Справа № 500/4169/21
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2022-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2022 рокуЛьвівСправа № 500/4169/21 пров. № А/857/18031/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М.

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року у справі № 500/4169/21 (головуючий суддя Баб`юк П.М., м. Тернопіль) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправною відмови у зарахуванні до стажу державної служби позивача періоду роботи,

ВСТАНОВИВ:

У липня 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якому просив: а) визнати протиправною відмову Головного Управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області у зарахуванні до стажу державної служби періоду роботи позивача з 28.08.1986 до 01.03.1991 в Тернопільському агропромоб`єднанні Тернопільського райвиконкому, оформлену листом №1900-0304-8/18641 від 22.06.2021;

б) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Тернопільській області зарахувати до стажу державної служби позивача періоди роботи з 28.08.1986 до 01.03.1991 на посадах ведучого економіста та провідного спеціаліста Тернопільського агропромоб`єднання (з врахуванням перейменування з 01.04.1988 у агрокомбінат ,,Тернопіль) Тернопільського райвиконкому;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити пенсію позивачу за нормами Закону України ,,Про державну службу з дати звернення за її призначенням, а саме з 26.05.2021, на підставі довідки №05-02-25-93 від 24.05.2021, виданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26.05.2021 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком як державному службовцю. Проте, листом №1900-0304-8/18641 від 22.06.2021 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком як державному службовцю, оскільки період роботи позивача в Тернопільському районному агропромисловому об`єднанні з 28.08.1986 до 01.03.1991 до стажу державної служби не зарахований, відтак стаж державної служби прийнятий до зарахування, становить менше 20 років. Позивач вважає відмову в призначені пенсії за віком як державному службовцю протиправною та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, що слугувало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Рішенням від 06 вересня 2021 року Тернопільський окружний адміністративний суд позов задовольнив повністю.

Визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії, як державному службовцю відповідно до Закону України ,,Про державну службу.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області зарахувати періоди роботи ОСОБА_1 з 28.08.1986 до 01.03.1991 на посадах ведучого економіста та провідного спеціаліста Тернопільського агропромоб`єднання до стажу державної служби та призначити з 26.05.2021 ОСОБА_1 пенсію як державному службовцю відповідно до Закону України ,,Про державну службу на підставі довідки №05-02-25-93 від 24.05.2021, виданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

Стягнув на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області подало апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказує на те, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки тим обставинам, що спірний період не може бути зараховано до стажу державної служби, оскільки основним критерієм, який визначає підстави для зарахування того чи іншого періоду роботи особи на посаді державного службовця до стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України ,,Про державну службу №3723-ХІІ, є встановлення за займаною посадою відповідного рангу.

Відтак, вважає дії пенсійного органу щодо відмови позивачу у призначенні пенсії як державному службовцю відповідно до Закону України ,,Про державну службу такими, що повністю відповідають вимогам чинного законодавства, оскільки позивач не має необхідного стажу державної служби для призначення такого виду пенсії.

З огляду на викладене, відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому спростовує доводи відповідача про невідповідність рішення суду першої інстанції вимогам матеріального права.

На підставі пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд встановив та матеріалами справи підтверджується, що 26.05.2021 року позивач, після досягнення віку 62 років, звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком як державному службовцю.

Листом №1900-0304-8/18641 від 22.06.2021 Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області відмовило позивачу в призначенні пенсії за віком як державному службовцю з тих підстав, що стаж державної служби позивача, прийнятий до зарахування, становить менше 20 років (16 років 08 місяців 16 днів), оскільки період роботи позивача в Тернопільському районному агропромисловому об`єднанні з 28.08.1986 до 01.03.1991 (4 роки 6 місяців) до стажу державної служби не зарахований.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Задовольняючи повністю адміністративний позов, суд першої інстанції керувався тим, що єдиною підставою для відмови в призначенні пенсії на підставі Закону України ,,Про державну службу стала відсутність у позивача необхідного спеціального стажу. Поряд з цим, суд визнав протиправними дії відповідача щодо не зарахування періодів роботи позивача з 28.08.1986 по 01.03.1991 в Тернопільському агропромисловому об`єднанні до стажу державної служби.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03.05.1996, ратифікована Законом України від 14.09.2006 № 137-V, яка набрала чинності з 01.02.2007 (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

01.05.2016 набув чинності Закону України ,,Про державну службу від 10.12.2015 №889-VIII (далі - Закон №889-VIII), згідно з ч.2 Прикінцевих та перехідних положень якого визнано такими, що втратили чинність, зокрема, Закон України ,,Про державну службу від 16.12.1993 №3723-ХІІ (далі - Закон №3723-ХІІ), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Так, відповідно до частини першої статті 37 Закону №3723-ХІІ, на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України ,,Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України ,,Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Тобто до 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом №889-VIII) право на пенсію державного службовця мали особи, які:

а) досягли певного віку та мають передбачений законодавством страховий стаж;

б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Після 01.05.2016, відповідно до статті 90 Закону №889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України ,,Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

При цьому, законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ.

Так, відповідно до пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України ,,Про державну службу та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України ,,Про державну службу у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України ,,Про державну службу та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України ,,Про державну службу у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Таким чином, суд першої інстанції правильно вказав, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною 1 статті 37 Закону №3723-ХІІ та ,,Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, а саме - щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Аналогічна позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права висловлена у рішенні Верховного Суду від 04.04.2018 у справі №822/524/18.

Із записів у трудовій книжці НОМЕР_1 судами встановлено наступні відомості про трудову діяльність позивача в спірні періоди роботи:

- 28.08.1986 - прийнятий в відділ планування економіки і міжгалузевих зв`язків ведучим економістом в ,,Тернопільське агропромоб`єднання;

- 01.04.1988 - в зв`язку з створенням агропромислового комбінату ,,Тернопіль переведений на посаду ведучого економіста фінансово- розрахункового центру;

- 16.05.1988 - переведений на посаду ведучого інженера-економіста групи по зовнішньоекономічних зв`язках та науково-технічному прогресу;

- 01.06.1989 - переведений на посаду провідного спеціаліста по зовнішньоекономічних зв`язках відділу промислових і переробних підприємств;

- 01.03.1991 - звільнений в зв`язку з ліквідацією АПК ,,Тернопіль.

Зі змісту оскаржуваного позивачем рішення колегія суддів вбачає, що при обчисленні трудового стажу, що дає право на призначення пенсії державного службовця, відповідач не врахував наведені спірні періоди роботи позивача.

Щодо наведених обставин апеляційний суд зазначає, що відповідно до пункту 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 № 229, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом №889-VIII обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, а саме - у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Відтак, суд першої інстанції підставно керувався нормами Закону України ,,Про державну службу від 16.12.1993 №3723-ХІІ та Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283 (далі - Порядок №283).

Зокрема, пунктом 2 Порядку № 283 передбачено, що до стажу державної служби включається час роботи на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР, у тому числі у виконавчих комітетах місцевих Рад депутатів трудящих, Рад народних депутатів, їх управліннях, самостійних відділах, інших структурних підрозділах.

Суд першої інстанції належним чином дослідив надані сторонами докази та встановив, що відповідно до історичних довідок №12-06/02/296 від 15.07.2021, виданих архівним відділом Тернопільської районної державної адміністрації, ,,Тернопільське районне агропромислове об`єднання утворене з 1 січня 1986 року на основі постанови ЦК КПРС та Ради Міністрів СРСР від 14.11.1985 №114 ,,Про дальше вдосконалення управління агропромисловим комплексом, ЦК Компартії України і Ради Міністрів Української PCP від 10.12.1985 №429, бюро Тернопільського обкому Компартії України та виконкому Тернопільської обласної Ради народних депутатів від 29.12.1985р. №421, наказу №1-К від 2.01.1986р. Тернопільського районного агропромислового об`єднання та на основі наказу Держагропрому УРСР від 18.01.1986р. №12.

Тернопільське районне агропромислове об`єднання утворене на базі управління сільського господарства Тернопільського райвиконкому.... ,,Районне агропромислове об`єднання у своїй діяльності підпорядковується як районній Раді народних депутатів і його виконавчому комітету, так і агропрому області.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 30 липня 1988 №208 та наказу №167 від 08 серпня 1988 року по Тернопільському обласному агропромисловому комітету Тернопільське районне агропромислове об`єднання перейменовано на агропромисловий комбінат ,,Тернопіль.

Згідно з додатком до Порядку №238 до переліку державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР, період роботи в яких на посадах керівних працівників і спеціалістів зараховується до стажу державної служби, віднесено, зокрема: виконавчі комітети місцевих Рад депутатів трудящих, Рад народних депутатів, їх управління, самостійні відділи, інші структурні підрозділи; місцеві органи державного управління міністерств і відомств УРСР та інших республік, а також СРСР.

Постановою Центрального комітету Компартії України і Ради Міністрів Української PCP №429 від 19.12.1985 ,,Про подальше вдосконалення управління агропромисловим комплексом Української PCP визначено, що Державний агропромисловий комітет Української PCP є центральним органом державного управління агропромисловим комплексом республіки.

У свою чергу, Держагропром УРСР здійснює свою діяльність під керівництвом Ради Міністрів УРСР, а агропроми областей, районні агропромислові об`єднання - під керівництвом відповідно виконкомів обласних, районних рад народних депутатів.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що Тернопільське районне агропромислове об`єднання, яке було перейменоване на агропромисловий комбінат ,,Тернопіль, відноситься до місцевих органів державного управління міністерств і відомств УРСР та здійснювало свою діяльність під керівництвом виконкому районної ради народних депутатів.

Також суди враховують лист-роз`яснення ,,Щодо зарахування до стажу державної служби окремих періодів роботи, які дають право на призначення пенсії державного службовця від 17.07.2007 за №5587/11-07, виданий Головним управлінням державної служби України, в якому зазначено, що згідно з Порядком обчислення стажу державної служби до стажу державної служби зараховується період роботи в районному агропромисловому об`єднанні на посадах керівних працівників і спеціалістів у місцевих органах державного управління міністерств і відомств УРСР та інших республік, а також СРСР.

Отже, з наведених вище норм Порядку №238 та наданих роз`яснень слід дійти висновку, що основною підставою для зарахування періоду роботи до стажу державної служби є факт роботи на певній посаді, а не встановлення чи присвоєння певного рангу, як вважає апелянт.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що в матеріалах справи є довідка про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, видана позивачу Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області 24.05.2021 №05-02-25-93 за останнім місцем роботи, серед яких зазначено надбавку за вислугу років (50%), яку отримував позивач за стаж державної служби більше 21 року.

Врахувавши наведені обставини справи та нормативне регулювання спірних відносин, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що періоди роботи позивача на посадах ведучого економіста та провідного спеціаліста у Тернопільському районному агропромисловому об`єднанні зараховуються до стажу державної служби, тому відмова відповідача у зарахуванні цього періоду до державної служби та призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України ,,Про державну службу є протиправною.

З огляду на викладене вище, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вжив усіх заходів для всебічного і повного дослідження обставин справи та ухвалив законне й обґрунтоване рішення.

Наведені обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність рішення суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Інші, зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись статтями 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року у справі № 500/4169/21 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених в статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В. В. Святецький
судді Л. Я. Гудим
О. М. Довгополов
Повне судове рішення складено 25.01.2022.