресторани та бари - також на класи (перший, вищий, люкс).

Підпунктом 1.6 пункту 1 Правил № 219 встановлено, що суб`єкти господарської діяльності у сфері ресторанного господарства при облаштуванні закладу (підприємства) згідно з обраним типом (класом) повинні мати необхідні виробничі, торговельні та побутові приміщення, а також обладнання для приготування та продажу продукції.

Відкриття закладу (підприємства) ресторанного господарства узгоджується з органами місцевого самоврядування, установами державної санітарно-епідеміологічної служби (СЕС) в установленому законодавством порядку. Згідно з п.п. 1.7 п. 1 Правил №219 на фасаді приміщення закладу (підприємства) ресторанного господарства повинна розміщуватися вивіска із зазначенням його типу /класу/, назви, найменування суб`єкта господарської діяльності та режиму робот.

Судом за матеріалами справи встановлено, ФОП ОСОБА_1 здійснював діяльність у об`єкті торгівлі - павільйон. Згідно з Інструкцією щодо заповнення форм державних статистичних спостережень стосовно торгової мережі та мережі ресторанного господарства, затвердженої Наказом Держкомстату від 24.10.2005 N 327 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 08.11.2005 за № 1350/11630, далі - Інструкція № 327) павільйон - це різновид об`єкта роздрібної торгівлі, який розташований в споруді легкого, некапітального будівництва з невеликою торговою залою і допоміжними приміщеннями.

Також, у відповідності до Наказу Міністерства з питань надзвичайних ситуацій від 17.01.2005N 30, яким затверджено Правила пожежної безпеки на ринках України", павільйон - це торгівельний об`єкт у роздрібній торгівлі, який призначається для організації продажу товарів кінцевим споживачам, розміщується в окремій споруді полегшеної конструкції та має торговельну залу для покупців.

Відповідно до Інструкції № 327 об`єкт ресторанного господарства - місцева одиниця (структурний підрозділ) суб`єкта господарювання, що розміщується в окремій будівлі або приміщенні, має обладнаний столами та стільцями для споживання їжі зал і необхідні виробничі та побутові приміщення, у яких здійснюється продаж продукції власного виготовлення і купування товарів для споживання на місці.

Оскільки павільйон, що знаходиться за адресою: вул. Свободи, 18-М, смт. Чкаловське, Чугуївський район, Харківська обл., не може бути віднесений до закладів (підприємств) ресторанного господарства (не має відповідного статусу), Позивач не має права здійснювати в ньому продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці.

Крім того, ані під час перевірки, ані у додатку до позовної заяви Позивачем не надано документів, які б підтверджували отримання підприємцем відповідного статусу, або той факт, що відкриття зазначеного вище об`єкту було узгоджено з органами місцевого самоврядування та установами державної санітарно-епідеміологічної служби, що є обов`язковим для відкриття об`єкту ресторанного господарства.

На підставі порушень, встановлених ч. 57 ст. 15 Закону № 481 керівником ГУ 7ТТТС прийнято рішення про застосування фінансових санкцій від 14.07.2021 №0 на загальну суму 34 000,00 гривень.

Перевіркою встановлено зберігання алкогольних напоїв у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру на загальну суму 4 551,50 грн. Це порушення встановлено на підставі єдиної бази ДПС України, на яку від платників податків надходить інформація про застосування РРО.

За вказане порушення абз. 16 ч. 2 ст. 17 Закону № 481 передбачена відповідальність у розмірі 100% вартості товару, який знаходиться у такому місці зберігання, але не менше 17 000,00 гривень.

Також актом перевірки встановлено зберігання тютюнових виробів у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру на загальну суму 190,00 гривень. Це порушення встановлено на підставі єдиної бази ДПС України, на яку від платників податків надходить інформація про застосування РРО.

За вказане порушення абз. 16 ч. 2 ст. 17 Закону № 481 передбачена відповідальність у розмірі 100% вартості товару, який знаходиться у такому місці зберігання, але не менше 17 000,00 гривень.

Відповідно до ч. 20 ст. 15 Закону № 481 роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Крім того, у ч. 56 ст. 15 Закону № 481 закріплено, що зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється в місцях зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, внесених до Єдиного державного реєстру місць зберігання (далі - Єдиний реєстр), незалежно від того, кому належить таке місце зберігання, або того, за заявою якого суб`єкта господарювання таке місце зберігання було внесено до Єдиного реєстру. При цьому, у ч. 59 ст. 15 Закону України № 481 закріплено, що суб`єкти господарювання, які отримали ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами, вносять до Єдиного реєстру тільки ті місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, що розташовані за іншою адресою, ніж місце здійснення торгівлі.

Тобто, коли місце зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів збігається з місцем їх реалізації, то суб`єкти господарювання на підставі ч. 59 ст. 15 Закону № 481 звільняються від обов`язку вносити до Єдиного реєстру таке місце зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Вказана правова позиція підтримується Верховним Судом, який у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що за певних обставин місце зберігання та місце реалізації можуть знаходитись за однією адресою і тоді суб`єкт господарювання звільняється від обов`язку вносити до Єдиного реєстру таке місце зберігання.

Однак, оскільки у позивача була відсутня ліцензія на продаж алкогольних напоїв та тютюнових виробів за місцем перевірки, зазначене виключення на нього не розповсюджується (зокрема, постанови Верховного Суду від 04,08.2020 у справі №814/225/15, від 16.04.2020 у справі № П/811/1167/16, від 21.02.2020 у справі № 825/485/17, від 21.01.2020 у справі № 817/3274/15).

При цьому, за приписами ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відтак, висновки, викладені у вищенаведених постановах Верховного Суду, є обов`язковими для врахування при розгляді даної справи.

Суд зазначає, що довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень. Разом з тим, відповідно до принципу змагальності суб`єкт господарювання має спростувати доводи суб`єкта владних повноважень, якщо заперечує їх обґрунтованість. В адміністративному судочинстві діє принцип офіційності, який полягає в активній позиції суду щодо з`ясування всіх обставин у справі.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач належними доказами підтвердив правомірність спірного рішення, наявні в матеріалах справи докази дають суду підстави для висновку про правомірність оскаржуваного рішення, а тому відсутні підстави для скасування його судом.

Суд, вирішуючи даний спір, також відзначає, що відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, суди при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, висловленій, зокрема, у п.45 рішення в справі Бочаров проти України, п.53 рішення в справі Федорченко та Лозенко проти України, п.43 рішення в справі Кобець проти України, при оцінці доказів і вирішенні спору суду слід керуватися критерієм доведення поза розумним сумнівом. Тобто, встановлюючи істину в справі слід базуватися передусім на доказах, які належно, достовірно й достатньо підтверджують ті чи інші обставини таким чином, щоби не залишалося щодо них жодного обґрунтованого сумніву.

Таким чином, на підставі наявних у справі доказів, враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене та враховуючи те, що суд відмовляє у задоволенні позовних вимог, суд приходить до висновку про наявність підстав для відсутності підстав для стягнення на користь позивача витрат на надання професійної правничої допомоги в розмірі 20000,00 грн.

Керуючись статтями 14, 243-246, 252, 255, 293, 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ) про скасування податкових рішень відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його складання у повному обсязі шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Заічко О.В.