Справа № 620/8907/21
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2022-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/8907/21 Суддя (судді) першої інстанції: Соломко І.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого-судді Лічевецького І.О., суддів - Мельничука В.П., Оксененка О.М., за участю секретаря - Рейтаровської О.С., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби України у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2021 року в справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби України у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ

До Чернігівського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби України у Чернігівській області (далі - ГУ ДПС у Чернігівській області, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Чернігівській області від 14.06.2021 №8087-2526-2020 на суму 198,07 грн.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач дійшов безпідставного висновку про наявність у нього обов`язку зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, оскільки він є особою з інвалідністю 3 групи внаслідок війни, а тому має відповідні пільги зі сплати податків.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 11.10.2021 адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій скаржник просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити.

На думку апелянта суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідач, зокрема зазначає, що згідно з інформації наявної в базах даних ДПС України у власності позивача перебуває нежитлове приміщення (гараж), яке знаходиться на території міста Чернігова, загальною площею 24,4 кв.м.

Ураховуючи, що рішенням Чернігівської міської ради не передбачено пільг зі сплати податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, особам з інвалідністю 3 групи внаслідок війни, суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про відсутність у позивача обов`язку зі сплати податку на вказане нерухоме майно.

Відповідно до статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом попередньої інстанції норм процесуального права, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції установлено, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій та особою з інвалідністю 3 групи, що підтверджується копіями посвідчень серії НОМЕР_1 від 25.09.2015 та серії НОМЕР_2 та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-осіб з інвалідністю.

Згідно даних реєстру платника податків на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, позивач має у власності гараж, площею 24.2 ка.м. Право власності зареєстроване з 06.02.2017.

14 червня 2021 року ГУ ДПС в Чернігівській області винесено податкове повідомлення-рішення №8087-2526-2020, яким позивачу за податковий період 2020 року визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в розмірі 198,07 грн.

Не погоджуючись з оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що належне позивачу на праві власності нерухоме майно (гараж) не є об`єктом оподаткування, а тому прийняте відповідачем рішення є протиправним і підлягає скасуванню.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права, обов`язки платників податків та зборів, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Підпунктами 16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України установлено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

За змістом підпункту 265.1.1 п.265.1 ст.265 ПК України податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є складовим елементом податку на майно, який в силу приписів підпункту10.1.1 пункту 10.1 статті 10 цьогоКодексу, належить до місцевих податків.

Платниками податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості (підпункт 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України).

Згідно з пунктом 266.5.1 статті 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

У відповідності до пункту 266.4.2 статті 266 ПК України сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями).

З аналізу зазначених норм ПК України вбачається, що податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є місцевим податком, який сплачується власниками такого майна в порядку та у розмірах, установлених відповідним органом місцевого самоврядування.

Як установлено судом першої інстанції та убачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 з 06.02.2017 на праві приватної власності належить на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки - гараж, площею 24.2 кв.м.

Додатком 1 до рішення Чернігівської міської ради від 30.01.2015 «Про місцеві податки» (47 сесії 6 скликання) у редакції рішення міської ради від 30.04.2021 № 53/VІІ-17 встановлено на 2020 рік місцевий податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, зокрема для гаражів, виходячи зі ставки 0,25% загальна площа яких перевищує 25 кв.м. Вказане рішення не передбачає звільнення від такої сплати осіб, що мають статус учасників бойових дій з інвалідністю 3 групи.

З указаного вбачається, що гаражі, які належать особам на праві власності загальною площею 25 кв.м. і менше у 2020 році не є об`єктом оподаткування податком нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Отже, у позивача відсутній обов`язок зі сплати вказаного податку у 2020 році.

Таким чином, ГУ ДПС у Чернігівській області дійшло безпідставного висновку про наявність підстав для прийняття оскаржуваного рішення.

З огляду на зазначене, оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним і обґрунтовано скасоване судом першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог.

У той же час, проаналізувавши всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що вони не спростовують висновків суду і апелянт, який є суб`єктом владних повноважень, всупереч вимогам частини другої статті 77 КАС України, не довів тих обставин, на які він посилається, а судом першої інстанції повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів не знаходить підстав для скасування судового рішення з мотивів наведених в апеляційній скарзі.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Серявін та інші проти України» зазначив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що окружним адміністративним судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини чи порушено норми процесуального закону.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби України у Чернігівській області залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

Суддя В.П.Мельничук

Суддя О.М.Оксененко