Справа № 640/27679/21
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2022-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Вівдиченко Т.Р.

Суддів Аліменка В.О.

Лічевецький І.О.

За участю секретаря Борисовської Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Служби зовнішньої розвідки України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 листопада 2021 року у справі за адміністративним позовом Служби зовнішньої розвідки України до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач - Служба зовнішньої розвідки України звернувся до суду з позовом до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 22.09.2021 ВП №66779161 про накладення на Службу зовнішньої розвідки України штрафу у розмірі 5 100 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 листопада 2021 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, позивач - Служба зовнішньої розвідки України звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції повністю та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує, що винесена відповідачем постанова про накладення на Службу зовнішньої розвідки України штрафу є передчасною та протиправною, оскільки, не сплинув строк, відповідно до якого, виконавцю необхідно провести перевірку виконання рішення. Також, апелянт вказує, що зміст постанови про накладення на боржника штрафу не містить фактичних даних про встановлення виконавцем факту відсутності поважних причин невиконання боржником рішення. Крім того, апелянт вказує, що відповідачем не зазначено посаду, на яку необхідно поновити ОСОБА_1 , а тому, відповідач помилково застосував під час винесення постанови про накладення на боржника штрафу норми Закону України «Про виконавче провадження», які регламентують порядок виконання рішення, що підлягає негайному виконанню.

21 січня 2022 року електронною поштою до Шостого апеляційного адміністративного суду від відповідача - Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримує позицію суду першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, рішенням Окружного адміністративного суд міста Києва від 11 серпня 2021 року у справі №640/22970/19 адміністративний позов ОСОБА_1 до Служби зовнішньої розвідки України про визнання протиправним та скасування рішення, поновлення на військовій службі та посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу задоволено.

Зокрема, даним рішенням суду поновлено ОСОБА_1 на військовій службі за контрактом від 31 липня 2018 року в Службі зовнішньої розвідки України та відновлено його у списках особового складу з 03 вересня 2019 року, поновлено ОСОБА_1 у штаті Служби зовнішньої розвідки України на посаді першого заступника Голови Служби зовнішньої розвідки України з 13 квітня 2019 року.

Дане рішення суду допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на військовій службі у штаті Служби зовнішньої розвідки України на посаді першого заступника Голови Служби зовнішньої розвідки України.

На виконання зазначеного рішення суду 06 вересня 2021 року видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження ВП 66779161.

Службу зовнішньої розвідки України було повідомлено про відкриття виконавчого провадження листом від 10 вересня 2021 року.

16 вересня 2021 року Службою зовнішньої розвідки України було повідомлено Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про неможливість виконання рішення суду.

Постановою про накладення штрафу від 22 вересня 2021 року на Службу зовнішньої розвідки України було накладено штраф на користь держави у розмірі 5100,00 грн.

Не погоджуючись із постановою про накладення штрафу, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Спірні правовідносини врегульовані нормами Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ (далі - Закон №1404-VІІІ).

Статтею 1 вищевказаного Закону передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню

Частиною 1 статті 5 Закону №1404-VIII закріплено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з частиною 1 статті 18 Закону №1404-VIII, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 16 частини 3 статті 18 Закону №1404-VIII встановлено право виконавця під час здійснення виконавчого провадження накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних і посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини 1 статті 63 Закону №1404-VIII, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

За приписами частини 1 статті 63 Закону №1404-VIII, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Частиною 2 статті 63 Закону №1404-VIII передбачено, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) і попередження про кримінальну відповідальність.

Стаття 75 Закону №1404-VIII встановлює відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі.

Так, частиною першою статті 75 Закону №1404-VIII передбачено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника-фізичну особу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника-юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і встановлює новий строк виконання.

Аналізуючи наведені положення Закону № 1404-VIII в контексті цієї справи, потрібно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону № 1404-VIII.

Тобто, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону № 1404-VIII, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Колегія суддів звертає увагу, що за своєю природою штраф - це міра адміністративної відповідальності. Штрафи представляють собою грошові стягнення, тобто є обтяженням майнового характеру для учасників виконавчого провадження. При цьому, штрафи можуть накладатися лише за винні дії чи бездіяльність.

Як вбачається з матеріали справи, на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває виконавчий лист № 640/22970/19 виданий 06 вересня 2021 року Окружним адміністративним судом міста Києва, зокрема, в частині допущення до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на військовій службі у штаті Служби зовнішньої розвідки України (а.с. 54).

Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Григорян О.Г. від 10 вересня 2021 року ВП №66779161 відкрито виконавче провадження та вказано про необхідність боржнику виконати рішення суду негайно та протягом 3 робочих днів повідомити про його виконання (а.с. 55).

Служба зовнішньої розвідки України направила до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України лист від 17 вересня 2021 року №101330-8-21, в якому зазначила про існування обставин, що роблять неможливим допущеного до негайного виконання (а.с. 56 зв. - 57).

У вищевказаному листі позивач зазначив, що Службою зовнішньої розвідки України вчинено низку заходів, спрямованих на виконання судового рішення від 11.08.2021 у законний спосіб, зокрема, 15.09.2021 подано апеляційну скаргу на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.08.2021.

Також, позивач повідомив, що Службою зовнішньої розвідки України 15.09.2021 подано апеляційну скаргу на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.08.2021 про відмову в задоволенні заяви Служби зовнішньої розвідки України про роз`яснення рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.08.2021 в адміністративній справі № 640/22970/19.

На переконання Служби зовнішньої розвідки України, вказані обставини у своїй сукупності свідчать про неможливість виконання судового рішення від 11.08.2021 в частині поновлення ОСОБА_2 в штаті Служби зовнішньої розвідки України на посаді першого заступника Голови Служби зовнішньої розвідки України з об`єктивних причин.

Водночас, колегія суддів вважає, що подання апеляційної скарги на рішення Окружного адміністративного суд міста Києва від 11 серпня 2021 року у справі №640/22970/19, а також, подання апеляційної скарги на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.08.2021 про відмову в задоволенні заяви Служби зовнішньої розвідки України про роз`яснення рішення суду, не є заходами, що вказують на вчинення дій, спрямованих на виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на військовій службі у штаті Служби зовнішньої розвідки України.

Посилання апелянта на те, що зміст постанови про накладення на боржника штрафу не містить фактичних даних про встановлення виконавцем факту відсутності поважних причин невиконання боржником рішення, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки, із листа Служби зовнішньої розвідки України від 17 вересня 2021 року №101330-8-21 вбачається, що рішення суду в частині допущення до негайного виконання не виконано.

Також, як вбачається із оскаржуваної постанови про накладення штрафу, державним виконавцем було досліджено зміст ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.08.2021 про відмову в задоволенні заяви Служби зовнішньої розвідки України про роз`яснення судового рішення та підстави такої відмови.

Доводи апелянта про те, що винесена відповідачем постанова про накладення на Службу зовнішньої розвідки України штрафу є передчасною та протиправною, оскільки, не сплинув строк, відповідно до якого виконавцю необхідно провести перевірку виконання рішення, колегія суддів вважає необгрунтованими. Так, згідно вимог частини 1 статті 63 Закону №1404-VIII, якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Крім того, позивачем не надано доказів виконання рішення Окружного адміністративного суд міста Києва від 11 серпня 2021 року в частині допущення його до негайного виконання ні як під час розгляду в суді першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції.

З приводу посилання апелянта на те, що відповідачем не зазначено посаду, на яку необхідно поновити ОСОБА_1 , а тому, відповідач помилково застосував під час винесення постанови про накладення на боржника штрафу норми Закону України «Про виконавче провадження», які регламентують порядок виконання рішення, що підлягає негайному виконанню, колегія суддів зазначає, що зі змісту резолютивної частини рішення Окружного адміністративного суд міста Києва від 11 серпня 2021 року, а саме пункту 4, чітко зрозуміло на якій посаді необхідно поновити ОСОБА_1 - посаді першого заступника Голови Служби зовнішньої розвідки України.

Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що постанова відповідача про відкриття виконавчого провадження від 10 вересня 2021 року ВП №66779161 Службою зовнішньої розвідки України не оскаржувалася.

Водночас, матеріали справи не містять жодних доказів, у розумінні статті 73 КАС України, на підтвердження поважності причин невиконання позивачем рішення у справі №640/22970/19.

З огляду на вищезазначене, оскільки, на момент прийняття відповідачем оскаржуваної постанови від 22 вересня 2021 року рішення Окружного адміністративного суд міста Києва від 11 серпня 2021 року у справі №640/22970/19 в частині поновлення ОСОБА_1 на військовій службі у штаті Служби зовнішньої розвідки України не було виконано, колегія суддів вважає, що при винесенні постанови державний виконавець діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, а тому, правові підстави для її скасування відсутні.

Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог Служби зовнішньої розвідки України та відсутність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 287, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Служби зовнішньої розвідки України залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Вівдиченко Т.Р.

Судді Аліменко В.О.

Лічевецький І.О.