Справа № 140/13185/21
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2022-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2022 рокуЛьвівСправа № 140/13185/21 пров. № А/857/21713/21
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Курильця А. Р., Кушнерика М. П.,

з участю секретаря судового засідання Єршової Ю. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2021 року про відмову у відкритті провадження у справі № 140/13185/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

суддя в 1-й інстанції Димарчук Т.М.,

час ухвалення рішення 16.11.2021 року,

місце ухвалення рішення м. Луцьк,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача - Головного управління ДПС у Волинській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 05 лютого 2020 року №-0306.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2021 року відмовлено у відкритті провадження на підставі ч.2 ст.170 КАС України, оскільки у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є рішення, що набрало законної сили.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, позивач оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана ухвала прийнята з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню, покликаючись на те, що у справі №140/11702/20 судом досліджувалися обставини щодо наявності у позивача права на застосування пільги зі сплати земельного податку та чи використовує позивач таку земельну ділянку у власній господарській діяльності. Однак у рішенні суду першої інстанції №140/4170/21 встановлено, що зазначені у Витягах про нормативну грошові оцінку локальні коефіцієнти не відповідають Фактичним локальним Факторам, що мають безпосередній вплив на належну позивачу земельну ділянку та зобов`язав Міськрайонне управління у Ковельському районі та м. Ковелі Головного управління Держгеокадастру у Волинській області сформувати та видати ОСОБА_1 новий витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки площею 40000,00 кв.м (кадастровий номер :15:008:0153) по АДРЕСА_1 із застосуванням локальних коефіцієнтів на місцезнаходженні земельної ділянки: «Прилягання до вулиць без централізованого водопостачання» із значенням 0,90; «Прилягання до вулиць без каналізації» із значенням 0,90; «Прилягання до вулиць без централізованого теплопостачання» із значенням 0,90; «Не забезпечена централізованим газопостачанням» із значенням 0,90. Тобто, позивачем було зазначено інші підстави позову з посиланням на нові доводи, однак суд першої інстанції не дослідив належним чином відмінність підстав позову у вказаних справах та вдався до надмірного формалізму. Таким чином, вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у відкритті провадження у справі та просить скасувати оскаржувану ухвалу, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що судом першої інстанції правомірно відмовлено у відкритті провадження, оскільки у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є рішення, що набрало законної сили. Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а тому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Представник позивача (апелянта) Максимчук Ю. В. у судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважає висновки суду першої інстанції неправильними та необґрунтованими. Просить скасувати оскаржувану ухвалу, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Представник відповідача Кучер Д. А. у судовому засіданні в режимі відеоконференції не погодився з доводами апеляційної скарги і вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а оскаржувану ухвалу - скасувати з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржує податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Волинській області від 05 лютого 2020 року №-0306 про визначення йому суми податкового зобов`язання за платежем земельний податок з фізичних осіб за 2020 рік у розмірі 389820,44 грн.

Разом з тим, згідно із даними автоматизованої системи документообігу «Діловодство спеціалізованого суду» встановлено, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2020 року у справі №140/11702/20, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01 лютого 2021 року, в задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 05 лютого 2020 року № -0306 відмовлено повністю.

Враховуючи зміст рішення Волинського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2020 року у справі №140/11702/20, суд дійшов висновку про те, що спір між тими самими сторонами: ОСОБА_1 та Головним управлінням ДПС у Волинській області; про той самий предмет: про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 05 лютого 2020 року №-0306; з тих самих підстав: визначення позивачу суми податкового зобов`язання за платежем земельний податок з фізичних осіб за 2020 рік у розмірі 389820,44 грн - вирішений.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є рішення, що набрало законної сили, а саме: рішення Волинського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2020 року у справі №140/11702/20.

Даючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з ч.1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.

Відмова у відкритті провадження у справі у цьому разі можлива за умови, що рішення, яке набрало законної сили, ухвалено за результатами розгляду тотожного позову тому, що поданий до суду, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів.

Підстава позову - це ті обставини і норми права, які дозволяють особі звернутися до суду, а предмет позову - це матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, стосовно яких він просить ухвалити судове рішення.

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Згідно з позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 11 квітня 2018 року по справі №11-257заі18 тотожними визнаються позови, у яких збігаються сторони, предмет і підстава, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників адміністративного процесу, вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду в тотожній справі, що набрало законної сили, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги й з тих же підстав.

Позови вважаються тотожними лише тоді, коли в них співпадають сторони, предмет і підстави, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. У випадку зміни хоча б одного з цих елементів позови вважаються не тотожними і суддя не вправі відмовити у відкритті провадження у справі.

Тобто, достатньою та необхідною правовою підставою для відмови у відкритті провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.170 КАС України є одночасна сукупність наступних умов: тотожність спору (підстави, предмет позову та сторони співпадають); наявність постанови чи ухвали, якими завершено розгляд справи; набрання судовим рішенням в іншій справі законної сили.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звертався у Волинський окружний адміністративний суд з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення №-0306 від 05 лютого 2020 року.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2020 року у справі №140/11702/20, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01 лютого 2021 року, у задоволенні позову відмовлено. Рішення набрало законної сили 01 лютого 2021 року.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що у справі, яка розглядається, позивачем заявлено ті ж самі позовні вимоги, що й у справі №140/11702/20.

Разом з тим, із змісту позовної заяви вбачається, що у справі №140/11702/20 судом досліджувалися обставини щодо наявності у позивача права на застосування пільги зі сплати земельного податку та чи використовує позивач таку земельну ділянку у власній господарській діяльності.

При цьому, підстави позову у цій справі позивач пов`язує з тим, що у листопаді 2021 року він звертався в суд з підстав неправильної та помилкової бази оподаткування у податковому повідомленні рішенні від 05 лютого 2020 року №-0306, оскільки рішенням Волинського окружного адміністративного суду №140/4170/21 встановлено, що зазначені у Витягах про нормативну грошову оцінку локальні коефіцієнти не відповідають Фактичним локальним Факторам, що мають безпосередній вплив на належну позивачу земельну ділянку та зобов`язав Міськрайонне управління у Ковельському районі та м. Ковелі Головного управління Держгеокадастру у Волинській області сформувати та видати ОСОБА_1 новий витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки площею 40000,00 кв.м (кадастровий номер :15:008:0153) по АДРЕСА_1 із застосуванням локальних коефіцієнтів за місцезнаходженням земельної ділянки: «Прилягання до вулиць без централізованого водопостачання» із значенням 0,90; «Прилягання до вулиць без каналізації» із значенням 0,90; «Прилягання до вулиць без централізованого теплопостачання» із значенням 0,90; «Не забезпечена централізованим газопостачанням» із значенням 0,90.

З врахуванням наведеного вище вбачається, що нормативно-грошова оцінка земельної ділянки із врахуванням локальних коефіцієнтів, яка є базою оподаткування у спірних правовідносинах, змінилася, тому позивач оскаржує податкове повідомлення-рішення від 05 лютого 2020 року №-0306, яке дійсно було предметом оскарження, однак з інших підстав.

Разом з тим, суд першої інстанцій не врахував ці обставини, належним чином не з`ясував підстав позову у цій справі, доводи, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та докази, якими їх підтверджує та прийняв передчасне судове рішення.

Колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги підставними і такими, що спростовують висновки суду першої інстанції з викладених вище мотивів.

Згідно з ч.1 ст.320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

З врахуванням наведених вище правових норм та встановлених фактичних обставин справи у їх сукупності колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про відмову у відкритті провадження, тому оскаржувану ухвалу суду першої інстанції необхідно скасувати як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. 242, 243, 246, 250, 295, 310, 315, 317, 320, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2021 року про відмову у відкритті провадження у справі № 140/13185/21 скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді А. Р. Курилець
М. П. Кушнерик
Повне судове рішення складено 26 січня 2022 року.