Справа № 520/17284/21
Суддя: Бабаєв А.І.
Дата ухвалення: 2022-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2022 року № 520/17284/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бабаєва А.І.,

за участі:

секретаря судового засідання Логачової К.А.,

представника позивача Лой Ф.А.,

представника відповідача Синюшка С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання протиправними рішення та бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області, в якому з урахуванням уточнень просив суд:

- визнати протиправними дії ГУ НП України в Харківській області (, юридична адреса: 61002, м. Харків, вул. Жон Мироносиць, буд.5) щодо нарахування та виплати Позивачеві при звільненні одноразової грошової допомоги у розмірі 97470,67 грн.;

- зобов`язати ГУ НП в Харківській області (, юридична адреса: 61002, м. Харків, пул. Жон Мироносиць, буд.5) здійснити перерахунок суму одноразової грошової допомоги при звільненні Позивача, із врахуванням суми індексації, та виплатити Позивачеві одноразову грошову допомогу при звільненні, із врахуванням суми індексації;

- визнати протиправною бездіяльність ГУ НП в Харківській області (, юридична адреса: 61002, м. Харків, вул. Жон Мироносиць, буд.5) у частині ненарахування грошової компенсації за всі невикористані позивачем дні щорічної чергової основної та додаткової оплачуваної відпустки за 2016, 2018 та 2020 роки;

- зобов`язати ГУ НП в Харківській області (, юридична адреса: 61002. м. Харків, вул. Жон Мироносиць, буд.5) нарахувати та виплатити Позивачеві грошову компенсацію за всі невикористані ним дні щорічної чергової основної та додаткової оплачуваної відпустки за 2016 рік у розмірі 7618,65 грн., за 2018 рік у розмірі 5237,54 грн. та за 2020 рік у розмірі 9740,16 грн., а загалом у розмірі 22596,35 грн.;

- зобов`язати ГУ НП в Харківській області (, юридична адреса: 61002. м. Харків, вул. Жон Мироносиць, буд.5) нарахувати та виплатити позивачеві суму його середнього заробітку за весь час затримки у виплаті грошового забезпечення, а саме з 11.05.2021 (з моменту звільнення) по 28.05.2021 (день фактичної виплати грошової компенсації за невикористані відпустки за 2021 рік);

- зобов`язати ГУ НП в Харківській області (, юридична адреса: 61002, м. Харків, вул. Жон Мироносиць, буд.5) нарахувати та виплатити Позивачеві суму його середнього заробітку за весь час затримки у виплаті грошового забезпечення за період з 11.07.2021 (останній день виплати Позивачеві одноразової грошової допомоги) по 07.10.2021 (день фактичної виплати одноразової грошової допомоги у розмірі 97470,67 грн.).

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідачем, на думку позивача, вчинено протиправні дії щодо нарахування та виплати Позивачеві при звільненні одноразової грошової допомоги у розмірі 97470,67 грн. та допущено протиправну бездіяльність у частині ненарахування грошової компенсації за всі невикористані позивачем дні щорічної чергової основної та додаткової оплачуваної відпустки за 2016, 2018 та 2020 роки.

Відповідач, Головне управління Національної поліції в Харківській області, подало до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що відповідач у спірних правових відносинах діяв згідно чинного законодавства.

В судове засідання представник позивача прибув, позовну заяву підтримав та просив її задовольнити.

В судове засідання представник відповідача прибув, проти позовної заяви заперечував та просив відмовити в її задоволенні.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що наказом ГУНП в Харківській області від 11.05.2021 року №248 о/с позивача звільнено зі служби в поліції згідно закону України „Про національну поліцію" від 02.07.2015 №580-VII за п.2 ч.1 ст.77 з 11.05.2021 р., з виплатою компенсації за невикористану щорічну чергову оплачувану відпустку за період з 01.01.2021 по 11.05.2021 у кількості 13 діб.

Головне управління Національної поліції в Харківській області листом №122аз/119/05/29-2021 від 28.08.2021 року на запит представника позивача, повідомило, що пунктом 8 розділу III Наказу МВС України від 06.04.2016 № 260 (далі Порядок 260) передбачено, що за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства. Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення зі служби. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення. Зазначено, що відповідно до вимог Закону №580-VII та Порядку №260, які є спеціальним законодавством, грошова компенсація за невикористану відпустку за попередні роки не передбачена, а встановлено правило надання чергової відпустки поліцейському до кінця календарного року. Вказано, що компенсація за невикористану відпустку складає 5717,39 грн. (за винятком військового збору 1,5%) та перераховано 28.05.2021 на особовий картковий рахунок ОСОБА_1 , відкритий в АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Також, зазначено, що згідно порядку про умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських (надалі Порядок) затвердженого наказом МВС України від 06.04.2016 № 260 розділ VI п.6 «Нарахування одноразової грошової допомоги при звільненні із служби здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення, ураховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, процентну надбавку за стаж служби в поліції щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати підвищення) та премій, установлених наказами на день звільнення». Крім того, вказано, що одноразова грошова допомога при звільнені розраховується згідно розділу п. абзац 2 Порядку «У разі звільнення із служби за віком у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності календарної вислуги 10 років і більше». Також, вказано, що одноразова грошова допомога при звільненні виплачується не пізніше двох місяців з дня звільнення із служби, а в разі надходження коштів пізніше цього терміну - протягом п`яти робочих днів після їх надходження в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання центрального органу управління поліцією, органів поліції, державних органів, установ та організацій, до яких відряджені (прикомандировані) поліцейські. Повідомлено, що розрахунок потреби для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні сформовано в травні 2021 року та направлено до Департаменту фінансового забезпечення Національної поліції України. В разі надходження коштів на виплату грошової допомоги при звільненні на рахунок ГУНП в Харківській області необхідна сума буде зарахована на картковий рахунок позивача.

Згідно листа Головного управління Національної поліції в Харківській області №4252/119-29/02-2021 від 20.10.2021 року одноразова грошова допомога при звільненні була нарахована в розмірі 98955,00 грн. та перерахована на картковий рахунок ОСОБА_1 в AT „ПриватБанк" згідно платіжного доручення №4270 від 06.10.2021 р. у сумі 97470,67 грн. (за винятком військового збору 1,5%).

Вважаючи, протиправними дії та бездіяльність відповідача, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправними дії ГУ НП України в Харківській області щодо нарахування та виплати Позивачеві при звільненні одноразової грошової допомоги у розмірі 97470,67 грн. та зобов`язання ГУ НП в Харківській області здійснити перерахунок суму одноразової грошової допомоги при звільненні позивача, із врахуванням суми індексації, та виплатити позивачеві одноразову грошову допомогу при звільненні, із врахуванням суми індексації, суд зазначає наступне.

Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.04.2016 № 260 (далі по тексту - Порядок №260) визначають критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції України, у тому числі здобувачам вищої освіти, яким присвоєно спеціальне звання поліції (далі - здобувачі), закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських (далі - ЗВО).

Відповідно до п.1 розділу VI Порядку №260 поліцейським, які звільняються із служби через хворобу (за станом здоров`я), виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

У разі звільнення із служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності календарної вислуги 10 років і більше.

Згідно листа Головного управління Національної поліції в Харківській області №4252/119-29/02-2021 від 20.10.2021 року одноразова грошова допомога при звільненні була нарахована в розмірі 98955,00 грн. та перерахована на картковий рахунок ОСОБА_1 в AT „ПриватБанк" згідно платіжного доручення №4270 від 06.10.2021 р. у сумі 97470,67 грн. (за винятком військового збору 1,5%).

Згідно з ч.ч. 1, 5 ст. 94 Закон України "Про Національну поліцію" поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.

Відповідно до ч. 6 ст. 95 Кодексу законів про працю України (надалі - КЗпП України), заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

Згідно зі ст.1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" № 1282-XII від 03.07.1991 року (далі - Закон № 1282-ХІІ) індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення трудових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

За змістом ст. 2 Закону України № 1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Відповідно до ст. 4 Закону України № 1282-ХІІ індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка (з 01.01.2016 - 103 відсотка).

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Таким чином, законом визначено, що грошове забезпечення, як грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, підлягають індексації в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка (з 01.01.2016 - 103 відсотка).

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, що поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 року, з наступними змінами та доповненнями (далі - Порядок № 1078).

Відповідно до п. 2 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

До вказаної постанови внесено зміни постановою Кабінету Міністрів України від 18.10.2017 року № 782 та включено поліцейських до переліку категорій осіб, яким здійснюється індексація грошового забезпечення.

Статтею 94 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону. Змін до вказаного пункту ст. 94 Закону України "Про Національну поліцію" у спірному періоді не вносилося, ця норма закону була діючою.

В силу положень ч. 2 ст. 8 Закону України № 1282-ХІІ за наявності підстав, визначених цим Законом, право населення на реалізацію зазначених гарантій не залежить від прийняття рішень відповідними органами.

Конституційне поняття "Закон України", на відміну від поняття "законодавство України", не підлягає розширеному тлумаченню, це - нормативно-правовий акт, прийнятий Верховною Радою України в межах повноважень. Зміни до закону вносяться за відповідно встановленою процедурою Верховною Радою України шляхом прийняття закону про внесення змін. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є підзаконними, а тому не можуть обмежувати права громадян, які встановлено законами.

Згідно зі ст. 2, ст. 4 Закону № 1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка (з 01.01.2016 - 103 відсотка). Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів (ст. 9 Закону).

Статтею 18 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" №2017-III від 05.10.2000 року визначено, що індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі ст.19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Отже, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці і у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) покладається на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності та виду юридичної особи.

Частиною 2 ст. 5 Закону №1282-ХІІ передбачено, що підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Згідно пункту 1-1 Порядку № 1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка (з 01.01.2016 - 103 відсотка). Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2013 року - місяця опублікування Закону України від 06.02.2003 року № 491-IV "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення".

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищував поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Відповідно до п. 5 Порядку № 1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Верховний Суд у справі №820/5286/17 постановою від 19 березня 2020 року залишено без змін постанову Харківського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2017 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2018 року, якими зокрема зобов`язано Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харкова здійснити перерахунок розміру одноразової грошової допомоги при звільненні особи в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням індексації.

За таких обставин, Верховний Суд прийшов до висновку про необхідність виплати одноразової грошової допомоги при звільненні із врахуванням суми індексації грошового забезпечення.

Згідно з ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, Головним управлінням Національної поліції в Харківській області вчинено протиправні дії щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 при звільненні одноразової грошової допомоги у розмірі 97470,67 грн.

З огляду на викладене та для ефективного захисту прав позивача, суд приходить до висновку про зобов`язання Головного управління Національної поліції в Харківській області здійснити перерахунок суми одноразової грошової допомоги при звільненні ОСОБА_1 , із врахуванням суми індексації грошового забезпечення та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні із врахуванням суми індексації грошового забезпечення.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльність ГУ НП в Харківській області у частині ненарахування грошової компенсації за всі невикористані позивачем дні щорічної чергової основної та додаткової оплачуваної відпустки за 2016, 2018 та 2020 роки та зобов`язання ГУ НП в Харківській області нарахувати та виплатити позивачеві грошову компенсацію за всі невикористані ним дні щорічної чергової основної та додаткової оплачуваної відпустки за 2016 рік у розмірі 7618,65 грн., за 2018 рік у розмірі 5237,54 грн. та за 2020 рік у розмірі 9740,16 грн., а загалом у розмірі 22596,35 грн., суд зазначає наступне.

Наказом ГУНП в Харківській області від 11.05.2021 року №248 о/с позивача звільнено зі служби в поліції згідно закону України „Про національну поліцію" від 02.07.2015 №580-VII за п.2 ч.1 ст.77 з 11.05.2021 р., з виплатою компенсації за невикористану щорічну чергову оплачувану відпустку за період з 01.01.2021 по 11.05.2021 у кількості 13 діб.

Згідно листа (вих. №8105/119-12/01-2021 від 04.11.2021), а також витягів з наказів №205 о/с від 04.04.2017, №711 о/с від 06.12.2017, №177 о/с від 09.07.2018, №145 о/с від 22.05.2019, №395 о/с від 19.11.2019 та №211 о/с від 17.07.2020 позивач за час проходження служби в ГУ НП в Харківській області не використав за 2016 рік - 30 діб щорічної чергової оплачуваної основної відпустки та 06 діб щорічної чергової оплачуваної додаткової відпустки; за 2018 рік - 14 діб щорічної чергової оплачуваної основної відпустки та додаткової відпустки; за 2020 рік - 18 діб щорічної чергової оплачуваної основної відпустки та додаткової відпустки.

Закон України «Про відпустки» №504/96-ВР від 15 листопада 1996 року (далі по тексту - Закон України №504/96-ВР) встановлює державні гарантії права на відпустки працівників, визначає умови, тривалість і порядок надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров`я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи.

Згідно зі статтею 4 Закону №504/96-ВР встановлюються такі види відпусток: 1) щорічні відпустки: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством; 2) додаткові відпустки у зв`язку з навчанням (статті 13, 14 і 15 цього Закону); 3) творча відпустка (стаття 16 цього Закону); 3-1) відпустка для підготовки та участі в змаганнях (стаття 16-1 цього Закону); 4) соціальні відпустки: відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами (стаття 17 цього Закону); відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (стаття 18 цього Закону); відпустка у зв`язку з усиновленням дитини (стаття 18-1 цього Закону); додаткова відпустка працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи (стаття 19 цього Закону); 5) відпустки без збереження заробітної плати (статті 25, 26 цього Закону). Законодавством, колективним договором, угодою та трудовим договором можуть установлюватись інші види відпусток.

У разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи (частина перша статті 24 Закону №504/96-ВР).

Аналогічні положення містяться в частині першій статті 83 КЗпП України.

Закон №580-VIII визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Відповідно до частин першої та третьої статті 59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік і форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (стаття 60 Закону №580-VIII).

Згідно з частинами першою та другою статті 92 Закону №580-VIII поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом. Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 93 Закону №580-VIII передбачено, що тривалість відпусток поліцейського обчислюється подобово. Святкові та неробочі дні до тривалості відпусток не включаються. Тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки. За кожний повний календарний рік служби в поліції після досягнення п`ятирічного стажу служби поліцейському надається один календарний день додаткової оплачуваної відпустки, але не більш як п`ятнадцять календарних днів. Тривалість чергової відпустки у році вступу на службу в поліції обчислюється пропорційно з дня вступу до кінця року з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожен повний місяць служби.

Відповідно до частин восьмої, дев`ятої, десятої та одинадцятої статті 93 Закону №580-VIII поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Продовження відпустки здійснюється керівником, який надав її, на підставі відповідного документа, засвідченого у визначеному законом чи іншим нормативно-правовим актом порядку. Поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення. При звільненні поліцейського проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року. За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону. Відкликання поліцейського із чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання з чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.

Частинами першою та другою статті 94 Закону №580-VIII обумовлено, що поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Положення Порядку №260 визначають критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - ВНЗ МВС із специфічними умовами навчання).

Пунктом 3 розділу І Порядку №260 передбачено, що грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з абзацами сьомим і восьмим пункту 8 розділу ІІІ Порядку №260 за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства. Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.

Право працюючої особи на відпочинок у формі відпустки закріплено Конституцією України. Особу не може бути позбавлено такого права. Види відпусток, які можуть надаватися поліцейським, визначені у статті 92 Закону №580-VIII. Її аналіз дозволяє зробити висновок, що поліцейським можуть бути надані такі відпустки: щорічні чергові оплачувані відпустки, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Правило про надання відпустки до кінця календарного року не є виключним, про що свідчать положення частин восьмої, одинадцятої статті 93 Закону №580-VIII, а саме: до яких поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Відкликання поліцейського з чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання з чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.

Законом не виключаються випадки, коли поліцейським відпустка не буде використана протягом календарного року. Не передбачено позбавлення поліцейського права на відпустку, яке він уже отримав в попередньому календарному році. Водночас надано право працівнику використати право на відпустку за попередній рік одночасно з черговою відпусткою наступного року.

Таким чином, у наступному календарному році, в тому числі і за умови, що він є роком звільнення, поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки (основні і додаткові), що не були використані в попередніх роках, що виражається в праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення та не можуть бути залишені без розрахунку з поліцейським, адже це суперечить суті та гарантіям як трудового, так і спеціального законодавства в частині реалізації права на відпочинок.

Рішенням Конституційного Суду України від 07 травня 2002 року №8-рп/2002 в справі за конституційним поданням Президента України щодо офіційного тлумачення положень частин другої, третьої статті 124 Конституції України (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) зазначено, що при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, установивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми, у яких визначені основні трудові права працівників - КЗпП України.

З огляду на відсутність правового врегулювання цього питання положеннями Закону №580-VIII і Порядку №260 питання компенсації невикористаної частини відпустки поліцейському за минулі роки, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що при вирішенні вказаного спору підлягають застосуванню приписи КЗпП України і Закону №504/96-ВР.

Так, відповідно до частини першої статті 24 Закону №504/96-ВР і частини першої статті 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки.

Отже, у випадку звільнення поліцейських з органів Національної поліції України їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні, як основної, так і додаткової відпустки.

Аналогічна правова позиція зазначена Верховним Судом в постанові від 19.01.2021 року по справі № 160/10875/19.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, Головним управлінням Національної поліції в Харківській області допущено протиправну бездіяльність в частині ненарахування грошової компенсації за всі невикористані ОСОБА_1 дні щорічної чергової основної та додаткової оплачуваної відпустки за 2016, 2018 та 2020 роки.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про зобов`язання Головного управління Національної поліції в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за всі невикористані ним дні щорічної чергової основної та додаткової оплачуваної відпустки за 2016 рік у розмірі 7618,65 грн. за 2018 рік у розмірі 5237,54 грн. та за 2020 рік у розмірі 9740,16 грн., в загальному розмірі 22596,35 грн.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання ГУ НП в Харківській області нарахувати та виплатити позивачеві суму його середнього заробітку за весь час затримки у виплаті грошового забезпечення, а саме з 11.05.2021 (з моменту звільнення) по 28.05.2021 (день фактичної виплати грошової компенсації за невикористані відпустки за 2021 рік), суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 1 Конвенції Міжнародної організації праці від 01 липня 1949 року № 95 «Про захист заробітної плати», ратифікованої Україною 30 червня 1961 року, незалежно від назви оплати праці і методу її обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах, і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити працівникові за працю, яку виконано чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано чи має бути надано.

Статтею 12 Конвенції встановлено, що коли минає термін трудового договору, остаточний розрахунок заробітної плати, належної працівнику, має бути проведено відповідно до національного законодавства, колективного договору чи рішення арбітражного органу, або - коли немає такого законодавства, угоди чи рішення - в розумний термін з урахуванням умов контракту.

У спірних правовідносинах повинні застосовуватись не тільки норми спеціального законодавства, але й трудового.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 07.05.2002 за № 8-рп/2002 (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, встановивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми Кодексу Законів про працю України, у якому визначені основні трудові права працівників.

Так, відповідно до статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу.

Статтею 116 Кодексу законів про працю України на підприємство, установу, організацію покладено обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать.

Невиконання цього обов`язку спричиняє наслідки, передбачені статтею 117 Кодексу законів про працю України, якою передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя.

З метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат. Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному порівняно зі стягненням збитків порядку. Така спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків.

Враховуючи, що непроведення з вини власника, або уповноваженого ним органу, розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, у позивача наявне право на отримання відшкодування за затримку відповідних виплат

Згідно листа Головного управління Національної поліції в Харківській області №122аз/119/05/29-2021 від 28.08.2021 року Компенсація за невикористану відпустку складає 5717,39 грн (за винятком військового збору 1,5%) та перераховано 28.05.2021 на особовий картковий рахунок ОСОБА_1 , відкритий в АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Так, в день звільнення позивача зі служби 11.05.2021 року, відповідачем не було виплачено всі суми, що підлягали виплаті при звільненні, натомість їх виплачено 28.05.2021 року.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про зобов`язання Головного управління Національної поліції в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму середнього заробітку за весь час затримки у виплаті грошового забезпечення, а саме з 11.05.2021 (з моменту звільнення) по 28.05.2021 (день фактичної виплати грошової компенсації за невикористані відпустки за 2021 рік).

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання ГУ НП в Харківській області нарахувати та виплатити позивачеві суму його середнього заробітку за весь час затримки у виплаті грошового забезпечення за період з 11.07.2021 (останній день виплати Позивачеві одноразової грошової допомоги) по 07.10.2021 (день фактичної виплати одноразової грошової допомоги у розмірі 97470,67 грн.), суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 116 Кодексу законів про працю України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно із ст. 117 Кодексу законів про працю України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Таким чином, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні виплачується в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров`я, працівникам міліції (особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), які на момент опублікування Закону України "Про Національну поліцію" проходили службу в органах внутрішніх справ, мали календарну вислугу не менше п`яти років і до 7 листопада 2015 року були звільнені із служби в органах внутрішніх справ незалежно від підстав звільнення та продовжили роботу в Міністерстві внутрішніх справ або Національній поліції (їхніх територіальних органах, закладах і установах) на посадах, що заміщуються державними службовцями відповідно до Закону України "Про державну службу", а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення зі служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, на підставах, визначених пунктом 1 частини другої статті 36 Закону України "Про розвідку", а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 16 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Згідно з ч.4 ст.9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» виплата зазначеної в частинах першій та другій цієї статті одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється Міністерством оборони України, Міністерством внутрішніх справ України, Національною поліцією, Національним антикорупційним бюро України, Службою судової охорони, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України, центральними органами виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах цивільного захисту, транспорту, виконання кримінальних покарань, пожежної і техногенної безпеки, єдину державну податкову політику, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами, за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання.

Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.04.2016 № 260 (далі по тексту - Порядок №260) визначають критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції України, у тому числі здобувачам вищої освіти, яким присвоєно спеціальне звання поліції (далі - здобувачі), закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських (далі - ЗВО).

Відповідно до п.1 розділу VI Порядку №260 поліцейським, які звільняються із служби через хворобу (за станом здоров`я), виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

У разі звільнення із служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності календарної вислуги 10 років і більше.

Згідно з п.8 розділу VI Порядку №260 одноразова грошова допомога при звільненні виплачується не пізніше двох місяців з дня звільнення із служби, а в разі надходження коштів пізніше цього терміну - протягом п`яти робочих днів після їх надходження в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання центрального органу управління поліцією, органів поліції, державних органів, установ та організацій, до яких відряджені (прикомандировані) поліцейські.

Таким чином, вказаною нормою передбачено, що одноразова грошова допомога при звільненні виплачується не пізніше двох місяців з дня звільнення із служби, а в разі надходження коштів пізніше цього терміну - протягом п`яти робочих днів після їх надходження.

Наказом ГУНП в Харківській області від 11.05.2021 року №248 о/с позивача звільнено зі служби в поліції.

Як зазначено відповідачем, 04.10.2021 року з Національної поліції України на рахунок Головного управління Національної поліції в Харківській області надійшли кошти на виплату одноразової грошової допомоги при звільненні поліцейських в розмір 96958800,00 грн.

Згідно листа Головного управління Національної поліції в Харківській області №4252/119-29/02-2021 від 20.10.2021 року одноразова грошова допомога при звільненні була нарахована в розмірі 98955,00 грн. та перерахована на картковий рахунок позивача в AT „ПриватБанк" згідно платіжного доручення №4270 від 06.10.2021 р. у сумі 97470,67 грн. (за винятком військового збору 1,5%).

Таким чином, відповідачем не порушено прав позивача в даній частині позовних вимог, протилежного судовим розглядом не встановлено, а позивачем не доведено.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання ГУ НП в Харківській області нарахувати та виплатити позивачеві суму його середнього заробітку за весь час затримки у виплаті грошового забезпечення за період з 11.07.2021 (останній день виплати Позивачеві одноразової грошової допомоги) по 07.10.2021 (день фактичної виплати одноразової грошової допомоги у розмірі 97470,67 грн.).

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частково задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 243, ст. 246, ст.255, ст. 293, ст. 295, ст. 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Харківській області (61002, м. Харків, вул. Жон Мироносиць, буд.5) про визнання протиправними рішення та бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Харківській області (, юридична адреса: 61002, м. Харків, вул. Жон Мироносиць, буд.5) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 при звільненні одноразової грошової допомоги у розмірі 97470,67 грн.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Харківській області (, юридична адреса: 61002, м. Харків, вул. Жон Мироносиць, буд.5) здійснити перерахунок суми одноразової грошової допомоги при звільненні ОСОБА_1 , із врахуванням суми індексації грошового забезпечення та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні із врахуванням суми індексації грошового забезпечення.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області (, юридична адреса: 61002, м. Харків, вул. Жон Мироносиць, буд.5) в частині ненарахування грошової компенсації за всі невикористані ОСОБА_1 дні щорічної чергової основної та додаткової оплачуваної відпустки за 2016, 2018 та 2020 роки.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Харківській області (, юридична адреса: 61002, м. Харків, вул. Жон Мироносиць, буд.5) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за всі невикористані ним дні щорічної чергової основної та додаткової оплачуваної відпустки за 2016 рік у розмірі 7618,65 грн., за 2018 рік у розмірі 5237,54 грн. та за 2020 рік у розмірі 9740,16 грн., в загальному розмірі 22596,35 грн.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Харківській області (, юридична адреса: 61002, м. Харків, вул. Жон Мироносиць, буд.5) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму середнього заробітку за весь час затримки у виплаті грошового забезпечення, а саме з 11.05.2021 (з моменту звільнення) по 28.05.2021 (день фактичної виплати грошової компенсації за невикористані відпустки за 2021 рік).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Бабаєв А.І.

Повний текст рішення складено 07.02.2022 року