Справа № 560/8898/21
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2022-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/8898/21

Головуючий у 1-й інстанції: Михайлов О.О.

Суддя-доповідач: Залімський І. Г.

10 лютого 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Сушка О.О. Мацького Є.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась в Хмельницький окружний адміністративний суд з позовною заявою до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №0-2217 від 18.05.2021, яким визначено суму податкового зобов`язання ОСОБА_1 за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2020 рік у сумі 106 334,80 грн.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 20.10.2021 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просив рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 20.10.2021 скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції безпідставно застосовано норму пп. «є» п.266.2.2 п.262.2 ст.262 ПК України в редакції Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві" від 16.01.2020 №466-ІХ, яка чинна з 23.05.2020, до правовідносин щодо визначення податкового зобов`язання за весь 2020 рік.

При цьому, до 23.05.2020 норма пп. «є» п.266.2.2 п.262.2 ст.262 ПК України існувала у редакції, яка дозволяла застосовувати передбачену нею податкову пільгу до об`єктів є які є будівлями промисловості. Належна позивачу будівля за ДК 018-2000 віднесена до підкласу 1251.5 «Будівлі підприємств харчової промисловості», а тому згідно податкового повідомлення-рішення №0-2217 від 18.05.2021 безпідставно визначено суму податкового зобов`язання ОСОБА_1 за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, до 23.05.2020, що свідчить про протиправність такого рішення у повному обсязі.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу позивача в якому вказав на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги. Зауважив, що основна діяльність позивача класифікована у секції А КВЕД ДК 009:2010, допоміжна - у секції J КВЕД ДК 009:2010, що не відповідає підпункту "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України. Крім того, позивачем не надано жодних доказів використання зазначеного майна в господарській діяльності. Таким чином, об`єкт нерухомості (будівля цеху переробки), який на праві власності належить позивачу, не відповідає підставам для надання податкової пільги.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28.12.2021, з урахуванням п.7 ч.1 ст.306, ст.307, 311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, згідно з відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно зареєстровано право власності ОСОБА_1 на нежитлове приміщення цеху переробки за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 2456,1 кв.м.

Належна позивачу будівля згідно Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого та введеного в дію наказом Державним комітетом України по стандартизації, метрології та сертифікації наказом від 17.08.2000 №507 (ДК 018-2000) віднесена до підкласу 1251.5 «Будівлі підприємств харчової промисловості».

Також ОСОБА_1 зареєстрована у якості фізичної особи підприємця, види діяльності згідно Національного класифікатора України ДК 009:2010, затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 29.11.2010 №530 (ДК 009:2010): 01.61 Допоміжна діяльність у рослинництві (основний); 77.31 Надання в оренду сільськогосподарських машин і устаткування.

Головним управління ДПС у Хмельницькій області винесено податкове повідомлення-рішення №0-2217 від 18.05.2021, яким визначено суму податкового зобов`язання ОСОБА_1 за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2020 рік у сумі 106 334,80 грн.

Позивач не погодилась із вказаним рішенням та звернулась до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що об`єкт нерухомості (будівля цеху переробки), який на праві власності належить позивачу, не відповідає підставам для надання податкової пільги, адже основна діяльність позивача класифікована у секції А КВЕД ДК 009:2010, допоміжна - у секції J КВЕД ДК 009:2010, що не відповідає підпункту "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України. Крім того, позивачем не надано жодних доказів використання зазначеного майна в господарській діяльності.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.

Згідно пп.266.1.1 п.266.1 ст.266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Відповідно до підпункту 266.2.1. пункту 266.2 статті 266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка

При цьому, згідно із підпунктом "є" 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України (в редакції чинній з 01.01.2020 по 23.05.2020) не є об`єктом оподаткування будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств.

З 23.05.2020, у зв`язку із прийняттям Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві" від 16.01.2020 №466-ІХ, підпункт "є" 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України викладено у наступній редакції:

"Не є об`єктом оподаткування будівлі промисловості, віднесені до групи "Будівлі промислові та склади" (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, основна діяльність яких класифікується у секціях B-F КВЕД ДК 009:2010, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку".

З урахуванням наведеного, апеляційний суд погоджується із доводами позивача про те, що суд першої інстанції невірно застосував до спірних правовідносин до 23.05.2020 положення підпункту "є" 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України у редакції з 23.05.2020.

Тобто, умовами застосування пп. "є" 266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України є:

- класифікації будівлі у групі 125 "Будівлі промислові та склади" ДК 018-2000;

- використання за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, основна діяльність яких класифікується у секціях B - F КВЕД ДК 009:2010;

- майно не здається їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Разом з цим, колегія суддів зауважує, що існує однозначна судова практика Верховного Суду щодо застосування підпункту "є" 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України у редакції з 23.05.2020, яка обов`язкова до застосування судами в силу ч.5 ст.242 КАС України.

Так, згідно висновків Верховного Суду, висловлених, зокрема, у постановах від 07.09.2021 у справі №819/60/18, від 18.10.2021 у справі №2040/7391/18 та від 24.11.2021 у справі №520/7962/19, застосування підпункту "є" 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України можливе у разі дотримання таких обов`язкових умов:

- використання таких об`єктів, з врахуванням виду їх діяльності, за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва (виготовлення промислової продукції будь-якого виду);

- віднесення будівлі за ДК 018-2000 до групи 125 «Будівлі промислові та склади».

Апеляційний суд зазначає, що у даному випадку виконується лише одна із зазначених умов, а саме: належна позивачу будівля класифікується у групі 125 «Будівлі промислові та склади» ДК 018-2000.

Разом з цим, видами діяльності позивача за ДК 009:2010 є: 01.61 Допоміжна діяльність у рослинництві (основний), яка класифікована у секції А ДК 009:2010; 77.31 Надання в оренду сільськогосподарських машин і устаткування, яка класифікована у секції J ДК 009:2010.

Крім того, позивачем не надано жодних доказів використання зазначеного майна в господарській діяльності.

Більш того, згідно наданого позивачем Звіту про проведення технічного обстеження цеху переробки за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 2456,1 кв.м., підготовленого експертом Чілій А.І. 12.05.2021, вказана будівля перебуває в аварійному стані, її експлуатація неможлива та небезпечна. Тобто, вказаним звітом та доводами позивача підтверджено, що вказана будівля не використовується позивачем у господарській діяльності.

Щодо можливості застосування податкової пільги за рішенням органу місцевого самоврядування, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 266.4.2 пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями).

Рішенням позачергової 41-ї сесії 7-го скликання Теофіпольської селищної ради Хмельницької області від 27.06.2019 №1-41/2019 установлено ставки та пільги зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на 2020 рік, яким передбачено, що від сплати вказаного податку звільняються будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств.

При цьому, застосування вказаної пільги здійснюється за вказаними умовами щодо застосування підпункту "є" 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, отже у даному випадку така пільга не може бути застосована.

Крім того, апеляційний суд зауважує, що ні положеннями ПК України, ні рішенням позачергової 41-ї сесії 7-го скликання Теофіпольської селищної ради Хмельницької області від 27.06.2019 №1-41/2019 не передбачено можливості звільнення від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у разі перебування об`єкта нежитлової нерухомості у аварійному стані чи неможливості його експлуатації.

Так, підпунктом "ґ" 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України передбачено, що не є об`єктом оподаткування житлова нерухомість непридатна для проживання, у тому числі у зв`язку з аварійним станом, визнана такою згідно з рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаної територіальної громади, що створена згідно із законом та перспективним планом формування територій громад.

Однак, належна позивачу будівля не є житловою нерухомістю, що унеможливлює застосування до спірних правовідносин пп."ґ" 266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України.

У відповідності із ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні позову, однак зазначені ним мотиви ухвалення такого рішення не відповідають обставинам даної справи, апеляційний суд вважає за необхідне частково задовольнити апеляційну скаргу та змінити рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 20.10.2021 в частині мотивів ухвалення такого рішення.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення змінити в частині мотивів його ухвалення з урахуванням даної постанови.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Сушко О.О. Мацький Є.М.