Справа № 460/8752/21
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2022-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2022 рокуЛьвівСправа № 460/8752/21 пров. № А/857/20497/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

з участю секретаря судового засідання Приступи Р.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Рівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Рівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про визнання протиправною та скасування постанови, -

суддя (судді) в суді першої інстанції Щербаков В.В.,

справу розглянуто в порядку письмового провадження,

місце ухвалення рішення м.Рівне,

дата складання повного тексту рішення: 04.08.2021,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Рівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору №53659589 від 11.03.2019.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2021 року позов задоволено повністю. Визнано протиправною та скасовано постанову про стягнення виконавчого збору №53659589 від 11.03.2019, винесену в процесі примусового виконання виконавчого листа №2-571/10, виданого 09.11.2010 Рівненським районним судом Рівненської області. Стягнуто на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Рівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (вул. П.Могили, 22 б, м.Рівне, 33000, ) судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Рішення мотивоване тим, що у державного виконавця не було правових підстав для винесення постанови про стягнення виконавчого збору.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу. Вважає, що таке прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскільки на момент повернення виконавчого документа стягувача за його заявою виконавчий збір не було стягнуто, то державним виконавцем правомірно було винесено постанову про стягнення виконавчого збору №53659589 від 11.03.2019 у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що у Рівненський районний відділ державної виконавчої служби було пред`явлено до виконання виконавчий лист №2-571/10, виданий 09.11.2010 Рівненським районним судом Рівненської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Украсоцбанк» 1408111,42 грн заборгованості та 1820 грн судових витрат.

Постановою від 07.04.2017 №53659589 відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-571/10, виданого 09.11.2010 Рівненським районним судом Рівненської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Украсоцбанк» 1408111,42 грн заборгованості та 1820 грн судових витрат.

У зв`язку з надходженням до органу державної виконавчої служби заяви стягувача про повернення виконавчого документа, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону №1404-VІІІ державним виконавцем винесено постанову від 11.03.2019 №53659589 про повернення виконавчого листа №2-571/10, виданого 09.11.2010 Рівненським районним судом Рівненської області, ПАТ «Украсоцбанк».

Цього ж дня - 11.03.2019 посадовою особою відповідача винесено постанову про стягнення виконавчого збору ВП№53659589 у розмірі 140811,14 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції і вважає його таким, що відповідає обставинам справи та правильному застосуванню норм матеріального права з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що частинами 1, 2 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VІІІ від 02 червня 2016 року (далі - Закон №1404-VІІІ) визначено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Згідно зі статтею 10 Закону №1404-VIII заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 26 Закону №1404-VІІІ (у редакції, що діяла станом на момент вирішення питання про відкриття виконавчого провадження 07.04.2017) передбачено, що у постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону. При цьому, чинна редакція Закону №1404-VІІІ станом на 07.04.2017 не передбачала винесення державним виконавцем одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанови про стягнення виконавчого збору. Такі зміни відбулися у зв`язку з прийняттям Закону № 2475-VIII від 03.07.2018.

Разом з тим, положеннями ст. 27 Закону №1404-VІІІ (у редакції, що діяла станом на момент вирішення питання про відкриття виконавчого провадження 07.04.2017) було передбачено, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Таким чином, вірними є висновки суду, що за наведених обставин, зміст викладених правових норм та характер спірних правовідносин дає підстави для висновку про те, що умовою для стягнення виконавчого збору (за виключенням визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) є початок примусового виконання, відкриття якого здійснюється з огляду на відповідний виконавчий документ, вжиття відповідних заходів примусового виконання рішень. При цьому, в даному випадку для стягнення виконавчого збору, з урахуванням чинних на момент виникнення спірних правовідносин положень ст. 27 Закону №1404-VІІІ, необхідною умовою для стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору також є стягнення з останнього основної суми заборгованості за виконавчим листом №2-571/10, виданим 09.11.2010 Рівненським районним судом Рівненської області.

При цьому, як вірно зазначено судом, не заслуговує уваги зазначення у п. 3 постанови про відкриття виконавчого провадження №53659589 від 07.04.2017, що з боржника належить стягнути виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця у розмірі 140811,14 грн, оскільки, як вже встановлено вище та з урахуванням положень законодавства, чинного станом на момент вирішення питання про відкриття виконавчого провадження 07.04.2017, сума стягнутого виконавчого збору до стягнення має обчислюватися у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута.

Як передбачено ч. 3 ст. 40 Закону №1404-VІІІ, у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Як встановлено судом з Автоматизованої системи виконавчого провадження (https://asvpweb.minjust.gov.ua, реєстраційний номер 53659589, ідентифікатор доступу 9ВЕ8078А2Г77), державним виконавцем в межах виконавчого провадження було винесено лише постанову від 07.04.2021 про відкриття виконавчого провадження, постанови від 11.03.2019 про стягнення виконавчого збору про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій та про повернення виконавчого документа стягувачу не винесено.

Разом з тим, будь-яких доказів стягнення з позивача (боржника) основної суми заборгованості за виконавчим листом №2-571/10, виданим 09.11.2010 Рівненським районним судом Рівненської області, за умови пропорційного нестягнутої суми виконавчого збору, судом не здобуто, а відповідачем не надано.

Відтак, вірним є висновок суду першої інстанції про те, що у державного виконавця не було правових підстав для винесення постанови про стягнення виконавчого збору №53659589 від 11.03.2019, оскільки у межах виконавчого провадження №53659589 не було вчинено жодних дій примусового характеру та, як наслідок, не було стягнуто суми заборгованості за виконавчим документом, з якої, згідно з положеннями ст. 27 Закону №1404-VІІІ (у редакції, що діяла станом на момент вирішення питання про відкриття виконавчого провадження 07.04.2017), визначається до стягнення сума виконавчого збору.

Аналогічні правові висновки наведені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 березня 2020 року, справа №2540/3203/18, постанові Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду від 14.05.2020, справа №640/685/19.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у державного виконавця не було підстав для стягнення виконавчого збору в тому розмірі, який визначений у спірній постанові, а отже, така постанова не відповідає вимогам статті 27 Закону №1404-VIII.

Колегія суддів також вважає вірним висновок суду, що при стягненні виконавчого збору відповідно до частини третьої статті 40 Закону №1404-VIII без реального стягнення суми боргу з боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою створюються умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав стверджувати про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 316, 321, 322, ч. 1 ст. 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Рівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) залишити без задоволення.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2021 року у справі № 460/8752/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. М. Довгополов
судді Л. Я. Гудим
В. В. Святецький
Повне судове рішення складено 17.01.2022 року