Справа № 696/997/21
Суддя: Лариса ТРОФІМОВА
Дата ухвалення: 2022-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 лютого 2022 року справа № 696/997/21
м. Черкаси
Черкаський окружний адміністративний суд у складі судді Трофімової Л.В., за участі секретаря судового засідання Овсієнко Г.О., розглянувши у письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу № 580/997/21
за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 )
до Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 )
про визнання незаконними дій та зобов`язання вчинити дії, постановив рішення.

18.11.2021 вх.45416/21 позивач, звернувшись до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_2 Західного територіального управління Національної гвардії України та з урахуванням змінених позовних вимог (заява від 03.12.2021 вх. 48653/21) просить:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 Західного територіального управління Національної гвардії України в частині нарахування одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві;
- здійснити доплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із отриманням ОСОБА_1 ІІ групи інвалідності у зв`язку з несенням військової служби у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року.
Ухвалою від 08.12.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (письмове провадження).
В обґрунтуванні позовних вимог зазначено, що позивач проходив строкову військову службу у військовій частині НОМЕР_2 Національної гвардії України на посаді старшого кулеметника 2 відділення 1 взводу оперативного призначення роти оперативного призначення 2 батальйону оперативного призначення. 30.05.2021 звільнений у запас у зв`язку зі станом здоров`я. В позовній заяві позивач вказує, що при звільненні з військової служби отримав грошову допомогу в сумі 4800,00 грн. За місцем проживання пройшов дослідження медико-соціальної експертної комісії, згідно заключення втратив 70% працездатності та отримав 2 групу інвалідності терміном на 2 роки, що пов`язана із проходженням військової служби. У зв`язку із викладеним неодноразово звертався за місцем несення служби про виплату одноразової допомоги у зв`язку зі встановленням інвалідності, однак отримав відмову.
Відповідач процесуальним правом подати відзив на позовну заяву, не скористався, копію ухвали від 08.12.2021 про відкриття провадження в справі та позовної заяви із додатками отримав 24.12.2021, що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення.
За ч. 4 ст. 159 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 6 ст. 162 КАС України).
Згідно з частиною 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі під час розгляду справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши повідомлені аргументи щодо обставин справи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів сукупно, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити повністю з огляду на таке.
Відповідно до частини 1 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Конституцією України передбачено (частина 2 статті 19), що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів. Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (далі Закон № 2011) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі -одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Відповідно до ч. 2 ст. 16 цього Закону одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема: 6) встановлення військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби, цих зборів, служби у військовому резерві;
Згідно з п. б) ч. 1 ст. 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).
Пунктом 9 статті 16-3 цього Закону передбачено, що порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
25.12.2013 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» № 975 (Далі - Постанова 975), якою регулюється питання виплати одноразової грошової допомоги.
Згідно абз. 3 п. 2 Постанови 975 допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.
Згідно п. 3 Порядку, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Судом встановлено, що позивач проходив строкову військову службу та 31.05.2021 звільнений в запас на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 28.05.2021 № 121 на підставі підп. «б» п. 2 ст. 26 Закону України «Закону України « Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року № 2232-ХІІ» (за станом здоров`я).
Згідно довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, при огляді 07.07.2021 Обласною МСЕК № 1 м. Черкаси позивачеві встановлено 70% втрати ступеня професійної працездатності.
Відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ № 350313, на підставі акту огляду МСЕК від 07.07.2021 ОСОБА_1 18.06.2021 встановлено в строк до 01.08.2023 другу групу інвалідності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним із проходженням військової служби.
Матеріалами справи підтверджується наявність у ОСОБА_1 під час проходження строкової військової служби захворювання центральної нервової системи, яке визнане пов`язаним із проходженням військової служби (згідно даних свідоцтва про хворобу № 37 від 14.05.2021), а також перебування йог на стаціонарному лікуванні в період строкової військової служби (з 31.03.2021 до 22.04.2021 та з 22.04.2021 до 14.05.2021).
Викладені обставини вказують, що наявні правові підстави для виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням військовослужбовцю строкової військової служби інвалідності, не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби.
Суд відхиляє доводи позивача про те, що у під час звільненні із військової служби йому виплачено грошову допомогу у розмірі 4800,00 грн, оскільки, як вбачається із виписки, сформованої в електронному кабінеті користувача, 31.05.2021 ОСОБА_1 виплачена заробітна плата, належна до розрахунку під час звільнення.
Відповідно до п. 2 розділу І наказу Міністерства оборони України від 26.10.2016 № 564 «Про затвердження Положення про Комісію Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум» Комісія утворюється в апараті Міністерства оборони України з метою виконання пункту 13 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 (далі - Порядок), та Положення про порядок виплати компенсаційних сум військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, які стали інвалідами, членам сімей військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, які загинули під час виконання обов`язків військової служби чи служби в органах внутрішніх справ у складі національного контингенту чи національного персоналу, а також в інших окремих випадках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05 травня 1994 року № 290.
З метою забезпечення виконання покладених на неї завдань Комісія зобов`язана, зокрема приймати до розгляду документи, що надходять до Міністерства оборони України для призначення одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (п. 2 розділу 2).
Комісія приймає рішення щодо призначення одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум на підставі документів, визначених Порядком та Положенням про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 14 серпня 2014 року № 530, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20 жовтня 2014 року за № 1294/26071, та інших нормативно-правових актів (п. 1 розділу ІІІ).
Відтак прийняття рішення про виплату грошової допомоги військовослужбовцеві є виключним повноваженням Комісії. Водночас матеріали справи не містять відомостей про факт звернення позивача до Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум. Відповідно до п. 11 Порядку № 975 військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає документи уповноваженому органу для вирішення питання про призначення грошової допомоги.
Суд не може перебирати на себе дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень/комісії.
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Обираючи спосіб захисту порушеного права, варто зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Обставинами спору та письмовими доказами підтверджується, що відповідач не надав інформації про розгляд звернення щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності, проте позивач не дотримався порядку звернення за призначенням грошової допомоги. За таких обставин порушене право позивача може бути відновлене виключно шляхом визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України щодо нерозгляду заяви ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням другої групи інвалідності внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження строкової військової служби.
Такий спосіб захисту прав позивача, на переконання суду є можливим в даному випадку, враховуючи принципи правової визначеності та належного врядування, але вимагає вжиття позивачем додаткових дій для відновлення та захисту порушеного майнового права, а саме звернення у встановленому порядку до Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум.
Судом встановлено, що позивач помилково зазначає назву відповідача: військової частини НОМЕР_2 Західного територіального управління Національної гвардії України ( АДРЕСА_3 ), тоді як згідно даних Єдиного державного реєстру найменування відповідача Військова частина НОМЕР_2 Національної гвардії України ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ).
Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до статті 3 Закону України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 № 393/96-ВР заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів.
Оцінюючи бездіяльність відповідача щодо відмови у нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності за критеріями частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку, що вона не є протиправною, проте позаяк відповідач (відзив не надав), не вчинивши дій щодо сприяння у розгляді звернення про нарахування та виплату грошової допомоги за наявності відповідних правових підстав, діяв не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що встановлені Конституцією України та законами, необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, без врахування необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав позивача і цілями, на досягнення яких спрямована дана дія, без мотивів відмови, а тому позовні вимоги належить задовольнити.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає про таке.
Згідно частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», відсутні підстави для розподілу витрат із сплати судового збору.
Керуючись статтями 2, 5, 6-16, 19, 73-78, 90, 139, 242-246, 255, 258, 262-263, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України щодо нерозгляду заяви ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням другої групи інвалідності внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження строкової військової служби.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 Національної гвардії України забезпечити розгляд заяви ОСОБА_1 в установленому законодавством порядку з урахуванням висноків суду.
У задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовити.
Судові витрати не розподіляються.
Копію рішення направити учасникам справи.
Рішення набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, що може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду у зв`язку із початком функціонування модулів Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з урахуванням підпунктів 15.1, 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України відповідно до рішення ВРП від 17.08.2021 № 1845/О/15-21 «Про затвердження Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи».
Учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 [ АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ];
відповідач: Військова частина НОМЕР_2 Національної гвардії України [ АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ].
Судове рішення складене 07.02.2022.
Суддя Лариса ТРОФІМОВА