Справа № 580/10526/21
Суддя: Валентина ТИМОШЕНКО
Дата ухвалення: 2022-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2022 року справа № 580/10526/21

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Тимошенко В.П.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Канівської міської ради про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

встановив:

07 грудня 2021 року до Черкаського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Канівської міської ради, в якій просить:

1) визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у наданні соціальної допомоги позивачу з 01.09.2021;

2) зобов`язати відповідача скасувати рішення про відмову в наданні соціальної допомоги та прийняти нове рішення про призначення державної соціальної допомоги багатодітній родині ОСОБА_1 з 01.09.2021.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою та необхідними документами про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї, однак отримала повідомлення про відмову у призначенні такої допомоги у зв`язку із відсутністю повного пакету документів, оскільки у декларації не були в повному обсязі відображені відомості про членів сім`ї, зокрема, не зазначені паспортні дані неповнолітніх дітей ОСОБА_2 2006 р.н. та ОСОБА_3 2007 р.н.

Позивач уважає такі дії відповідача протиправними у зв`язку із тим, що її сім`я відмовилася від отримання РНОКПП через релігійні переконання, а неповнолітні діти зможуть відсудити собі паспорт зразка 1994 року лише після досягнення 16-річчя з огляду на що просить адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою від 13.12.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження (без виклику учасників справи в судове засідання).

В поданому до суду відзиві на позовну заяву відповідач позов не визнав та просить відмовити у його задоволенні з тих підстав, що позивач декларацію про доходи заповнила не повністю (не внесла паспортних даних дітей - ОСОБА_2 2006 р.н. та ОСОБА_3 2007 р.н.), тому позивачу відмовлено в призначенні даної допомоги.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_1 20.09.2021 звернулася до відповідача із заявою про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям разом із декларацією про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги.

Рішенням відповідача від 21.10.2021 у наданні державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї відмовлено у зв`язку з відсутністю повного пакету документів.

Позивач, не погоджуючись із таким рішенням відповідача, звернулась із даним позовом до суду

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» від 01.06.2000 №1768-III(далі - Закон № 1768-III) спрямований на реалізацію конституційних гарантій права громадян на соціальний захист - забезпечення рівня життя не нижчого від прожиткового мінімуму шляхом надання грошової допомоги найменш соціально захищеним сім`ям і сприяння їх економічній самостійності.

Згідно зі ст. 1 Закону №1768-III державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям (далі - державна соціальна допомога) - щомісячна допомога, яка надається малозабезпеченим сім`ям у грошовій формі в розмірі, що залежить від величини середньомісячного сукупного доходу сім`ї.

Відповідно до абзацу 4 статті 1 Закону №1768-III, малозабезпечена сім`я - сім`я, яка з поважних або незалежних від неї причин має середньомісячний сукупний доход нижчий від прожиткового мінімуму для сім`ї.

Відповідно до ст. 4 даного Закону призначення і виплата державної соціальної допомоги здійснюються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення) за місцем проживання уповноваженого представника сім`ї.

Порядок призначення, умови виплати та підстави для припинення виплати державної соціальної допомоги, перелік документів, необхідних для призначення допомоги згідно із цим Законом, встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Умови призначення і виплати малозабезпеченим сім`ям державної соціальної допомоги, передбаченої Законом України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям», визначає Порядок призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2003 року №250 (далі - Порядок № 250).

Відповідно до пункту 5 Порядку №250 для призначення державної соціальної допомоги уповноважений представник малозабезпеченої сім`ї, особа якого посвідчується паспортом громадянина України або іншим документом, що підтверджує право на постійне проживання в Україні (для іноземця та особи без громадянства), подає такі документи:

заяву, складену за формою, встановленою Мінсоцполітики;

декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, складену за формою, встановленою Мінсоцполітики (далі - декларація);

довідку про доходи у разі зазначення в декларації доходів, інформація про які відсутня в ДПС, Пенсійному фонді України, фондах соціального страхування тощо та згідно із законодавством не може бути отримана за відповідним запитом органу соціального захисту населення. У разі неможливості підтвердження таких доходів довідкою до декларації додається письмове пояснення із зазначенням їх розміру;

довідку встановленої форми про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях (за наявності).

Інформація про склад малозабезпеченої сім`ї заявника зазначається в декларації. Якщо заявник вже отримує будь-який із видів державної допомоги, які призначаються органами соціального захисту населення, відомості про розмір допомоги враховуються цим органом без необхідності її декларування.

Заява та декларація вважаються такими, що не подані, у разі внесення не у повному обсязі відомостей про членів малозабезпеченої сім`ї (прізвище, ім`я та по батькові, сімейний стан, число, місяць і рік народження, серія (за наявності) та номер паспорта громадянина України чи іншого документа, що підтверджує право на постійне проживання в Україні (для іноземця та особи без громадянства), реєстраційний номер облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку в паспорті).

Підстави за яких державна соціальна допомога не призначається визначені пунктом 10 вказаного Порядку.

Окрім цього відповідно до посвідчення № НОМЕР_1 виданого виконавчим комітетом Канівської міської ради ОСОБА_1 та ОСОБА_4 є багатодітною сім`єю та налічує п`ятеро дітей - 1998, 2002, 2006, 2007 та 2009 року народження.

Як встановлено судом у вересні 2021 року позивач звернулася до відповідача із заявою про призначення державної соціальної допомоги як малозабезпеченій сім`ї, проте у призначенні допомоги позивачу було відмовлено, оскільки в складі сім`ї наявні особи, яким виповнилось 14 років, паспортні дані яких не зазначено.

Зі змісту позовної заяви слідує, що двоє дітей позивача прийняли рішення отримати паспорт громадянина України у формі паспортної книжечки після досягнення ними 16-річного віку, у зв`язку з чим паспорт, в тому числі ID-картка, у них відсутні. Тому зважаючи на неотримання членами сім`ї позивача, яким виповнилось 14 років, паспорта, зазначення паспортних даних у поданих відповідачу документах було неможливим.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Так, неможливість зазначення позивачем паспортних даних членів своєї сім`ї, зважаючи на фактичну їх відсутність, не тільки звужують конституційні права позивача, але й фактично обмежують право позивача на призначення державної соціальної допомоги як малозабезпеченій сім`ї.

На переконання суду не зазначення таких даних дітей є формальною підставою для відмови у наданні позивачу державної соціальної допомоги як малозабезпеченій сім`ї, а можливість отримання паспорта у формі книжечки після досягнення 16-річного віку та фактичної відмови у чотирнадцятирічному віці від паспорта у формі ID-картки, встановлено постановою Великої Палатою Верховного Суду у зразковій справі №806/3265/17 (Пз/9901/2/18).

Суд зазначає, що будь-якої підстави визначених пунктом 10 вказаного Порядку №250 за яких державна соціальна допомога не може бути призначена, відповідачем ні у наданій відмові, ні у відзиві на позовну заяву не зазначено.

Суду звертає увагу, що перелік підстав, які становлять легітимну мету обмежень прав і свобод особи, є вичерпним. Свобода розсуду держав щодо встановлення обмежень є вузькою. Проте, слід оцінити, чи передбачене законом таке обмеження, чи відповідає обмеження «нагальній суспільній потребі», тобто чи є воно необхідним у демократичному суспільстві і чи відповідає воно легітимній меті (див., наприклад, рішення ЄСПЛ у справі «Svyato-Mykhaylivska Parafiya v. Ukraine» від 14 червня 2007 року). Установленість обмежень законом передбачає чіткість і доступність закону, що встановлює такі обмеження. Кожна людина повинна мати відповідне уявлення про норми, які можуть бути застосовані щодо її відповідного права. Вимога чіткого закону, який передбачає обмеження права, має ту саму мету - кожна людина повинна мати можливість передбачити наслідки своєї поведінки. Рівень чіткості, який вимагається від національного законодавства, яке в будь-якому разі не може передбачати усі можливі випадки, багато в чому залежить від змісту відповідного акта, сфери, яку він регулює, чисельність й статусу тих, кому він адресований (див. рішення ЄСПЛ у справі «GropperaAG and Others v. Switzerland» від 28 березня 1990 року).

Тобто, будь-яке обмеження прав і свобод особи повинно бути чітким та законодавчо визначеним, однак у даному випадку таке обмеження, як неможливість отримання вказаної допомоги у зв`язку з відсутністю у членів сім`ї паспорта громадянина України, законодавством не передбачено.

Крім того, відповідно до ст. 14 Конвенції користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, незалежності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою.

При цьому, ЄСПЛ у своєму рішенні по справі «Х`юДжордан проти Великої Британії» сформулював таку позицію: «Якщо загальна політика або захід мають непропорційно шкідливі наслідки для конкретної групи, то вони (загальна політика або захід) можуть вважатися дискримінаційними, незважаючи на те, що вони не спрямовані конкретно на цю групу».

Таким чином неможливість отримання особами допомоги як малозабезпеченій сім`ї у зв`язку з відсутністю у членів сім`ї паспорта громадянина України, зважаючи на їх відмову отримати паспорт у формі ID-картки та не досягненням 16-річного віку, є дискримінаційними.

Враховуючи викладене дії щодо відмови призначенні державної соціальної допомоги як малозабезпеченій сім`ї порушують основоположні права позивача та є протиправними, а тому суд дійшов висновку про необхідність зобов`язання Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Канівської міської ради призначити ОСОБА_1 державну соціальну допомогу як малозабезпеченій сім`ї, відповідно до поданої заяви з місяця звернення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 139, 242-246, 255, 260 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Канівської міської ради () щодо відмови ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_2 ) у призначенні державної соціальної допомоги як малозабезпеченій сім`ї.

Зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Канівської міської ради () призначити ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_2 ) державну соціальну допомогу як малозабезпеченій сім`ї, відповідно до поданої заяви з місяця звернення.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Суддя Валентина ТИМОШЕНКО