Справа № 580/10000/21
Суддя: Анжеліка БАБИЧ
Дата ухвалення: 2022-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про закриття провадження у справі

07 лютого 2022 року справа № 580/10000/21

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово у складі головуючого судді Бабич А.М., розглянувши в залі суду в порядку спрощеного письмового провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Черкаській області до ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРВОМАЙСЬКИЙ КАР`ЄР «ГРАНІТ» про стягнення коштів,

УСТАНОВИВ:

24.11.2021 Головне управління ДПС у Черкаській області (18002, м.Черкаси, вул.Хрещатик, буд.235; ) (далі позивач) подало у Черкаський окружний адміністративний суд позов про стягнення з ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРВОМАЙСЬКИЙ КАР`ЄР «ГРАНІТ» (18016, Черкаська обл., місто Черкаси, вулиця Маршала Красовського, будинок 8; ) (далі відповідач) з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, та за рахунок готівки податкового боргу в сумі 927629,27грн.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідач у добровільному порядку не сплачує узгоджену суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість (далі - ПДВ) згідно з деклараціями: від 20.08.2021 № в сумі 900114,00грн, від 20.09.2021 № в сумі 284312,00грн, від 20.10.2021 № в сумі 157233,00грн. Боржнику сформована податкова вимога від 09.09.2021 №1302-2301.

Ухвалою суду від 29.11.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи правилами спрощеного позовного провадження.

29.12.2021 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву (вх.№53224/21), в якому відповідач просив: прийняти відзив; приєднати до матеріалів справи, в якості доказів оплати коштів платіжні доручення від 21.12.2021: №31, №32, №33, №34; зупинити провадження у справі №580/10000/21 на підставі п.3 ч.1 ст.236 Кодексу адміністративного судочинства України до вирішення та набрання законної сили рішенням суду у справі №580/9907/21; відмовити у задоволенні позову повністю.

В обгрунтування відзиву зазначив, що сплатив податковий борг з податку на додану вартість за період з липня до жовтня 2021 року в загальній сумі 1016779,00грн, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями. Тому заявлена сума позовних вимог позивача сплачена в повному обсязі.

25.01.2022 ухвалами суд відмовив повністю у задоволенні клопотання (вх. від 29.12.2021) відповідача про розгляд справи в загальному позовному провадженні та призначенні підготовчого судового засідання у справі, задовольнив його клопотання (вх. від 29.12.2021) про зупинення провадження в адміністративній справі до часу набрання законної сили рішенням суду у справі №580/9907/21.

31.01.2022 від позивача до суду надійшло клопотання (вх.№4711/22) про закриття провадження у справі (далі Клопотання).

В обґрунтування зазначив, що у зв`язку із задоволенням позовних вимог та самостійною сплатою податкового боргу відповідно до платіжних доручень від 21.12.2021: №330968841 в сумі 140000,00грн, №331178601 в сумі 188641,04грн, №331037755 в сумі 23186,96грн, №331037756 в сумі 276814,04грн, №331110240 в сумі 300000,00грн, просить закрити провадження у справі щодо відповідача. Додатково просив стягнути з відповідача на його користь сплачений судовий збір, а розгляд клопотання провести без його участі. До заяви додав копію виписки та інтегровану картку щодо відповідача з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг).

07.02.2022 ухвалою суд поновив провадження в адміністративній справі та продовжив судовий розгляд.

Всі подані сторонами документи долучені судом до матеріалів адміністративної справи.

Дослідивши письмові докази, суд установив підстави для закриття провадження у справі з огляду на таке.

Відповідач згідно з даними ЄДРПОУ зареєстрований, як суб`єкт господарювання юридична особа з 17.07.1995. Основний вид діяльності - « 08.11 Добування декоративного та будівельного каменю, вапняку, гіпсу, крейди та глинистого сланцю». Перебуває на податковому обліку позивача.

Згідно з даними зворотнього боку облікових карток відповідач на дату надходження вказаної вище позовної заяви мав непогашену недоїмку з ПДВ у сумі 927629,27грн, що виникла згідно з податковими деклараціями: від 20.08.2021 № терміном сплати 30.08.2021 в сумі 900114,00грн, від 20.09.2021 № терміном сплати 30.09.2021 в сумі 284312,00грн, від 20.10.2021 № терміном сплати 01.11.2021 в сумі 157233,00грн.

У зв`язку з несплатою узгодженої суми податкового зобов`язання сформовано податкову вимогу форми Ю від 09.09.2021 №1302-2301 на загальну суму 486084,27грн. Відповідачу вимога направлена за адресою, вказаною в ЄДРПОУ, яку він отримав 20.09.2021, що підтверджується рекомендованим повідомленням про поштове вручення.

Тому позивач звернувся зі вказаним вище позовом.

Суд встановив, що після відкриття провадження відповідач сплатив податковий борг з ПДВ за липень-жовтень 2021 року на загальну суму 1016779,00грн, що підтверджується платіжними дорученнями від 21.12.2021: №31 в сумі 140000,00грн, №32 в сумі 300000,00грн, №33 в сумі 300000,00грн, №34 в сумі 276779,00грн.

Підпунктом 16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України (далі ПК України) встановлено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до ст.8 ПК України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. Податок на додану вартість згідно з ст.9 ПК України належить до загальнодержавних податків.

Підпункт 14.1.156 п.14.1 ст.14 ПК України визначає податкове зобов`язання як суму коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Пунктом 54.1 ст.54 ПК України визначено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

При цьому, податкове зобов`язання, самостійно визначене платником податків оскарженню не підлягає (п.56.11 ст.56 ПК України), та має бути сплачене протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом (п.57.1 ст.57 ПК України).

Відповідно до підпункту 20.1.34 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до п.87.1. ст.87 ПК України джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Джерелом самостійної сплати грошових зобов`язань з податку на додану вартість є суми коштів, джерела яких зазначені в абзаці першому цього пункту та обліковуються в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. У разі сплати податкових зобов`язань, що виникли до 1 липня 2015 року, та/або погашення податкового боргу за податковими зобов`язаннями, що виникли до 1 липня 2015 року, перерахування коштів до бюджету здійснюється безпосередньо з поточних рахунків платника податків, відкритих у банках. Сплату грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснено також:

а) за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника);

б) за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів з урахуванням особливостей, визначених у пункті 43.4 1 статті 43 цього Кодексу;

в) за рахунок суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість (на підставі відповідної заяви платника) до Державного бюджету України.

Не можуть бути джерелом погашення податкового боргу, крім погашення податкового боргу з податку на додану вартість (крім податкового боргу, що виник до 1 липня 2015 року), кошти на рахунку платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. Для погашення такого податкового боргу за рахунок коштів на рахунку платника податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість центральний орган виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, за умови наявності підстав, передбачених статтею 95 цього Кодексу, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр, у якому зазначаються найменування платника податків, податковий та індивідуальний податковий номер платника податків та сума податкового боргу, що підлягає перерахуванню до бюджету (крім сум податкового боргу за податковими зобов`язаннями з податку на додану вартість, що підлягали сплаті до державного бюджету та за якими сформовано реєстр для перерахування коштів до державного бюджету з рахунка у системі електронного адміністрування відповідно до пункту 200.2 статті 200 цього Кодексу). Порядок формування та надсилання центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, такого реєстру визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Згідно з п.87.9.ст.87 ПК України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Отже, якщо у платника податків обліковувся податковий борг відповідач зобов`язаний зарахувати кошти, які він сплатив, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення.

Суд врахував, що згідно з даними зворотнього боку облікової картки на дату розгляду Клопотання позивач зарахував 1016779,00грн з ПДВ на підставі вказаних вище платіжних доручень в рахунок погашення податкового боргу відповідача згідно з черговістю його виникнення, тобто позивач дотримався вимог п.87.9.ст.87 ПК України. Як наслідок, за вказаними підставами позовних вимог недоїмка погашена повною сплатою. Отже, предмет спору відсутній, а відмова від позову не порушує будь-яких прав, обов`язків та інтересів.

Суд урахував, що згідно з ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з ч.1 ст.238 КАС України суд закриває провадження у справі:

1) якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства;

2) якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом;

3) якщо сторони досягли примирення;

4) якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав;

5) у разі смерті або оголошення в установленому законом порядку померлою фізичної особи або припинення юридичної особи, за винятком суб`єкта владних повноважень, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва;

6) щодо оскарження нормативно-правових актів суб`єктів владних повноважень чи окремих їх положень, якщо оскаржуваний нормативно-правовий акт або відповідні його положення визнано протиправними і нечинними рішенням суду, яке набрало законної сили;

7) щодо оскарження індивідуальних актів та дій суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані акти та дії суб`єкта владних повноважень було змінено або скасовано рішенням суду, яке набрало законної сили;

8) щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

Оскільки Клопотання позивача свідчить, що він не підтримує позов, а встановлені обставини - про відсутність предмета спору, відмова від позову не суперечить вимогам закону та не порушує прав, інтересів та обов`язків інших осіб.

Тому наявні підстави прийняти відмову від позову позивача та закрити провадження в адміністративній справі.

Згідно з ч.1 ст.140 КАС України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються із позивача, крім випадків, коли позивач звільнений від сплати судових витрат. Однак якщо позивач відмовився від позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання позовної заяви, то суд за заявою позивача присуджує всі понесені ним у справі витрати із відповідача.

Відомостями штампу вхідної кореспонденції Черкаського окружного адміністративного суду, підтверджується, що позов подано до суду 24.11.2021. Отже, сплата спірних сум коштів відповідачем платіжними дорученнями у грудні 2021 року відбулася після вказаного факту.

Пунктом 5 ч.1 ст.7 Закону України від 08.07.2011 №3676-VІ «Про судовий збір» (далі - Закон №№3676-VI) визначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Відповідно до ч.2 вказаної статті Закону №3676-VI у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, повністю.

Суд на виконання ст.242 КАС України врахував висновки Верховного Суду (далі - ВС) в постанові Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних Касаційного адміністративного суду від 03 лютого 2021 року у справі №200/6826/20-а за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Донецькій області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу. Суд, аналізуючи ст.ст.139-140 КАС України, дійшов наступних висновків:

«…25. Верховний Суд зауважує на помилковості застосування частини другої статті 139 КАС України, а тому розподіл понесених позивачем у цій справі судових витрат слід здійснювати з урахуванням та в залежності від обставин та умов, які призвели до відмови від позову.

26. Варто зауважити, що стаття 139 КАС України є загальною для вирішення питання розподілу судових витрат за наслідками розгляду справи по суті та задоволені позову.

27. Суд звертає увагу, що положення статті 140 та 142 КАС України у порівнянні із частиною 1 та частиною 2 статті 139 КАС України не конкретизують та не ставлять в залежність можливість отримання відшкодування понесених судових витрат від приналежності позивача до певного суб`єктного складу, чи то позивачем є фізична особа, юридична особа чи суб`єкт владних повноважень. Приналежність до такого складу та вид понесених витрат, не мають впливу на вирішення цього питання відповідно до наведених норм. Наведені норми мають різний предмет регулювання, правову природу виникнення та застосування.

28. Разом з тим, стаття 140 КАС України встановлює спеціальне та відмінне у співвідношенні з нормами статті 142 КАС України та статті 7 Закону України "Про судовий збір" правило, згідно з яким якщо позивач відмовився від позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання позовної заяви, то суд за заявою позивача присуджує всі понесені ним у справі витрати із відповідача. Тобто, якщо позивач відмовляється від позову з будь - яких інших причин, що є наслідком закриття провадження у справі (крім випадку задоволення його вимог відповідачем після подання позовної заяви), то в такому випадку позивачу підлягає повернення лише п`ятдесяти відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. В той же час, коли відмова позивача від позову обумовлена задоволенням позовних вимог відповідачем після подання позовної заяви, тоді застосовуються правила розподілу судових витрат відповідно до статті 140 КАС України.

29. У цій справі суд першої інстанції закрив провадження у справі, задовольнивши заяву позивача про відмову від позову у зв`язку з задоволенням відповідачем позову після подання позовної заяви, а тому цілком обґрунтованим є покладення на відповідача обов`язку відшкодувати понесені позивачем витрати як міра відповідальності за поведінку, яка змусила позивача вирішувати спір у судовому порядку.

30. Отже, аналіз приведеного правового регулювання та тлумачення статей 139, 140 КАС України у їх взаємозв`язку, з урахуванням наведених обставин справи, дають підстави для висновку про те, що за наявності відповідної заяви, всі понесені позивачем у цій справі та документально підтверджені судові витрати підлягають присудженню на його користь.

31. Натомість апеляційний суд наведеного не врахував і, помилково застосувавши правила частини другої статті 139 КАС України, питання про розподіл судових витрат не вирішив.

32. Суд вважає, що суди попередніх інстанцій помилково не взяли до уваги висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 25 лютого 2020 року у справі № 260/1378/18, оскільки в ній було надано правову оцінку щодо застосування відповідних положень статті 142 КАС України у взаємозв`язку зі статтею статті 139 КАС України, відповідно до яких, положення статей 139 та 142 КАС України мають різну правову природу, які не пов`язані, оскільки підстави та порядок їх застосування регулюються по-різному. В межах цієї справи, оцінці підлягали положення статей 139 та 140 КАС України відносно одна одній, які так само по різному регулюють спірні правовідносини щодо розподілу судових витрат.».

Враховуючи викладені вище обставини справи та висновки Верховного Суду, застосуванню підлягають правила розподілу судових витрат відповідно до статті 140 КАС України.

Тому сплачений судовий збір за звернення до адміністративного суду з позовною заявою відповідно до платіжного доручення від 09.11.2021 №2472 у сумі 13914,44грн підлягає стягненню на користь позивача із відповідача в повному обсязі на підставі ч.1 ст.140 КАС України.

Керуючись ст.ст. 2-20,72-78, 132-140,181-185, 236-246, 257-263 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

1. Клопотання (вх.№4711/22) Головного управління ДПС у Черкаській області про закриття провадження у адміністративній справі задовольнити.

Прийняти відмову Головного управління ДПС у Черкаській області (18002, м.Черкаси, вул.Хрещатик, буд.235; ) від позову про стягнення з ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРВОМАЙСЬКИЙ КАР`ЄР «ГРАНІТ» (18016, Черкаська обл., місто Черкаси, вулиця Маршала Красовського, будинок 8; ) з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, та за рахунок готівки податкового боргу в сумі 927629,27грн та закрити провадження.

2. Роз`яснити про неможливість повторного звернення одного й того ж позивача з тим самим предметом і з тих самих підстав до адміністративного суду.

3. Стягнути з ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРВОМАЙСЬКИЙ КАР`ЄР «ГРАНІТ» (18016, Черкаська обл., місто Черкаси, вулиця Маршала Красовського, будинок 8; ) на користь Головне управління ДПС у Черкаській області (18002, м.Черкаси, вул.Хрещатик, буд.235; ) понесені судові витрати зі сплати судового збору за звернення до адміністративного суду з позовною заявою в сумі 13914,44грн (тринадцять тисяч дев`ятсот чотирнадцять гривень сорок чотири копійки).

4. Копію ухвали направити учасникам справи.

5. Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 15 днів.

Суддя Анжеліка БАБИЧ

Ухвала у повному обсязі складена, підписана та проголошена 07.02.2022.