Справа № 620/5386/20
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2022-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/5386/20 Головуючий у 1 інстанції: Лобан Д.В. Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Вівдиченко Т.Р.

Суддів Грибан І.О.

Лічевецького І.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 січня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області, в якому просив:

- визнати протиправною та скасувати відмову Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Чернігівській області, викладену у листі № 10-10/1644 від 14.07.2020 р.;

- зобов`язати Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Чернігівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок розміру страхових виплат.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 січня 2021 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погодившись з рішенням суду, позивач - ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує, що вчинив всі послідовні дії для перерахунку розміру страхових виплат, у відповідності з вимогами Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а тому, відповідач, відмовляючи йому в перерахунку розміру втраченого заробітку, діяв не на підставі Закону.

20 грудня 2021 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримує позицію суду першої інстанції.

11 січня 2022 року електронною поштою до суду апеляційної інстанції від позивача - ОСОБА_1 надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи документів.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.

Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 20 липня 2020 року ОСОБА_1 отримав лист Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Чернігівській області №10-10/1644 від 14.07.2020 р., у якому зазначено про те, що сума втраченого заробітку в розмірі 462,70 грн. розрахована підприємством на виконання припису Територіальної державної інспекції праці у Чернігівській області та перевірена нею, а отже, ОСОБА_1 було відмовлено у перерахунку страхових виплат Відділенням, виходячи з суми 1088,97 грн. на підставі довідки № 278 від 08.12.2009.

Вважаючи таку відмову відповідача у перерахунку страхових виплат, виходячи з суми 1088,97 грн. на підставі довідки № 278 від 08.12.2009, протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Так, правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначені Законом України від 23.09.1999 року № 1105-XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 1105-XIV).

За приписами п. 1 ч. 2 ст. 10 Закону № 1105-ХІV, фонд зобов`язаний забезпечити фінансування та виплату матеріального забезпечення, страхові виплати і надати соціальні послуги, передбачені цим Законом.

Згідно ч. 1 ст. 36 Закону №1105-XIV страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

За приписами ч. 7 ст. 36 Закону № 1105-XIV, страхові виплати складаються із: 1) страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата); 2) страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім`ї та особам, які перебували на утриманні померлого); 3) страхової виплати дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності; 4) страхових витрат на медичну та соціальну допомогу.

У відповідності до ч. 1 ст. 47 Закону № 1105-XIV, страхові виплати провадяться щомісячно в установлені Фондом дні на підставі постанови цього Фонду або рішення суду: 1) потерпілому - з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання; 2) особам, які мають право на виплати у зв`язку зі смертю годувальника, - з дня смерті потерпілого, але не раніше дня виникнення права на виплати.

Згідно вимог частини 5 статті 47 Закону № 1105-XIV, страхові виплати провадяться протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв`язку із страховим випадком, а фінансування додаткових витрат згідно з цим Законом - протягом строку, на який визначено потребу в них.

Як вбачається з матеріалів справи, 05 лютого 1980 року ОСОБА_1 отримав трудове каліцтво, працюючи на посаді водія - наставника автобази №3 Виробничого управління автомобільного транспорту «Головукрнафтогазбуд». У зв`язку із втратою професійної працездатності на 50%, а в кінцевому результаті на 100%, позивачу було призначено грошову допомогу, яка корегувалася в залежності від зміни відсотку втрати працездатності, заробітної плати та коефіцієнта збільшення заробітної плати на підприємстві, де він працював.

До передачі особової справи ОСОБА_1 до Прилуцького відділення дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України (01.01.2001), всі виплати здійснювало підприємство, на якому ОСОБА_1 отримав виробничу травму (каліцтво) БУ-1, яке стало правонаступником автобази №3 АТФ «Укргазбуд».

У 2007 році Територіальна державна інспекція праці провела перевірку за зверненням ОСОБА_1 , за результатами якої було винесено припис. На виконання вказаного припису 05.12.2007 БУ-1 АТФ «Укргазбуд» передало до Відділення нову довідку № 327 від 05.12.2007 про розмір втраченого заробітку, який станом на 01.04.2001 становив 462,70 грн. На підставі цієї довідки Відділення виплатило позивачу різницю в сумі відшкодування за період з 01.07.2001 по 30.11.2007 в сумі 37810,86 грн та з 01.12.2007 почало виплачувати 1324,28 грн щомісячних страхових виплат.

Також, з 01 липня 2001 року ОСОБА_1 , як інваліду І групи здійснюється виплата коштів у розмірі половини мінімальної заробітної плати на постійний сторонній догляд та у розмірі чверті мінімальної заробітної плати на побутове обслуговування.

Актом приймання-передачі від 09.11.2009 БУ № 1 «Укргазбуд» передало до Відділення нову довідку № 239 від 09.11.2009 про розмір втраченого заробітку, який дорівнює 807,31 грн станом на 01.04.2001. Цей перерахунок підприємство провело самостійно за заявою ОСОБА_1 .

Листом № 04/1394 від 19.11.2009 Відділення звернулось до Територіальної державної інспекції праці у Чернігівській області з проханням перевірити розрахунки розміру втраченого заробітку в сумі 807,31 грн.

Територіальною державною інспекцією праці у Чернігівській області листом №2583/03-2 від 27.11.2009 повідомлено Відділення про те, що розрахунок відшкодування втраченого заробітку в сумі 807,31 грн БУ-1 АТФ «Укргазбуд» виконано неправильно. Однак, актом прийняття-передачі № 2 від 08.12.2009 БУ АТФ «Укргазбуд» знову передало до Відділення нову довідку № 278 від 08.12.2009 про розмір втраченого заробітку ОСОБА_1 вже в розмірі 1088,97 грн.

З листа Територіальної державної інспекції праці у Чернігівській області №1114/03-2 від 25.03.2011, який було направлено на адресу Відділення, вбачається, що перерахунок суми відшкодування шкоди ОСОБА_1 здійснювався у грудні 2007 року, відповідно до припису державного інспектора праці; в результаті перерахунку визначена сума відшкодування шкоди станом на 01.04.2001 у розмірі 462,70 грн, виходячи із заробітної плати водія 1 класу; проведення будь-яких перерахунків суми відшкодування шкоди ОСОБА_1 , на підставі довідок, виданих підприємством про заробітну плату на інших посадах, не відповідає законодавству України.

Зважаючи на те, що у відповідності до Положення про Державну інспекцію України з питань праці, затвердженого Указом Президента України № 386/2011 від 06.04.2011 р., яке діяло на час прийняття рішення Відділенням, Держпраці виконувало функції контролюючого органу по відношенню до Фонду в частині призначення та виплати страхових коштів потерпілим, а також на те, що сума втраченого заробітку в розмірі 462,70 грн розрахована підприємством на виконання припису Територіальної державної інспекції праці у Чернігівській області та перевірена нею, ОСОБА_1 було відмовлено у перерахунку страхових виплат Відділенням, виходячи з суми 1088,97 грн на підставі довідки №278 від 08.12.2009.

Колегія суддів, також, звертає увагу на те, що Прилуцький міжрайонний прокурор, в інтересах ОСОБА_1 в 2012 році звернувся до суду з позовом про визнання бездіяльності незаконною та зобов`язання здійснити перерахунок втраченого заробітку (вимога про перерахунок Відділенням розміру щомісячної страхової виплати, виходячи з суми 1088,97 грн).

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2012 року у справі №2-а/2517/84/12 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 25 березня 2014 року у справі № К/9991/49764/12 у задоволенні позову Прилуцького міжрайонного прокурора, в інтересах ОСОБА_1 було відмовлено.

У відповідності до ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2012 року у справі №2-а/2517/84/12 набрала законної сили і підлягає обов`язковому виконанню сторонами по справі.

Проаналізувавши наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для перерахунку ОСОБА_1 розміру призначених страхових виплат, у відповідності до довідки №278 від 08.12.2009 БУ №1, оскільки, сума відшкодування втраченого заробітку у вказаному розмірі була предметом дослідження судами при винесенні судових рішень у справі №2-а/2517/84/12 та визнана необґрунтованою.

З огляду на викладене, посилання апелянта на те, що він вчинив всі послідовні дії для перерахунку розміру страхових виплат, у відповідності з вимогами Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а тому, відповідач відмовляючи йому в перерахунку розміру втраченого заробітку, діяв не на підставі Закону, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 44 Закону № 1105-ХІV, Фонд розглядає справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або заінтересованої особи за наявності усіх необхідних документів і приймає відповідні рішення у десятиденний строк, не враховуючи дня надходження зазначених документів.

Рішення оформляється постановою, в якій зазначаються дані про осіб, які мають право на страхові виплати, розміри виплат на кожного члена сім`ї та їх строки або обґрунтування відмови у виплатах; до постанови додаються копії необхідних документів.

Отже, лист Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Чернігівській області №10-10/1644 від 14.07.2020 у відповідь на заяву про перерахунок розміру соціальних виплат за змістом та формою не може вважатись «відмовою», у розумінні ч. 2 ст. 44 Закону № 1105-ХІV, що і було вірно зазначено судом першої інстанції.

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та відсутність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 січня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Вівдиченко Т.Р.

Судді Грибан І.О.

Лічевецький І.О.