Справа № 120/6031/21-а
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2022-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/6031/21-а

Головуючий у 1-й інстанції: Маслоід О.С.

Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.

01 лютого 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Капустинського М.М. Ватаманюка Р.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 04 серпня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства "Вінницький обласний клінічний фтизіопульмонологічний центр" Вінницької обласної ради" про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

в червні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Комунального некомерційного підприємства "Вінницький обласний клінічний фтизіопульмонологічний центр" Вінницької обласної ради" про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо доступу до публічної інформації при розгляді запиту позивача про отримання публічної інформації № 21 від 04.02.2021 року та зобов`язання відповідача розглянути запит позивача № 21 від 04.02.2021 року та надати запитувану інформацію.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 04 серпня 2021 року позов задоволено частково; визнано протиправною бездіяльність Комунального некомерційного підприємства «Вінницький обласний клінічний фтизіопульмонологічний центр Вінницької обласної ради» щодо ненадання відповіді на інформаційний запит ОСОБА_1 про отримання публічної інформації № 21 від 04.02.2021 року; зобов`язано Комунальне некомерційне підприємство «Вінницький обласний клінічний фтизіопульмонологічний центр Вінницької обласної ради» надіслати ОСОБА_1 відповідь на інформаційний запит № 21 від 04.02.2021 року з урахуванням висновків суду, викладених у рішенні. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Крім того, у вказаному рішенні судом вирішено питання про розподіл судових витрат: стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Комунального некомерційного підприємства «Вінницький обласний клінічний фтизіопульмонологічний центр Вінницької обласної ради» на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 454 грн. 00 коп.; у стягненні витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням в частині відшкодування судових витрат, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій просить його змінити в цій частині та стягнути з відповідача на користь позивачки понесені судові витрати на професійну правничу допомогу. В обґрунтування апеляційної скарги позивачка зазначає про те, що на підтвердження понесених витрат вона подала належні та допустимі докази. При цьому, оскільки у договорі визначена фіксована сума гонорару адвоката, вона не залежить від обсягу послуг та витраченого часу, тому відсутність детального розрахунку не може бути підставою для відмови в стягненні таких витрат за рахунок відповідача.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заперечив проти її доводів і зазначив, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, рішення суду першої інстанції змінити в частині вирішення питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, виходячи з наступного.

Відмовляючи в стягненні з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах позовної заяви відсутній детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, що суперечить імперативним приписам ч. 4 ст. 134 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ч.4 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Згідно з ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Ч.9 ст.139 КАС України передбачено що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до чч. 1-5 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Отже, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 11 квітня 2018 року у справі №814/698/16 та від 16 серпня 2019 року у справі №755/6702/16-а склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З матеріалів справи встановлено, що на підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачка долучила до матеріалів справи Договір про надання правової допомоги №21 від 01.06.2021 року (а.с.10), акт приймання-передачі наданих послуг відповідача до Договору про надання правової допомоги № 21 від 01.06.2021 року від 09.06.2021 року (а.с.11), ордер серії АВ №1014810 (а.с.6) та квитанцію від 09.06.2021 року № 09-1326219/1/С на суму 3000 грн (а.с.5).

П.1.1 Договору №21 від 01.06.2021 року (а.с.10) передбачено, що адвокатське об`єднання приймає на себе доручення від Клієнта надавати останньому та в його інтересах оплатну правову допомогу на умовах, визначених цим Договором, а саме: складання позовної заяви про оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядника публічної інформації, у частині доступу до публічної інформації у зв`язку із ненаданням інформації на запит №21 від 04.02.2021 КНП "ВОСТМО "Фтизіатрія" ВОР".

Тобто, надана ОСОБА_1 правова допомога полягає у складанні адвокатом позовної заяви у даній справі.

Відповідно до п.2.1 Договору №21 від 01.06.2021 року (а.с.10) вартість правової допомоги (гонорар) за цим договором становить фіксований розмір 3000 грн.

Отже розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у Договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу.

При цьому матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачкою послуг адвоката (акт приймання-передачі наданих послуг відповідача до Договору про надання правової допомоги № 21 від 01.06.2021 року від 09.06.2021 року (а.с.11)) та понесення нею витрат в суді першої інстанції (квитанція від 09.06.2021 року № 09-1326219/1/С на суму 3000 грн (а.с.5)).

Таким чином, з огляду на умови договору про надання правової допомоги, враховуючи складання і підписання адвокатом всіх процесуальних документів від імені і в інтересах позивачки, колегія суддів дійшла висновку, що в даній справі витрати на правову допомогу в сумі 3000 грн є реальними, підтвердженими матеріалами справи.

Оцінюючи висновки суду першої інстанції щодо відсутності детального опису робіт (наданих послуг), колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, у постанові від 28 грудня 2020 року у справі № 640/18402/19 Верховний Суд дійшов наступного висновку:

"Щодо відсутності детального опису робіт на виконання положень частини четвертої статті 134 КАС України, Суд звертає увагу на зміст цієї норми, яка запроваджена "для визначення розміру витрат", в той час як в межах цієї справи розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним".

Отже, з урахуванням умов Договору №21 від 01.06.2021 року розмір гонорару адвоката є визначеним, тому відсутність детального опису робіт не може бути підставою для відмови у відшкодуванні позивачці понесених нею витрат.

Відповідно до ч.7 ст.134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

В обґрунтування відзиву на позовну заяву та відзиву на апеляційну скарги відповідач зазначає про те, що ОСОБА_1 зловживає своїм правом на звернення із запитами про доступ до публічної інформації та створює перешкоди у роботі лікарні, оскільки за 2020 рік розглянуто понад 100 запитів позивачки, за період з січня по лютий 2021 року - понад 50 запитів. Крім того, в червні 2020 року адвокатом Кравчуком М.І. від імені позивачки подано більше 20 позовних заяв про оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядника публічної інформації - КНП "ВОКФПЦ" ВОР, тому розмір витрат на складання позовної заяви у даній справі є непропорційним складності справи та не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних.

Водночас, відповідач не надав доказів про те, що мінімальна вартість послуг зі складання позовної заяви адвокатом, який здійснює свою діяльність в м.Вінниця, є меншою від вартості, вказаної в Договорі №21 від 01.06.2021 року. При цьому факт звернення позивачки до адміністративного суду з позовними заявами з аналогічних підстав не свідчить про неспівмірність понесених ОСОБА_1 судових витрат.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивачки витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1500 грн пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, суд першої інстанції неправильно застосував норми процесуального права в частині вирішення питання про стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу та необґрунтовано відмовив позивачці у відшкодуванні судових витрат на професійну правничу допомогу.

Разом з тим, оскільки позов ОСОБА_1 задоволено частково, підстави для стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу в повному обсязі відсутні, тому апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції в змінити в частині розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до статті 317 КАС України, підставами для зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 04 серпня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства "Вінницький обласний клінічний фтизіопульмонологічний центр" Вінницької обласної ради" про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії змінити в частині вирішення питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Комунального некомерційного підприємства «Вінницький обласний клінічний фтизіопульмонологічний центр Вінницької обласної ради» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1500 грн (одна тисяча п`ятсот гривень).

В іншій частині рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 04 серпня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття відповідно до ч.1 ст.325 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку з підстав, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Згідно з ч.1 ст. 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Капустинський М.М. Ватаманюк Р.В.