Справа № 120/9234/21-а
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2022-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/9234/21-а

Головуючий у 1-й інстанції: Жданкіна Наталія Володимирівна

Суддя-доповідач: Сторчак В. Ю.

03 лютого 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Граб Л.С. Полотнянка Ю.П.

за участю:

секретаря судового засідання: Григорук В.С.,

представника відповідача - Летут І.О.

представника відповідача - Пасічник Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 08 вересня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), Староміського відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) (далі - відповідач 1), Староміського відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (далі - відповідач 2) з наступними позовними вимогами:

- визнати протиправною бездіяльність Староміського відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) щодо не зняття арешту та обтяжень з майна ОСОБА_1 , що накладені в ході виконавчих проваджень №54583682, №55419506 та №59164025, а також не вилучення з Державного реєстру обтяжень рухомого майна даних про публічне обтяження, зареєстроване 29.08.2017 за № 16436831 та вилучення з Єдиного реєстру боржників запису про ОСОБА_1 як боржника по ВП № 54583682 та по ВП № 55419506;

- зобов`язати Староміський відділ державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) вчинити дії щодо зняття всіх наявних арештів та обтяжень з майна ОСОБА_1 , накладені в ході виконавчих проваджень № 54583682, № 55419506 та № 59164025, а також вчинити дії щодо вилучення з Державного реєстру обтяжень рухомого майна даних про публічне обтяження, зареєстроване 29.08.2017 року за № 16436831 та вилучення з Єдиного реєстру боржників запису про ОСОБА_1 як боржника по ВП № 54583682 та по ВП № 55419506.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 08 вересня 2021 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити адміністративний позов в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги, що незважаючи на відсутність незавершених виконавчих проваджень щодо ОСОБА_1 , в межах виконавчих проваджень №5483682, №55419506 та №59164025 на все його нерухоме та рухоме майно накладено та не знято обтяження у вигляді арешту, зареєстроване 29.08.2017 за №16436831, а також, з Єдиного реєстру боржників не знято запис про ОСОБА_1 , як боржника за ВП №54583682 та ВП № 55419506.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому зазначив, що судом першої інстанції правильно встановлено та досліджено усі обставини справи, в результаті чого прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Представники відповідачів в судовому засіданні просили залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на його обгрунтованість.

Позивач та його представник в судове засіданні не з"явились, що не перешкоджає апеляційному розгляду у відповідності до вимог ст. 313 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, представників відповідачів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду - скасувати, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, на виконанні в Староміського відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) перебувало виконавче провадження 54583682 з виконання постанови № 127/6949/17 від 02.06.2017, виданої Вінницьким міським судом Вінницької області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу в розмірі 10200,00 грн.

Державним виконавцем 29.08.2017 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 54583682. Пунктом 3 резолютивної частини рішення постановлено стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 10200,00 грн.

Також, цього ж числа винесена постанова про арешт майна боржника № 54583682 від 29.08.2017, якою накладено арешт на все майно, що належить боржнику.

На підставі даної постанови у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна зареєстровано обтяження № 16436831 від 29.08.2017.

За результатом проведених виконавчих дій державним виконавцем, в зв`язку з тим, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними, керуючись вимогами пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» 31.10.2017 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану. Виконавчий збір та витрати виконавчого провадження в даному виконавчому провадженню державним виконавцем не стягувались.

Вдруге (повторно) постанова № 127/6949/17 від 02.06.2017, видана Вінницьким міським судом Вінницької області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу в розмірі 10200,00 грн. надійшла на виконання до Відділу 20.12.2017.

20.12.2017 Державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 55419506. Пунктом 3 резолютивної частини рішення постановлено стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 10200,00 грн.

За результатом проведених виконавчих дій державним виконавцем, в зв`язку з тим, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними, керуючись вимогами пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» 14.02.2019 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану. Виконавчий збір та витрати виконавчої провадження в даному виконавчому провадженню державним виконавцем не стягувались.

Втретє (повторно) постанова № 127/6949/17 від 02.06.2017, видана Вінницьким міським судом Вінницької області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу в розмірі 10200,00 гри. надійшла на виконання до Відділу 21.05.2019.

21.05.2019 Державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 59164025. Пунктом 3 резолютивної частини рішення постановлено стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 10200,00 грн.

Під час здійснення даного виконавчого провадження державним виконавцем винесені наступні процесуальні документи:

- 21.05.2019 державним виконавцем винесено постанови: про відкриття виконавчого провадження, про стягнення виконавчого збору, про арешт майна боржника.

- 03.07.2019 державним виконавцем винесено постанову про оголошення у розшук майно боржника (транспортний засіб).

- 16.10.2019 державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів (рахунків) боржника.

Згідно листа-повідомлення з Відділу адміністративної практики УНП у Вінницькій області № 44724/41/21/2019, який боржником ОСОБА_1 21.11.2019 було надано державному виконавцю, суму штрафу в розмірі 10200 грн. боржником 31.01.2018 сплачено на відповідний банківський рахунок. Вказана обставина також підтверджується позивачем у своєму позові.

В зв`язку із цим та на підставі листа-повідомлення з Відділу адміністративної практики УНП у Вінницькій області № 44724/41/21/2019, керуючись пункту 3 частини 3 статті 36 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем 21.11.2019 винесено постанову про припинення розшуку майна боржника. Також, відповідно до вимог статті 59 цього Закону 21.11.2019 відповідачем 2 було винесено постанову про зняття арешту з коштів (рахунків) боржника ( ОСОБА_1 ).

За результатом проведених виконавчих дій державним виконавцем, в зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом державним виконавцем, керуючись пунктом 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» 21.11.2019 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Як пояснив представник відповідачів в суді першої інстанції, виконавчий збір та витрати виконавчого провадження в межах даного виконавчого провадження не стягувались, оскільки сума штрафу згідно виконавчого документу була сплачена до відкриття даного виконавчого провадження, а саме: виконавче провадження № 59164025 відкрито 21.05.2019, квитанція про сплату боргу від 31.01.2018.

В свою чергу, представник позивача в позовній зазначив, що інформації яка міститься в розширеному витязі з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, сформованому 02.07.2021 за №73520744, ОСОБА_1 значиться боржником та за ним зареєстровано обтяження №16436831 від 29.08.2017, яким накладено арешт на все його рухоме майно. Крім того, згідно інформації з Єдиного реєстру боржників станом на 02.07.2021 в останньому міститься інформація про те, що позивач обліковується як боржник у виконавчих провадженнях №54583682 та №55419506.

З метою зняття відповідного арешту та вилучення записів з Єдиного реєстру боржників представник позивача 09.06.2021 звернувся до відповідача 2 із скаргою та 06.07.2021 з досудовою претензією.

Листом від 07.07.2021 відповідач 2 повідомив, що державним виконавцем 21.11.2019 винесено постанову про припинення розшуку майна боржника, постанову про зняття арешту з коштів (рахунків) боржника ( ОСОБА_1 ) та постанову про закінчення виконавчого провадження. Згідно даних АСПВ відкриті виконавчі провадження боржником в яких є ОСОБА_1 станом на 07.07.2021 в відділі не перебувають.

З огляду на викладене, а також з метою зняття арешту з майна та вилучення записів з Єдиного реєстру боржників, позивач, керуючись положеннями п. 5 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження", звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що за встановленими судом обставинами відповідач діяв у межах та на підставі закону, тому відсутні підстави для задоволення позову.

Колегія суддів частково не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" (№606-XIV) арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Відповідно до частини 1 статті 30 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 50 вказаного Закону у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 того ж Закону у разі, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Під час розгляду справи судом встановлено, що з метою виконання постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 02.06.2017 прийнятої по справі №127/6949/17 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу в розмірі 10200,00 грн., відповідачем 2 в період з 2017 по 2019 роки було відкрито три виконавчих провадження: №№54583682, 55419506, 59164025.

За результатом проведених виконавчих дій державним виконавцем, в зв`язку з тим, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними, керуючись вимогами пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанови про повернення виконавчих документів, на підставі яких державним виконавцем було відкрито виконавчі провадження №№54583682, 55419506 стягувану. Виконавчий збір та витрати виконавчого провадження в даному виконавчому провадженню державним виконавцем не стягувались.

Разом з тим, під час здійснення виконавчих дій в межах виконавчого провадження №59164025 позивачем 21.11.2019 державному виконавцю було надано лист-повідомлення Відділу адміністративної практики УНП у Вінницькій області № 44724/41/21/2019, яким повідомлено про сплату ОСОБА_1 31.01.2018 суми штрафу в розмірі 10200 грн. на відповідний банківський рахунок. Відповідні обставини знайшли своє підтвердження матеріалами справи та відображені як в позовній заяві так і в відзиві на позовну заяву.

Також, під час розгляджу справи судом було встановлено, що за наслідком отриманої інформації 21.11.2019 державним виконавцем, керуючись пункту 3 частини 3 статті 36 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про припинення розшуку майна боржника; відповідно до вимог статті 59 цього Закону було винесено постанову про зняття арешту з коштів (рахунків) боржника.

Як вбачається з долученого до відзиву на позовну заяву витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, який сформовано 03.09.2021 за №74737319, застосоване до позивача обтяження у вигляді арешту рухомого майна (реєстраційний №16436831 від 29.08.2017) припинено 08.07.2021. Відповідні обставини підтверджуються витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (реєстрація припинення обтяження), який сформовано 08.07.2021 за №73614188. При цьому, підставою для припинення відповідного обтяження зазначено прийняття державним виконавцем 21.11.2019 постанови про закінчення виконавчого провадження №59164025.

Крім того, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, сформованої 03.09.2021 за №273157162, за позивачем жодних обтяжень не обліковуються.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що надані стороною відповідача докази в сукупності із встановленими в ході розгляду справи фактичними обставинами дають підстави для формування висновку про те, що станом на час звернення позивача до суду з даним позовом, за позивачем не обліковувалось не знятих обтяжень, зокрема у вигляді накладення арешту на рухоме або нерухоме майно, застосованих в межах виконавчих проваджень №№ 54583682, 55419506, 59164025.

За наведених фактичних обставин, колегія суддів вважає, що позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльність Староміського відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) щодо не зняття арешту та обтяжень з майна ОСОБА_1 , що накладені в ході виконавчих проваджень №54583682, №55419506 та №59164025, з мотивів наведених у позовній заяві, не підлягають задоволенню.

З аналогічних мотивів не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача 2 вчинити дії щодо зняття всіх наявних арештів та обтяжень з майна ОСОБА_1 , накладені в ході виконавчих проваджень № 54583682, № 55419506 та №59164025.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції обгрунтовано доведено відсутність підстав для задоволення вимог позивача щодо визнання протиправною бездіяльності Староміського відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) щодо не зняття арешту та обтяжень з майна ОСОБА_1 , що накладені в ході виконавчих проваджень №54583682, №55419506 та №59164025, а також не вилучення з Державного реєстру обтяжень рухомого майна даних про публічне обтяження, зареєстроване 29.08.2017 за № 16436831, а також зобов"язання вчинити дії в цій частині шляхом зняття всіх наявних арештів та обтяжень з майна боржника, накладених в ході виконавчих проваджень № 54583682, № 55419506 та № 59164025, та вилучити з Державного реєстру обтяжень рухомого майна даних про публічне обтяження, зареєстроване 29.08.2017 року за № 16436831.

Що стосується вимоги позивача в частині, яка стосуються вилучення відомостей про боржника (позивача) з Єдиного реєстру боржників по виконавчим провадження №№ 54583682, 55419506, суд першої інстанції дійшов висновку, що вимоги правової норми (пункт 2 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження»), на підставі якої зазначені вище виконавчі провадження №54583682, №55419506 були двічі повернути стягувачу, а тому не входять до правових підстав виключення відомостей з вказаного Єдиного реєстру боржників стосовно позивача, та які закріплені в частині сьомій статті 9 Закону України «Про виконавче провадження».

В даному випадку суд зауважив, що згідно матеріалів справи, при формулюванні своїх позовних вимог позивач відштовхувався від алгоритму дій, який передбачений Законом України «Про виконавче провадження», зокрема, статтею 9 цього Закону, але суди першої та апеляційної інстанцій неправильно застосували положення пункту 7 цієї статті та помилково не застосували до спірних правовідносин положення п.2 частини першої ст. 37, п.1 ст. 40, ч. 1 ст. 41 цього Закону, положень розділу VІІІ та пунктів 6, 7 розділу X Положення № 2432/5.

Однак, за вказаного правового регулювання, суд першої інстанції вважає, що такі обставини справи, як фактичне виконання позивачем в повному обсязі рішення суду згідно з єдиним виконавчим документом за окремим виконавчим провадженням, наявність відповідної постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження за виконавчим документом, виконавче провадження по якому було порушено три рази (№№ 54583682, 55419506, 59164025), не підтверджують неправомірності дій відповідача.

Таким чином, суд дійшов висновку, що в даному випадку, за встановленими судом обставинами відповідач діяв у межах та на підставі закону, тому відсутні підстави для задоволення позову щодо зобов"язання відповідачів вилучити відомості про боржника ( ОСОБА_1 ) з Єдиного реєстру боржників по виконавчим провадження №№54583682, 55419506.

Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

За приписами статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до частини першої статті 9 Закону № 1404-VIII Єдиний реєстр боржників - це систематизована база даних про боржників, що є складовою автоматизованої системи виконавчого провадження та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна. Відомості про боржників, включені до Єдиного реєстру боржників, є відкритими та розміщуються на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України.

Згідно з Положенням про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016 № 2432/5 (далі - Положення № 2432/5), автоматизована система виконавчого провадження (далі - Система) - комп`ютерна програма, що забезпечує збирання, зберігання, облік, пошук, узагальнення, надання відомостей про виконавче провадження, формування Єдиного реєстру боржників та захист від несанкціонованого доступу; Єдиний реєстр боржників - систематизована база даних про боржників, що є складовою Системи та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна.

Частиною п`ятою статті 9 Закону № 1404-VIII передбачено, що відомості про боржника вносяться до Єдиного реєстру боржників (крім відомостей щодо боржників, якими є державні органи, органи місцевого самоврядування, а також боржників, які не мають заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів більше трьох місяців, та боржників за рішенням немайнового характеру) одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження.

Вичерпний перелік підстав для виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників визначено частиною сьомою статті 9 Закону № 1404-VIII.

Так, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини 1 статті 37 цього Закону або повернення виконавчого документа до суду на підставі статті 38 цього Закону чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.

У свою чергу, відповідно до пункту 6 Розділу Х Положення № 2432/5 система виключає відомості про боржника з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови:

- про закінчення виконавчого провадження згідно зі статтею 39 Закону України Про виконавче провадження;

- про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження»;

- про скасування заходів примусового виконання за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.

У день встановлення факту відсутності заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів виконавець зобов`язаний винести постанову про скасування заходів примусового виконання.

Таким чином, частиною сьомою статті 9 Закону України «Про виконавче провадження», а також пунктом 6 Розділу Х Положення № 2432/5 визначено вичерпний перелік підстав вилучення відомостей про боржників з Єдиного реєстру боржників.

Судом встановлено, що виконавчі провадження №54583682 та №55419506 завершені шляхом повернення виконавчих документів стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону № 1404-VIII.

Разом з тим, у разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону № 1404-VIII системою відомості про боржника з Єдиного реєстру боржників не виключаються, а тому у відповідача дійсно не було правових підстав та механізму виключення відомостей про позивача з Єдиного реєстру боржників.

З наведених норм випливає, що положення ст. 9 Закону України «Про виконавче провадження» не передбачають існування таких обставин, які склались у даній справі.

Разом з тим, колегія суддів зазначає те, що положення закону повинні бути передбачуваними та надавати достатньо гарантій проти свавільного застосування (Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Свято-Михайлівська Парафія проти України» від 14 червня 2007 року).

Якість закону пов`язана з достатньою чіткістю встановлення ним тих чи інших обставин, на підставі яких діють державні органи (Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волохи проти України» від 2 листопада 2006 року).

У разі наявності прогалин у законодавстві, суд може шляхом розширеного тлумачення, або застосування аналогії права чи закону, вирішити спір у разі необхідності надання повного захисту правам, свободам та інтересам фізичних осіб, правам та інтересам юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства.

В даному випадку, виконавчі провадження №54583682 та №55419506 були повернуті (відповідно 31.10.2017 та 14.02.2019) стягувачу на підставі пункту 2 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Виходячи з аналізу вказаних вище норм та зважаючи на те, що матеріалами справи встановлено, що відомості до Єдиного реєстру боржників внесено державним виконавцем Староміського відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) в рамках виконавчих проваджень №54583682 та №55419506, колегія суддів дійшла висновку, що після їх повернення стягувачу, як таких, що не підлягають виконанню, ОСОБА_1 перестав бути боржником у вказаних виконавчих провадженнях, у розумінні Закону України «Про виконавче провадження», а тому відомості щодо нього мають бути виключені з Єдиного реєстру боржників.

У відповідності із ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судова колегія зазначає, що згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема, в рішенні по справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, п.29).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з частини 1 статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Отже, при розгляді справи судом першої інстанції не надано в повній мірі оцінку усім обставинам у справі, що мають значення для її вирішення, а тому рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, що призвело до неправильного вирішення справи, тому рішення суду першої інстанції належить скасувати та прийняти нове рішення про часткове задоволення адміністративного позову.

Відповідно до ч.6 ст.139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частиною першою, сьомою статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Оскільки, за результатом судового розгляду даної справи суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позову, позивачу підлягає поверненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єктів владних повноважень судовий збір в сумі 3405,00 грн., Староміського відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький).

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 08 вересня 2021 року скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою позов задовольнити частково.

Зобов"язати Староміський відділ державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) вчинити дії щодо вилучення з Єдиного реєстру боржників запису про ОСОБА_1 , як боржника по виконавчих провадженнях №54583682 та №5541506.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Староміського відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) судовий збір у розмірі 3405,00 грн.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 08 лютого 2022 року.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Граб Л.С. Полотнянко Ю.П.