Справа № 640/33562/20
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2022-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Мельничука В.П., Оксененка О.М., при секретарі Рейтаровській О.С., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 жовтня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку та виплаті з 05.03.2019 пенсії за вислугу років, призначеної за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» у розмірі 80 відсотків грошового забезпечення без обмеження пенсії максимальним розміром на підставі довідки військової частини НОМЕР_1 за вих. №222/4/164/239/460 від 09.10.2020 про розмір грошового забезпечення, згідно із Постановою КМУ від 30.08.2017 постановою №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», встановленого за відповідною (аналогічною) посадою на день звільнення зі служби, станом на 05.03.2019, до якої включено наступні види грошового забезпечення: посадовий оклад - 9 440,00 грн., оклад за військовим званням - 1 480,00 грн., надбавка за вислугу років - 5 460,00грн., надбавка за особливості проходження служби - 13 104,00 грн.; надбавка за службу в умовах режимних обмежень - 1 416,00 грн., премія - 4 248,00 грн., усього - 35 148,00 грн.;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 з 05.03.2019 пенсії за вислугу років, призначеної за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» у розмірі 80 відсотків грошового забезпечення без обмеження пенсії максимальним розміром на підставі довідки військової частини НОМЕР_1 за вих. №222/4/164/239/460 від 09.10.2020 про розмір грошового забезпечення, згідно із Постановою КМУ від 30.08.2017 постановою №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», встановленого за відповідною (аналогічною) посадою на день звільнення зі служби, станом на 05.03.2019, до якої включено наступні види грошового забезпечення: посадовий оклад - 9 440,00 грн., оклад за військовим званням - 1 480,00 грн., надбавка за вислугу років - 5 460,00грн., надбавка за особливості проходження служби - 13 104,00 грн.; надбавка за службу в умовах режимних обмежень - 1 416,00 грн., премія - 4 248,00 грн., усього - 35 148,00 грн.;

- виплату пенсії (з урахуванням доплат до пенсії, встановлених законодавством) провести з 05.03.2019 без обмеження її максимальним розміром та виплатити суму недоплаченої частини основного розміру пенсії однією сумою з 05.03.2019;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві подати звіт про виконання судового рішення у місячний строк з дати набирання цим рішенням законної сили.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що з 05.03.2019 дня набрання чинності судовим рішенням у справі №826/3858/18, виникли підстави для перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом №2262-ХІІ, з урахуванням основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, оскільки з цієї дати пенсіонер має право на отримання пенсії, виходячи з розміру складових, розрахованих згідно з постановою №704 у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону №2262-ХІІ та статті 9 Закону №2011-ХІІ, а тому відмова пенсійного органу у здійсненні відповідного перерахунку пенсії є протиправною. Разом з цим, стверджував, що розмір пенсії повинен становити 80% відповідних сум грошового забезпечення, а тому дії відповідача щодо виплати пенсії у розмірі 70% сум грошового забезпечення позивач вважає протиправним. Крім того вказував про протиправність обмеження його пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, оскільки з 20.12.2016 відповідна частина статті 43 Закону №2262-ХІІ, яка обмежувала максимальний розмір пенсії, відсутня.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 жовтня 2021 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку та виплаті пенсії на підставі довідки Bійськової частини №222/4/164/239/460 від 09.10.2020 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , станом на 05 березня 2019 року, починаючи з 01 квітня 2019 року, у відповідності до вимог статей 43 i 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-XII «Про пенсійне забезпечення оcіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Bійськової частини НОМЕР_1 від №222/4/164/239/460 від 09.10.2020 з урахуванням всіх складових грошового забезпечення, станом на 05 березня 2019 року, з урахуванням 100 відсотків суми підвищення, починаючи з 01.04.2019 з урахуванням виплаченого.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення в частині відмовлених позовних вимоги та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Так, позивач не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про зобов`язання відповідача перерахувати та виплатити пенсію без обмеження максимального розміру пенсії, у розмірі 80% грошового забезпечення.

Апелянт зазначає, що відмовляючи у виплаті пенсії без обмеження максимального розміру на тій підставі, що така вимога є передчасною, суд першої інстанції не здійснює ефективне правосуддя, яке б унеможливило подальше звернення позивача до суду. Стверджує, що пенсійним органом буде застосовано норму частини 7 статті 43 Закону №2262-ХІІ, якою визначено, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, що є протиправним, оскільки вказане положення статті 43 Закону №2262-ХІІ визнано неконституційним, а тому позовні вимоги є обґрунтованими.

Стосовно відсоткового значення розміру пенсії скаржник зазначає, що статтею 13 Закону №2262-ХІІ, у редакції, чинній на момент укладання контракту про проходження військової служби (02.08.2011) було передбачено, що загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 80 процентів відповідних сум грошового забезпечення. Враховуючи, що станом на 23.02.2017 вислуга років позивача складала 39 років, останній стверджує, що пенсія має становити 80% відповідних сум грошового забезпечення.

Відповідно до положень статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та з квітня 2017 року отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

З 01.01.2018 позивачу проведено перерахунок пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб».

09.10.2020, враховуючи рішення Верховного Суду від 17.12.2019 у зразковій справі №160/8324/19, Bійськовою частиною НОМЕР_1 складено та направлено до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві нову довідку №222/4/164/239/460 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , встановленого за відповідною (аналогічною) посадою заступник начальника управління військової частини НОМЕР_1 , відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704, за нормами, чинними на 05.03.2019, згідно якої розмір грошового забезпечення становить 35 148,00 грн., з яких: посадовий оклад - 9 440,00 грн., оклад за військовим званням - 1 480,00 грн., надбавка за вислугу років (50%) - 5 460,00 грн., надбавка за особливості проходження служби (80%) - 13 104,00 грн., надбавка за службу в умовах режимних обмежень (15%) - 1 416,00 грн., премія (45%) - 4 248,00 грн.

26.12.2020 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про перерахунок пенсії згідно з довідкою Bійськової частини НОМЕР_1 від 09.10.2020 №222/4/164/239/460.

Листом від 01.02.2021 №2120-28/Р-02/8-2600/21 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило позивача, що після набрання законної сили рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва у справі №826/3858/18, яким визнано протиправними та нечинними окремі положення постанови КМУ від 21.02.2018 №103, нормативно-правових актів щодо визначення умов, порядку та розмірів, які передбачають проведення перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом №2262-ХІІ не приймалося, а тому пенсійний орган повернув без виконання надіслану військовою частиною НОМЕР_1 довідку від 09.10.2020 №222/4/164/239/460. Крім того, Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зазначило, що пунктом 24 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «ПРО пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1, не передбачено подання заяв пенсіонерами для проведення перерахунків пенсій у зв`язку зі зміною грошового забезпечення.

Вважаючи дії відповідача щодо не проведення відповідного перерахунку пенсії протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до положень статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (надалі - Закон №2262-ХІІ).

Стаття 13 Закону №2262-ХІІ, у редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу, передбачала, що пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах:

а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я, особам, звільненим зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення;

б) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають страховий стаж 25 років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба, служба в органах внутрішніх справ, поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України (пункт "б" статті 12): за страховий стаж 25 років - 50 процентів і за кожний повний рік стажу понад 25 років - 1 процент відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43);

в) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, які звільняються з військової служби на умовах Закону України «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються зі служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей» (пункт "в" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів відповідних сум грошового забезпечення із збільшенням цього розміру на 3 проценти за кожний повний рік вислуги понад 20 років, але не більше ніж 65 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43).

При цьому частиною другою цієї статті визначено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43).

Статтею 63 Закону №2262-ХІІ визначено підстави перерахунку раніше призначених пенсій.

За приписами статті 63 Закону №2262-ХІІ, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Верховний Суд у рішенні від 04 лютого 2019 року у зразковій справі №240/5401/18, залишеному без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року, зазначив, що при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.

Звертаючись до фактів цієї справи, як зазначає сам позивач, пенсія ОСОБА_1 була призначена у розмірі 70% відповідних сум грошового забезпечення, що узгоджується з положеннями частини 2 статті 13 Закону №2262-ХІІ, у редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу (квітень 2017 року).

Доказів того, що позивачу було призначено пенсію у іншому розмірі, зокрема 80% сум грошового забезпечення, матеріали справи не містять.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для зобов`язання відповідача перерахувати та виплатити пенсію позивача виходячи з 80% сум грошового забезпечення, оскільки при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватись норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Стосовно питання обмеження пенсії максимальним розміром, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Разом з тим, Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання тлумачення частини 2 статті 55 Конституції України (пункт 1 резолютивної частини Рішення № 6-зп від 25 листопада 1997 року; пункт 1 резолютивної частини Рішення № 9-зп від 25 грудня 1997 року та пункт 1 резолютивної частини Рішення №19-рп/2011 від 14 грудня 2011 року).

Так, у рішенні № 19-рп/2011 від 14 грудня 2011 року Конституційний Суд України зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст та спрямованість діяльності держави (частина 2 статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Відтак, системний аналіз статті 55 Конституції України дозволяє дійти висновку, що частина 2 цієї правової норми гарантує кожному захист своїх прав, які були порушені органами державної влади, місцевого самоврядування, посадовими і службовими особами.

Відповідно до статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин. Вирішуючи спір суд повинен встановити, що у зв`язку з прийнятим рішенням, вчиненням дії чи допущенням бездіяльності суб`єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи інтереси особи у сфері публічно-правових відносин. При цьому, обставини дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів має довести належними та допустимими доказами саме позивач.

Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення.

Особа має право звернутись до адміністративного суду з позовом у разі, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. Разом з цим, обставину щодо фактичного порушення суб`єктом владних повноважень - відповідачем його прав, свобод чи інтересів належними і допустимими доказами має довести саме позивач.

У розумінні Кодексу адміністративного судочинства України захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним, тобто, передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення. Відтак, для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право, свободу чи інтерес.

В даному випадку, ключовим правовим питанням у справі, щодо якого фактично виник спір, є право позивача на перерахунок пенсії з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення після визнання протиправними та нечинними пунктів 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» та змін до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 №45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Колегія суддів зауважує, що пенсійний орган відмовив у здійсненні перерахунку пенсії позивача з мотивів не прийняття Урядом нормативно-правових актів щодо визначення умов, порядку та розмірів, які передбачають проведення перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом № 2262-ХІІ.

Відтак, спір щодо обмеження пенсії максимальним розміром на час звернення позивача у цій справі до суду відсутній.

Також, відповідач ще не ухвалював рішення щодо перерахунку пенсії на виконання цього рішення суду, а тому відсутні підстави вважати, що права позивача у зазначеній частині при здійсненні такого перерахунку будуть порушені.

Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні цих позовних вимог, як передчасних.

Такі висновки суду апеляційної інстанції узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у рішенні від 14 вересня 2020 року у справі №560/2120/20.

Доводи апеляційної скарги висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що окружним адміністративним судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини чи порушено норми процесуального закону.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 жовтня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

Суддя В.П.Мельничук

Суддя О.М.Оксененко