Справа № 520/22784/21
Суддя: Заічко О.В.
Дата ухвалення: 2022-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2022 р. № 520/22784/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Заічко О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Спільного англо-українського підприємства "Омніс-Сервіс" Товариство з обмеженою відповідальністю (вул. Іллінська, буд. 61, кв. 231, м. Харків, 61093, ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ), про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Спільне англо-українське підприємство "Омніс-Сервіс" Товариство з обмеженою відповідальністю, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просить суд:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 20.09.2021 р. №, №;

- стягнути на користь Спільного англо-українського підприємства "Омніс-Сервіс" Товариство з обмеженою відповідальністю сплачену суму судового збору в розмірі 2270 грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Харківській області.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що податковий орган прийняв протиправні податкові повідомлення-рішення, які підлягають скасуванню, оскільки ґрунтуються на помилкових висновках контролюючого органу, викладених у акті перевірки від 27.07.2021 № 12908/20-40-18-15-05.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження у вищевказаній адміністративній справі та справу призначено до розгляду по суті.

Представник відповідача у наданому до суду відзиві на позов проти заявленого позову заперечував та зазначив, що податкові повідомлення-рішення було прийнято контролюючим органом у зв`язку із встановленням перевіркою обставин порушення Товариством з обмеженою відповідальністю спільне англо-українське підприємство "ОМНІС-СЕРВІС" норм діючого законодавства, які належним чином зафіксовано у акті перевірки. Отже, позовні вимоги позивача є такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідач у наданому відзиві на позов просить суд замінити первісного відповідача - Головного управління ДПС у Харківській області на Головне управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України.

Ухвалою суду від 10.02.2022 року задоволено клопотання представника Головного управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України про заміну позивача в порядку процесуального правонаступництва. Замінено позивача у справі №520/14864/2020 з Головного управління ДПС у Харківській області () на Головне управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України ().

Позивачем подана відповідь на відзив, в якій позивач з викладеною у відзиві на позов позицією податкового органу не погодився, зазначивши при цьому, що податковим органом не надано доказів направлення позивачу акту перевірки. Також зазначає, що у підприємства позивача відсутній податковий борг з податку на додану вартість, а тому податкові повідомлення-рішення, які прийнято на підставі помилкових висновків, викладених в акті перевірки, не відповідають вимогам законодавства та підлягають скасуванню.

Відповідно до ст. 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно вимог ст. 229 КАС України.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд встановив наступне.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Товариство з обмеженою відповідальністю спільне англо-українське підприємство "ОМНІС-СЕРВІС", код ЄДРПОУ - 31557082, зареєстровано у відповідності до норм діючого законодавства як суб`єкт господарювання.

Судовим розглядом справи встановлено, що Головним управлінням ДФС у Харківській області проведено камеральну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю спільне англо-українське підприємство "ОМНІС-СЕРВІС", , з питання дотримання термінів сплати податкових зобов`язань з податку на додану вартість, результати якої оформлено актом перевірки від 27.07.2021 № 12908/20-40-18-15-05.

Відповідно до висновків акту від 27.07.2021 № 12908/20-40-18-15-05 перевіркою, встановлено, що САУП «ОМНІС-СЕРВІС», ТОВ в порушення п.57.1 ст. 57 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ зі змінами та доповненнями, протягом граничних строків не сплачено узгоджені суми податкових зобов`язань з податку на додану вартість по деклараціям з податку на додану вартість з квітня 2018 року по червень 2020 року.

На підставі висновків акту перевірки та у зв`язку із встановленим порушенням п.57.1 ст. 57 Податкового Кодексу України контролюючим органом прийнято податкові повідомлення-рішення від 20.09.2021 № про застосування штрафу за порушення граничного строку сплати ПДВ у розмірі 25% у сумі 41 780, 34 грн. (на підставі п. 124.2 ст. 124 ПК України) та від 20.09.2021 № про застосування штрафу за порушення граничного строку сплати ПДВ у розмірі 50% у сумі 8 211, 60 грн. (на підставі п. 124.3 ст. 124 ПК України).

Зі змісту акту перевірки вбачається, що перевіряючими за наведеним в акті перевірки переліком податкових декларацій, поданих підприємством позивача за період з квітня 2018 року по червень 2020 року, встановлено, що фактично сплату податкових зобов`язань підприємством здійснено несвоєчасно, тобто з порушеннями граничного строку.

Позивачем у позовній заяві вказано, що підприємством не допускалось прострочення сплати узгоджених грошових зобов`язань. Відповідач, всупереч вимогам законодавства, зараховував сплачені позивачем кошти в рахунок погашення податкового боргу, який обліковується за позивачем з 2009 р.

Як встановлено за матеріалами справи, рішенням від 13.12.2018 року у справі №2040/7636/18 Харківським окружним адміністративним судом встановлено, що за підприємством з 2009 року обліковується заборгованість що утворилася у зв`язку з неперерахуванням банківською установою коштів в рахунок сплати податку на додану вартість.

Зазначеним рішенням суду також було встановлено, що між АКБ «Європейський» (БАНК) та ТОВ САУП «ОМНІС-СЕРВІС» укладено договір №РКО/5920/2009 року від 31.10.2007 року про відкриття та обслуговування поточних рахунків, відповідно до умов якого банк відкриває клієнту рахунок при умові надання клієнтом всіх документів, що відповідно до нормативно-правового документу НБУ з питань відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземній валютах в Україні, та інших діючих нормативних актів України необхідні для відкриття рахунку. Умовами вказаного договору також визначено зобов`язання як банку, так і клієнта. 18.03.2009 року ТОВ САУП «ОМНІС-СЕРВІС» подано до АКБ «Європейський» для виконання платіжне доручення №44 відповідно до якого здійснювалась сплата ПДВ за лютий 2009 року, в повному обсязі по строку 30.03.2009 року у сумі 17400,00 грн. У подальшому АКБ «Європейський» не виконав платіжне доручення №44 від 18.03.2009 року у зв`язку з недостатністю коштів на кореспондентському рахунку, у зв`язку з чим платіжне доручення взято для обліковування за позабалансовим рахунком.

Згідно постанови НБУ №489 від 19.08.2009 року «Про відкликання банківської ліцензії та ініціювання процедури ліквідації Акціонерного комерційного банку «Європейський» з 21.08.2009 року відкликано банківську ліцензію у останнього та розпочато процедуру ліквідації. Судом зазначено, що наявна у підприємства позивача заборгованість виникла у зв`язку з не здійсненням третьою особою, покладеного на неї обов`язку з виконання платіжного доручення, що в подальшому послугувало підставою для зарахування відповідачем сплачуваних ТОВ САУП «ОМІКС-СЕРВІС» платежів у порядку ст. 87 Податкового кодексу України, сулі приходить до висновку про відсутність у даному випадку винних дій платника податку, а тому до нього не можуть бути застосовані штрафні санкції, пеня або пред`явлена вимога про повне перерахування податкових платежів до бюджетів та державних цільових фондів. Визнано протиправними та скасувало податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 06.09.2018 року №, №.

Позивач зазначає, що ним своєчасно та у повному обсязі сплачено грошові зобов`язання з податку на додану вартість до бюджету відповідного рівня.

З огляду на вказане, на думку підприємства позивача, застосування контролюючим органом штрафних санкцій відбулося протиправно, оскільки усі податкові зобов`язання сплачено у строк, встановлений законодавством для такої сплати, а наявна заборгованість утворилася не з вини підприємства, а з вини банківської установи та у зв`язку з зарахуванням контролюючим органом платежів в рахунок минулого боргу.

Перевіряючи обґрунтованість висновків податкового органу, та як наслідок правомірність визначення позивачу суми грошового зобов`язання на підставі оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, суд зазначає наступне.

Відповідно до пп.16.1.3-16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний: подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Як передбачено положеннями підпункту 49.18.1 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Згідно з положеннями п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до положень пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотримання якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Також як передбачено положеннями пп. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена у встановлений законом строк).

Відповідно до пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

З аналізу вищевказаної норми законодавства слід дійти висновку, що обов`язковою умовою для притягнення платника податків до відповідальності у вигляді накладення штрафу є наявність податкового боргу (несплаченого узгодженого грошового зобов`язання).

Під час судового розгляду справи судом з наявних в матеріалах справи доказів встановлено, що під час проведення камеральної перевірки посадовою особою контролюючого органу було використано податкову звітність підприємства позивача за період квітня 2018 року по червень 2020 року.

Представником відповідача у наданих під час розгляду справи поясненнях вказано, що представник позивача посилається на обставини не зарахування платежу банківською установою, ще у 2009 році, що відповідно до положень ст.102 Податкового кодексу України не входило до предмету перевірки та не може бути враховано судом.

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що позивачем за квітень 2018 р. позивачем зареєстровано податкову декларацію № від 16.05.2018 на суму 13382 грн. Вказане податкове зобов`язання сплачено позивачем відповідно до платіжних доручень №172 від 27.04.2018р. у сумі 3500 грн., № 164 від 16.04.2018 р. у сумі 8900 грн., № ХІ193 від 30.05.2018р. у сумі 11625 грн., № 181 від 10.05.2018 р. у сумі 1670 грн. Надмірно сплачена сума (переплата) з ПДВ складає 12 313грн.

Судом встановлено, що за травень 2018 позивачем зареєстровано податкову декларацію № від 18.06.2018 р. на суму 4920 грн. Вказане податкове зобов`язання сплачено відповідно до платіжного доручення № 206 від 25.06.2018 р. у сумі 4920 грн.

Як встановлено за матеріалами справи, за червень 2018 року позивачем зареєстровано податкову декларацію № від 17.07.2018р. на суму 7712 грн. Вказане податкове зобов`язання сплачено відповідно до платіжного доручення №216 від 27.07.2018 р. на суму 7712 грн.

Судом встановлено, що за липень 2018 року позивачем зареєстровано податкову декларацію № від 16.08.2018 р. на суму 6555грн. Вказане податкове зобов`язання сплачено відповідно до платіжного доручення № 232 від 30.08.2018 р. на суму 6555 грн.

Судом встановлено, що за серпень 2018 року позивачем зареєстровано податкову декларацію № від 17.09.2018 р. на суму 4362 грн. Вказане податкове зобов`язання сплачено відповідно до платіжного доручення №246 від 26.09.2018 р. на суму 4362 грн.

Також, як встановлено за матеріалами справи за вересень 2018 року позивачем зареєстровано податкову декларацію № від 16.10.2018 р. на суму 4291 грн. Вказане податкове зобов`язання сплачено відповідно до платіжного доручення №260 від 29.10.2018 р. на суму 4291 грн.

Судом встановлено, що за жовтень 2018 року позивачем зареєстровано податкову декларацію № від 19.11.2018 р. на суму 4195 грн. Вказане податкове зобов`язання сплачено відповідно до платіжного доручення № 276 від 30.11.2018 р. на суму 4195 грн.

За листопад 2018 року позивачем зареєстровано податкову декларацію № від 18.12.2018р. на суму 3611 грн. Вказане податкове зобов`язання сплачено відповідно до платіжного доручення № 289 від 27.12.2018 р. на суму 3611 грн.

Судом встановлено, що за травень 2019 року позивачем зареєстровано податкову декларацію №20861805 від 13.06.2019 р. на суму 12464 грн. Вказане податкове зобов`язання сплачено відповідно до платіжних доручень № 353 від 15.05.2019 р. на суму 2700 грн., № 361 від 07.06.2019 р. на суму 100грн., № 359 від 06.06.2019 на суму 9700 грн. Отже, позивачем своєчасно сплачено грошове зобов`язання зі сплати податку на додану вартість.

Окрім зазначених платежів, позивачем за платіжними дорученнями №365 від 26.06.2019 року сплачено податок на додану вартість на суму 895грн. за травень 2019 р., №376 від 16.07.2019 р. року сплачено податок на додану вартість на суму 2600грн. за травень 2019 р. Надмірно сплачена сума (переплата) з ПДВ складає 3531.

Судом встановлено, що за червень 2019 року позивачем зареєстровано податкову декларацію №22547443 від 16.07.2019 р. на суму 10873 грн. Вказане податкове зобов`язання сплачено відповідно до платіжного доручення № ОМ01000214 від 08.07.2019 р. на суму 11503 грн. Надмірно сплачена сума (переплата) з ПДВ складає 630 грн.

Судом встановлено, що за липень 2019 року позивачем зареєстровано податкову декларацію №25538367 від 19.08.2019 р. на суму 11039 грн. Вказане податкове зобов`язання сплачено відповідно до платіжних доручень № 386 від 08.08.2019 р. на суму 7600 грн., №392 від 27.08.2019 р. на суму 107 грн. З урахуванням переплат з ПДВ за травень-червень 2019 р. позивач виконав податкове зобов`язання. Залишок надмірно сплаченої суми (переплати) з ПДВ складає 829 грн.

Судом встановлено, що за серпень 2019 року позивачем зареєстровано податкову декларацію №27317458 від 19.09.2019 р. на суму 11262 грн. Вказане податкове зобов`язання сплачено відповідно до платіжних доручень № 397 від 09.09.2019 р. на суму 7100 грн., № ОМО1000305 від 12.09.2019 на суму 1700 грн., № 401 від 13.09.2019 р. на суму 2900 грн. Надмірно сплачена сума (переплата) з ПДВ складає 438 грн.

Судом встановлено, що за вересень 2019 року позивачем зареєстровано податкову декларацію № 29473581 від 14.10.2019р. на суму 7631 грн. Вказане податкове зобов`язання сплачено відповідно до платіжного доручення № 409 від 07.10.2019 р. на суму 6510 грн. З урахуванням переплат з ПДВ за червень-серпень 2019 р. позивач виконав податкове зобов`язання. Залишок надмірно сплаченої суми (переплати) з ПДВ складає 146 грн.

Як вбачається за матеріалами справи, за жовтень 2019 року позивачем зареєстровано податкову декларацію № 33379309 від 17.11.2019р. на суму 13229 грн. Вказане податкове зобов`язання сплачено відповідно до платіжних доручень ХЮМ010003711 від 06.11.2019 р. на суму 9300 грн., №420 від 15.11.2019р. на суму 500 грн., №425 від 29.11.2019 р. на суму 4500 грн. Надмірно сплачена сума (переплата) з ПДВ складає 1071грн.

Судом також встановлено, що за листопад 2019 р. позивачем зареєстровано податкову декларацію № 35912957 від 16.12.2019р. на суму 11321 грн. Вказане податкове зобов`язання сплачено відповідно до платіжних доручень № 430 від 05.12.2019 р. на суму 6600 грн., №432 від 18.12.2019 р. на суму 3850 грн., № 430 від 10.12.2019 р. на суму 500 грн. З урахуванням залишку переплат з ПДВ, позивач виконав податкове зобов`язання. Залишок надмірно сплаченої суми (переплати) з ПДВ складає 846 грн.

Судом встановлено, що за грудень 2019 року позивачем зареєстровано податкову декларацію №1747438 від 16.01.2020р. на суму 10641 грн. Вказане податкове зобов`язання сплачено відповідно до платіжних доручень на №ОМ0100005 від 28.01.2020 р. на суму 4700 грн., №440 від 13.01.2020 р. на суму 49,00 грн. З урахування залишку надмірно сплачених сум з ПДВ в 2019 р. та переплат з ПДВ за січень 2020 р., позивачем виконано податкове зобов`язання.

Як встановлено за матеріалами справи за січень 2020 року позивачем зареєстровано податкову декларацію №11641504 від 17.02.2020 р. на суму 16565 грн. Вказане податкове зобов`язання сплачено відповідно до платіжних доручень №448 від 05.02.2020 р. на суму 12250 грн., №ОМ0Ю00025 від 20.01.2020 р. на суму 1000 грн., № ОМ01000093 від 26.02.2020 р. на суму 4250 грн. Враховуючи, що частина коштів зарахована в рахунок погашення податкового боргу за грудень 2019 р., надмірно сплачена сума (переплата) з ПДВ складає 740 грн.

3а лютий 2020 року позивачем зареєстровано податкову декларацію №15119939 від 17.03.2020р. на суму 16938 грн. Вказане податкове зобов`язання сплачено відповідно до платіжного доручення № 455 від 09.03.2020 р. на суму 11220 грн. З урахуванням переплати з ПДВ, сума податкового боргу з ПДВ складає 4978 грн.

Судом встановлено, що за березень 2020 року позивачем зареєстровано податкову декларацію № 18826165 від 16.04.2020р. на суму 18571 грн. Вказане податкове зобов`язання сплачено відповідно до платіжних доручень №ОМ01000131 від 17.03.2020 р. на суму 1000 грн., №ОМ01000191 від 27.04.2020 р. на суму 4071 грн., №461 від 08.04.2020 р. на суму 14500 грн., №ОМ0100150 від 25.03.2020 р. на суму 4707 грн. Надмірно сплачена сума (переплата) з ПДВ складає 5707 грн. Зазначені кошти зараховані в рахунок погашення податкового боргу за лютий 2020 р., остаточний залишок переплати з ПДВ складає 729 грн.

Судом встановлено, що за квітень 2020 року позивачем зареєстровано податкову декларацію № 22573205 від 16.05.2020р. на суму 18181 грн. Вказане податкове зобов`язання сплачено відповідно до платіжних доручень № ОМ01000238 від 12.05.2020р. на суму 11000 грн., №ОМ01000249 від 19.05.2020 р. на суму 7181 грн.

Як встановлено за матеріалами справи, за травень 2020 року позивачем зареєстровано податкову декларацію № 25016017 від 11.06.2020р. на суму 15986 грн. Вказане податкове зобов`язання сплачено відповідно до платіжних доручень №ОМ1000286 від 08.06.2020 р. на суму 13600 грн., №492 від 11.06.2020р. на суму 3600 грн. Надмірно сплачена сума (переплата) з ПДВ складає 1214грн.

Судом встановлено, що за червень 2020 року позивачем зареєстровано податкову декларацію №28939225 від 17.07.2020р. на суму 22598 грн. Вказане податкове зобов`язання сплачено відповідно до платіжних доручень № 509 від 10.07.2020 р. на суму 11500 грн., №521 від 30.07.2020 р. на суму 9900 грн. грн. З урахуванням залишку переплат з ПДВ, позивачем виконано податкове зобов`язання.

Отже, позивач своєчасно вжив заходів щодо сплати узгоджених грошових зобов`язань за квітень-листопад 2018 р., травень-грудень 2019 р., січень-червень 2020 р.

За таких обставин судо приходить до висновку, що позивачем виконано усі дії, які від нього залежали для належного виконання податкових зобов`язань,- що унеможливлює застосування до нього штрафних санкцій за порушення строків сплати сум узгоджених грошових зобов`язань за вказаний період. Розрахунок штрафних санкцій сформований відповідач є помилковим, оскільки сплачені позивачем кошти зараховувалися в рахунок погашення податкового боргу, який утворився в 2009 році у зв`язку з неперерахуванням банківською установою коштів в рахунок сплати податку на додану вартість.

Крімтого, в податковому повідомленні - рішенні № від 20.09.2021 р. зазначається, що позивачем порушено строк сплати суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість за червень 2020 р.. при цьому в розрахунку штрафних санкцій відсутній зазначений період. Оскільки у позивача відсутній податковий борг з податку на додану вартість, податкові вимоги відповідача є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до п. 36.1. ст. 36 Податкового кодексу України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором (п. 36.2 ст. 36 Кодексу).

Згідно положень статті 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банк зобов`язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Згідно з пунктом 22.4 статті 22 цього ж Закону під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним: для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника; для банку платника - з дати списання коштів з рахунка платника та зарахування на рахунок отримувача в разі їх обслуговування в одному банку або з дати списання коштів з рахунка платника та з кореспондентського рахунка банку платника в разі обслуговування отримувача в іншому банку.

У постанові Верховного Суду від 30 червня 2021 року справа № 816/707/16 зазначено, що виконання платником податкового обов`язку по перерахуванню в бюджет суми податкового зобов`язання та його сплати, пов`язане саме з моментом подання в банк платіжного доручення на перерахування відповідних сум податкових зобов`язань, а ініціювання переказу вважається остаточно завершеним і за подальший переказ сум податкового зобов`язання відповідальність несе банк.

Суд зазначає, що Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2018 р. у справі №2040/7636/18 встановлено, що ТОВ САУП «ОМНІС-СЕРВІС» було виконано, покладений на нього обов`язок зі сплати податку на додану вартість з моменту прийняття банківською установою платіжного доручення до виконання, а отже у даному випадку відсутні винні дії позивача стосовно здійснення несвоєчасної сплати податкового зобов`язання за лютий 2009 року, однак така заборгованість рахується за позивачем за даними контролюючого органу, а зарахування сплачених податків і зборів здійснюється в порядку черговості виникнення. Суд прийшов до висновку про відсутність у даному випадку винних дій платника податку, а тому до нього не можуть бути застосовані штрафні санкції, пеня або пред`явлена вимога про повне перерахування податкових платежів до бюджетів та державних цільових фондів.

Відповідно до ч. 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на вищевикладене та враховуючи, що наявна у підприємства позивача заборгованість виникла у зв`язку з не здійсненням третьою особою, покладеного на неї обов`язку з виконання платіжного доручення, що в подальшому послугувало підставою для зарахування відповідачем сплачуваних ТОВ САУП «ОМНІС-СЕРВІС» платежів у порядку ст. 87 Податкового кодексу України, суд приходить до висновку про відсутність у даному випадку винних дій платника податку, а тому до нього не можуть бути застосовані штрафні санкції, пеня або пред`явлена вимога про повне перерахування податкових платежів до бюджетів та державних цільових фондів.

З врахуванням встановлених під час судового розгляду справи обставин, суд приходить до висновку, що позивачем не порушено термінів сплати податку на додану вартість, визначених Податковим кодексом України, а отже наявні підстави для скасування податкових повідомлень-рішень від 20.09.2021 р. № та №.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно положень статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, з врахуванням вищевикладеного, повно і всебічно з`ясувавши обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю спільного англо-українського підприємства "ОМНІС-СЕРВІС".

Розподіл судових витрат здійснюється в порядку ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Спільного англо-українського підприємства "Омніс-Сервіс" Товариство з обмеженою відповідальністю (вул. Іллінська, буд. 61, кв. 231, м. Харків, 61093, ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ), про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 20.09.2021 р. № та від 20.09.2021 р. №.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю спільного англо-українського підприємства "ОМНІС-СЕРВІС" (61093, м. Харків, вул. Іллінська, буд. 61, кв. 231, код ЄДРПОУ - 31557082) сплачену суму судового збору в розмірі 2270 (дві тисячі двісімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, буд. 46, код ЄДРПОУ - 39599198).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його складання у повному обсязі шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складено та підписано 11 лютого 2022 року.

Суддя Заічко О.В.