Справа № 640/2717/21
Суддя: Черпіцька Людмила Тимофіївна
Дата ухвалення: 2022-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/2717/21 Суддя (судді) першої інстанції: Качур І.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого-судді: Черпіцької Л.Т., суддів: Пилипенко О.Є., Собківа Я.М., за участю секретаря: Ворони Д.О. розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 листопада 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити ді,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок пенсії позивачу відповідно до вимог ст. ст. 50, 54, 56, 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та п. 6 Постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильскої катастрофи» № 1210 від 23.11.2011;

встановити судовий контроль за виконанням судового рішення.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив про протиправну відмови відповідача в перерахунку пенсії з інвалідності, оскільки у пенсійного органу наявні всі можливі документи для розрахунку заробітку, отриманого за дні роботи у зоні відчуження ЧАЕС, для обчислення пенсії з інвалідності у розмірі відшкодування фактичних збитків, та самої пенсії у розмірі відшкодування фактичних збитків, згідно з Порядком обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 листопада 2021 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови провести позивачу перерахунок пенсії відповідно до вимог ст. ст. 50, 54, 56, 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та п. 6 Постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 1210 від 23.11.2011.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути заяву позивача від 18.12.2020 про перерахунок пенсії, з урахуванням обставин, що слугували підставою для визнання судом протиправних дій Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

В іншій частині позову відмовлено.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач наділений повноваженнями щодо перевірки наданих позивачем документів шляхом здійснення відповідних запитів, витребування первинних документів, однак відповідач у межах спірних правовідносин таких заходів не здійснив. У зв`язку з відсутністю у матеріалах справи оригіналів первинних документів щодо нарахування заробітної плати позивачу та документів, які слугували підставою для призначення позивачу пенсії, суд позбавлений можливості дослідити такі документи, тому суд дійшов висновку, що з метою належного захисту права та охоронюваних законом інтересів позивача необхідно зобов`язати відповідача дослідити відповідні документи під час повторного розгляду заяви про перерахунок пенсії.

Позивач, не погоджуючись із судовим рішенням в частині зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про перерахунок пенсії, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та недотримання норм матеріального права, просить скасувати його в оскаржуваній частині та ухвалити нову постанову, якою, зокрема зобов`язати відповідача провести перерахунок пенсії.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що суд першої інстанції під час розгляду справи встановив протиправність відмови відповідача здійснити позивачу перерахунок пенсії, однак не зобов`язав відповідача провести відповідний перерахунок пенсії на підставі положень Закону.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подав.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію по інвалідності ІІІ групи на підставі Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»

06.11.2020 представник позивача звернувся до відповідача із заявою про:

- надання інформації про повний розрахунок призначеної пенсії;

- проведення перерахунку пенсії та виплату на підставі положень Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 1210 від 23.11.2011;

- виплату на підставі ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» недорахованої суми пенсії з часу прийняття Постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 1210 від 23.11.2011 та виплату компенсації за втрату частини пенсії з часу її призначення.

Відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 04.12.2020 позивачу відмовлено в задоволені вимог про перерахунок пенсії та належних виплат, у зв`язку з відсутністю підстав.

18.12.2020 позивач звернувся до відповідача про перерахунок пенсії відповідно до пункту 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на 1% заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж - 20 років для чоловіків.

Листом від 14.01.2021 відповідач відмовив в задоволені заяви від 18.12.2020, посилаючись на те, що страховий стаж позивача є менше 35 років, як це передбачено ст. 28 Закону України « Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

На підставі викладеного, вважаючи власні права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам скаржника, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-ХІІ (далі - Закон № 796-ХІІ), пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.

Механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до ст.ст. 54 і 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено Порядком обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Порядок №1210, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 1 Порядку №1210 передбачено, що пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.

Згідно з пп. 4 п. 3 Порядку №1210 в разі коли особа пропрацювала у зоні відчуження менше календарного місяця у 1986 - 1990 роках, за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу у зоні відчуження, за весь фактично відпрацьований час, в одному із неповних календарних місяців роботи протягом цих років, без додавання суми заробітної плати за період роботи за межами зони відчуження. У такому разі заробітна плата за весь фактично відпрацьований час ділиться на число відпрацьованих днів, а одержана сума множиться на 25,4. Якщо дні роботи припали на вихідні і святкові дні, розрахунок заробітної плати проводиться у такому ж порядку, як і за роботу у робочі дні, а доплата за вихідні і святкові дні, нарахована за фактично відпрацьований час, з урахуванням установленої кратності додається до суми обчисленої заробітної плати.

Відповідно до п. 6 Порядку №1210 в усіх випадках премія, передбачена підпунктом 3 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР, Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7 (не більш як 400 карбованців на місяць), що була визначена умовами оплати праці для осіб, які безпосередньо брали участь у роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи і запобіганням забрудненню навколишнього природного середовища, після проведеного розрахунку додається до суми обчисленого заробітку.

Перелік документів, які додаються до заяви про перерахунок пенсії, визначаються відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок №22-1).

Згідно з п. 2.7 розділу ІІ Порядку №22-1 до заяви про перерахунок пенсії у зв`язку з урахуванням страхового стажу (заробітної плати) після призначення пенсії, у зв`язку зі зміною кількості членів сім`ї, а також в інших випадках, які спричиняють збільшення чи зменшення розміру пенсії, надаються документи, передбачені підпунктами 2 - 4 пункту 2.1, пунктом 2.6 цього розділу.

Приписами пп. 3 п. 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1 передбачено, що для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року (додатки 1, 3 до Положення). За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 15.12.2015 у справі 21-4722а-15, обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 1 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами. Іншого чинним законодавством не передбачено.

Тобто, розмір пенсії по інвалідності ставиться в залежність від заробітку, фактично отриманого особою у період її роботи в зоні відчуження.

Згідно з пунктом 2.10 Порядку №22-1, довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Тобто, роботодавець (чи архівні установи) має право видати довідку про розмір заробітної плати відповідно до даних, що містяться у розрахунковому листі позивача за відповідний період.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 20.03.2018 у справі №539/2350/17.

Як вбачається з матеріалів справи, призначена позивачу пенсія розрахована із заробітної плати, отриманої за період роботи по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та відсотку втрати працездатності, встановленої МСЕК (60%).

Розрахунок пенсії, наведений в листі від 04.12.2020, становить - 10034,12 грн х 60% = 6020,47 грн (заробітну плату враховано на травень 1986 p.).

Відповідно до п. 1 Порядку № 1210 1 цей Порядок визначає механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54, 57 і 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - пенсії). Пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.

Підпунктом 2 пункту 3 Порядку № 1210 передбачено, що на промисловому майданчику Чорнобильської АЕС не менш як 12 місяців у період з 26 квітня 1986 р. до 1 серпня 1987 р., за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати за будь-який повний календарний місяць роботи в зоні відчуження. Якщо така особа виводилася із зони Чорнобильської АЕС за медичними показниками у зв`язку з переопроміненням, за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати за будь-який повний календарний місяць роботи на промисловому майданчику Чорнобильської АЕС.

Згідно з пунктом 6 Порядку № 1210 в усіх випадках премія, передбачена підпунктом 3 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР, Укрпрофради від 10 червня 1986 р. № 207-7 (не більш як 400 карбованців на місяць), що була визначена умовами оплати праці для осіб, які безпосередньо брали участь у роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи і запобіганням забрудненню навколишнього природного середовища, після проведеного розрахунку додається до суми обчисленого заробітку.

Однак, з листа-відповіді від 04.12.2020 вбачається, що він не містить даних про те, що відповідач при розрахунку пенсії врахував премію в розмірі 400 крб., як це визначено п. 6 Постанови № 1210.

Крім цього, відповідно до п. 2 ст. 56 Закону України № 796-ХІІ право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, які віднесені до категорії 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку.

Відповідач в листі від 14.01.2021 визнає, що страховий стаж позивача, включаючи роботу за списком № 1 по ліквідації в зоні ЧАЕС, становить 25 років 7 місяців 7 днів, що, на думку суду, перевищує необхідний стаж для чоловіків - 20 років.

Колегія суддів зауважує, що відповідно до ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ, органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також: за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Отже, відповідач наділений повноваженнями щодо перевірки наданих позивачем документів шляхом здійснення відповідних запитів та витребування первинних документів.

Однак, відповідач під час перерахунку пенсії не здійснив відповідних заходів щодо належного з`ясування обставин у межах спірних правовідносин.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що докази нарахування заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження, а також оригінали первинних документів, що слугували підставою для призначення такої пенсії, в цьому випадку мають бути досліджені органами пенсійного фонду під час повторного розгляду заяви про перерахунок пенсії, оскільки, у зв`язку з відсутністю в матеріалах справи оригіналів відповідних первинних документів, у суду така можливість відсутня.

Також колегія суддів зазначає, що у матеріалах справи відсутні відзиви, як на позовну заяву, так і на апеляційну скаргу, хоча відповідач був належним чином повідомлений про розгляд судом цієї справи.

Отже, з метою належного захисту права та охоронюваних законом інтересів позивача, суд обґрунтовано зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути заяву позивача про перерахунок пенсії, з урахуванням обставин, що слугували підставою для визнання судом протиправних дій Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Доводи апеляційної скарги колегія суддів не приймає з підстав, наведених вище.

Крім того, аналізуючи всі доводи учасників справи, апеляційний суд враховує висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні від 21.01.1999 р. по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм процесуального та матеріального права, судом першої інстанції встановлено всі обставини, що мають значення для справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим підстав для скасування оскаржуваного рішення суду не вбачається.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 листопада 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 02 лютого 2022 року.

Головуючий суддя Судді:Л.Т. Черпіцька О.Є. Пилипенко Я.М. Собків