Справа № 380/264/20
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2022-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

25 січня 2022 рокуЛьвівСправа № 380/264/20 пров. № ЗВ/857/13/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Довгополова О. М.
суддів -Гуляка В. В.
Коваля Р. Й.
з участю секретаря судового засідання Петрунів В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові звіт Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, поданий на виконання ухвали Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06 квітня 2021 року про встановлення судового контролю за виконанням постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання здійснити перерахунок пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30 березня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання здійснити перерахунок пенсії відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 березня 2020 року у справі № 380/264/20 скасовано та прийнято нове рішення, яким позов задоволено частково. Визнано бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо не проведення ОСОБА_1 перерахунку пенсії з 01 січня 2016 року відповідно до ст. ст. 43, 51, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ, Постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» та довідок від 09.06.2012 № 91-11702 та від 03.05.2017 № 91-11702 про розмір грошового забезпечення. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії з 01 січня 2016 року відповідно до ст. ст. 43, ч. 2 ст. 51, ч. 4 ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ, Постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» та довідок від 09.06.2012 № 91-11702 та від 03.05.2017 № 91-11702 про розмір грошового забезпечення. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Присуджено за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги в загальному розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) грн.

02.03.2021 ОСОБА_1 звернулась до Восьмого апеляційного адміністративного суду із заявою про встановлення судового контролю за виконанням даної постанови, в якій просила: зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області подати звіт про виконання наведеної постанови в повному обсязі; постановити окрему ухвалу на керівника Головного управління Пенсійного фонду у Львівській області.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06 квітня 2021 року заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення задоволено частково. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області подати у місячний строк з дня набрання законної сили цією ухвалою звіт про виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2020 року у справі № 380/264/20.

29.04.2021 року на адресу суду надійшла заява Головного Управління Пенсійного фонду України у Львівській області про роз`яснення постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.12.2020 року у справі № 380/264/20, у зв`язку з чим ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30.04.2021 року було витребувано матеріали даної справи з Львівського окружного адміністративного суду.

07 травня 2021 року на адресу суду надійшов звіт про виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2020 року у справі № 380/264/20. У даному звіті відповідач наводить ряд доводів неможливості виконання судового рішення та вказує, що враховуючи наведені доводи звернувся до суду із заявою про роз`яснення судового рішення.

У відповідь на викладене у наведеному звіті позивач подала клопотання, у якому просила про розгляд питання про накладення штрафу на керівника Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області за невиконання наведеного судового рішення.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2021 року заяву Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про роз`яснення постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.12.2020 залишено без задоволення. Клопотання ОСОБА_1 щодо розгляду звіту Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо виконання ухвали Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.04.2021 задоволено частково. Встановлено новий строк подачі Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області звіту про виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2020 року у справі № 380/264/20 у місячний строк з дня набрання законної сили цією ухвалою.

02 серпня 2021 року судом зареєстровано клопотання позивача про розгляд звіту, у якому остання просила про розгляд питання про накладення штрафу на керівника Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області за невиконання судового рішення у справі №380/264/20.

Крім того, 02 серпня 2021 року на адресу суду надійшов звіт на виконання ухвали Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2021 року у справі № 380/264/20.

В наведеному звіті Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зазначає, що виплата сум, донарахованих на виконання судових рішень, може бути здійснена за наявності відповідного цільового фінансування з Державного бюджету України та не залежить від самого управління. Пенсійний орган зазначає, що ним вжито всі можливі заходи щодо виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.12.2020 у справі № 380/264/20.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2021 року клопотання ОСОБА_1 щодо розгляду звіту Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо виконання ухвали Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2021 року задоволено частково. Встановлено новий строк подачі Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області звіту про виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2020 року у справі № 380/264/20 у місячний строк з дня набрання законної сили цією ухвалою.

03 листопада 2021 року на адресу суду надійшов звіт на виконання ухвали Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2021 року у справі № 380/264/20.

В наведеному звіті Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зазначає, що ним проведено перерахунок пенсії з 01.01.2016 відповідно до довідки про розмір грошового забезпечення від 09.06.2012 №91-11072 та довідки від 03.05.2017 №91-11702. З 01.02.2021 розмір пенсійної виплати становить 3559,59 грн. Доплата пенсії на виконання судового рішення за період з 01.01.2016 по 31.01.2021 становить 1437,16 грн. Щодо виплати зазначених коштів повідомляє, що така може бути здійснена за наявності відповідного цільового фінансування з Державного бюджету України та не залежить від Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, обговоривши звіт, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Конституційний Суд України у Рішенні від 26 червня 2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі «Шмалько проти України», заява № 60750/00, від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Крім того, у Рішенні від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику ЄСПЛ підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі «Валерій Фуклєв проти України» від 07 червня 2005 року, заява № 6318/03; пункт 43 рішення у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року, заява № 60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» від 15 жовтня 2009 року, заява № 40450/04; пункт 64 рішення у справі «Apostol v. Georgia» від 28 листопада 2006 року, заява № 30779/04).

На підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин першої та другої статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Відповідно до статті 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналогічні положення містяться в статті 370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статтями 14, 370 КАС України.

З метою забезпечення виконання судового рішення статтею 382 КАС України передбачено дві форми судового контролю за виконанням судового рішення: 1) зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання рішення суду; 2) накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, згідно з положеннями частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати в установлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина друга статті 382 КАС України).

Зокрема, в постанові від 3 квітня 2019 року у справі №820/4261/18 Верховний Суд встановив необхідність існування в спірних правовідносинах обставин, з якими стаття 382 Кодексу адміністративного судочинства України пов`язує наявність підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення. У зв`язку з цим, суди попередніх інстанцій при вирішенні спору мають дослідити характер правовідносин, що виникли між сторонами та звертати увагу, що підставою звернення до суду з даним позовом є невиконання судового рішення. Порушенням норм процесуального права є незастосування спеціальних правових норм, передбачених у статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України.

З урахуванням обставин справи, характеру спірних правовідносин, предмета та категорії спору, практики правозастосування, що складалася з приводу спорів цієї категорії, колегія суддів вважає, що відсутні підстави визнання поданого Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області звіту про виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2020 року у справі № 380/264/20 таким, що не підтверджує виконання рішення суду у повному обсязі, оскільки виплати перерахованої пенсії здійснено не було.

Водночас стосовно наявності правових підстав для накладення штрафу на начальника Головного управління Пенсійного фонду у Львівській області за невиконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2020 року колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - коштами, передбаченими за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Відповідно до підпунктів 4, 5 пункту 4 Положення про Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2, Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, забезпечує своєчасне та в повному обсязі фінансування пенсій та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються коштом Фонду та з інших джерел, визначених законодавством, здійснює з цією метою перерозподіл коштів між районами (містами); здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового та начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Таким чином, виплати здійснює Головне управління Пенсійного фонду України винятково коштом Фонду та з інших джерел, визначених законодавством.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно зі статтями 23, 116 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України є порушенням бюджетного законодавства.

Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року № 649 (далі - Порядок № 649).

Відповідно до пункту 1 Порядку № 649 цей Порядок визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, коштами, передбаченими в державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 649 боржник веде облік рішень у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою (далі - реєстр), відповідно до порядку, встановленого Пенсійним фондом України.

Пунктами 4, 5 Порядку № 649 передбачено, що черговість виконання рішень визначається датою їх надходження до боржника.

Для підтвердження суми, що підлягає виплаті, боржник подає до Пенсійного фонду України:

документ, що підтверджує дату надходження судового рішення до боржника;

копію судового рішення (судових рішень) або виконавчого листа;

розрахунок суми, що підлягає виплаті, засвідчений керівником боржника або уповноваженою ним особою.

Відповідно до пункту 10 Порядку № 649 виділення коштів для виплати здійснюється Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету у спосіб перерахування коштів боржнику.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти до висновку про те, що виплата нарахованих (перерахованих) сум пенсій за рішенням суду здійснюється, зокрема, коштами, передбаченими за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Черговість виконання судових рішень визначається датою їх надходження.

Як встановлено судом та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, Головне управління Пенсійного фонду у Львівській області здійснило перерахунок пенсії з 01.01.2016 відповідно до довідки про розмір грошового забезпечення від 09.06.2012 №91-11072 та довідки від 03.05.2017 №91-11702. З 01.02.2021 розмір пенсійної виплати становить 3559,59 грн. Доплата пенсії на виконання судового рішення за період з 01.01.2016 по 31.01.2021 становить 1437,16 грн, та надано витяги з реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою.

Таким чином, відповідач в особі керівника Головного управління вжив конкретні заходи з метою виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2020 року.

Фактична невиплата нарахованих сум зумовлена тим, що виділені бюджетні кошти на виконання судових рішень, боржником в яких є Пенсійний фонд України, спрямовуються на безумовне виконання таких рішень у порядку черговості прийняття. Тому, за умови дотримання Головним управлінням Пенсійного фонду у Львівській області встановленого порядку виконання судового рішення, рішення щодо накладення штрафу на керівника управління є передчасним, оскільки жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Аналогічну позицію Верховний Суд України висловив, зокрема, в ухвалі від 19 травня 2015 року № 21-1044а15 та в постанові від 22 листопада 2016 року у справі № 804/5081/13-а та підтримав Верховний Суд, зокрема, у постановах від 24 січня 2018 року у справі № 405/3663/13-а, від 16 липня 2018 року у справі № 811/1469/18.

Колегія суддів враховує, що переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, адміністративні суди мають зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства, встановлювати наявність та форму вини такої посадової особи, а також зазначати про співмірність розміру штрафу та доходів (фінансової спроможності) такої посадової особи. Це не повинно зумовлювати порушення основоположних засад адміністративного судочинства, зокрема, пропорційності, необхідності дотримання оптимального балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) тощо. Такі засоби не можуть бути надмірними за визначених умов та не мають призводити до порушення прав, гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду з цією метою правом накладати штрафні санкції визнається заходом для забезпечення конституційного права громадян на судовий захист. Специфіка застосування штрафної санкції полягає в тому, що вона накладається на керівника суб`єкта владних повноважень, яким не забезпечено виконання судового рішення та який є відповідальним за діяльність державного органу, який він очолює. Можливість накладення штрафу розглядається не самостійно, а за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або у разі неподання такого звіту. Накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штрафу є мірою покарання, а тому можливість суду накласти такий штраф може бути реалізована лише за умови встановлення судом обставин, які свідчать про умисне невиконання рішення суду, недобросовісність у діях суб`єкта владних повноважень, які свідчать про ухилення останнього від виконання рішення суду. Зважаючи на приписи наведених положень процесуального закону, з урахуванням характеру спірних правовідносин та фактичних обставин справи апеляційний суд не вбачає наявності таких підстав.

Суд також зазначає, що стаття 113 Конституції України встановлює, що Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади та у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» діяльність Кабінету Міністрів України ґрунтується на принципах верховенства права та законності.

Приписи статті 117 Конституції України визначають, що Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови та розпорядження, які є обов`язковими до виконання.

Відповідно до частини першої статті 49 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» Кабінет Міністрів України на основі та на виконання Конституції та законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов`язкові для виконання акти - постанови та розпорядження.

Отже, Порядок № 649, розроблений та затверджений Кабінетом Міністрів України на виконання своїх конституційних повноважень для виконання судових рішень, якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов`язання з нарахування (перерахунку) пенсійних та інших пов`язаних з ними виплат, є обов`язковим для виконання всіма органами та посадовими особами, включаючи органи Пенсійного фонду України.

Зважаючи на те, що Головне управління Пенсійного фонду у Львівській області виконало конкретні заходи, спрямовані на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2020 року, дотримуючись Порядку № 649, колегія суддів дійшла висновку про передчасність застосування до начальника Головного управління штрафу за несвоєчасне виконання судового рішення.

Верховний Суд у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі №704/1547/17 сформулював правову позицію, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту можна, зокрема, встановити новий строк подання звіту. Тобто, суд вправі вжити заходів реагування судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах у формі встановлення нового строку для подачі звіту. Для підтвердження мотивації такого підходу потрібно керуватися абзацом першим підпункту 3.2 пункту 3, абзацу другого пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 червня 2009 року №16-рп/2009, де зазначено, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини, а виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.

Аналогічних висновків Верховний Суду дійшов у справі №560/523/19, які в силу вимог частини 5 статті 242 КАС України є обов`язкові для врахування судами при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Як встановлено судом та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2020 року на момент подання відповідачем звіту від 03 листопада 2021 року виконана не в повному обсязі.

З огляду на наведене, необхідно встановити відповідачу новий строк для подання звіту про виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2020 року у справі № 380/264/20.

Керуючись статтями 243, 310, 321, 325, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Встановити новий строк подання Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області звіту про виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2020 року у справі №380/264/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання здійснити перерахунок пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області подати у місячний строк з дня набрання законної сили цією ухвалою звіт про виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2020 року у справі №380/264/20.

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про накладення штрафу на керівника Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з дати її проголошення та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач О. М. Довгополов
судді В. В. Гуляк
Р. Й. Коваль