Справа № 140/1182/21
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2022-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2022 рокуЛьвівСправа № 140/1182/21 пров. № А/857/19853/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р. Й.,

суддів Гуляка В. В.,

Ільчишин Н. В.,

розглянувши у письмовому провадженні в місті Львові апеляційну скаргу Волинської митниці Держмитслужби на додаткове рішення Волинського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2021 року (прийняте у м. Луцьку суддею Волдінером Ф. А.; дата складення рішення у повному обсязі не вказана) в адміністративній справі № 140/1182/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ензо+» до Волинської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Ензо+» (далі - ТОВ «Ензоа+», Товариство) звернулося до Волинського окружного адміністративного суду із позовом та просило визнати протиправним і скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA205100/2020/000015/2 від 16.11.2020.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2021 року позов задоволено.

Визнано протиправним і скасовано рішення Волинської митниці Держмитслужби від 16 листопада 2020 р. № UA205100/2020/000015/2 про коригування митної вартості товарів.

Стягнуто на користь ТОВ «Ензо+» за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці Держмитслужби судовий збір в розмірі 2540 грн 80 коп.

27.04.2021 представник ТОВ «Ензо+» подав до суду заяву щодо вирішення судових витрат, в якій останній просив постановити додаткове рішення про стягнення з відповідача судових витрат на правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн та на залучення перекладача у розмірі 2327,00 грн.

Додатковим рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2021 року заяву представника ТОВ «Ензо+» щодо вирішення судових витрат задоволено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці Держмитслужби на користь ТОВ «Ензо+» судові витрати у сумі 4327 гривень.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, його оскаржила Волинська митниця Держмитслужби, яка вважає, що судом порушено норми процесуального права. Тому просило скасувати додаткове рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви про відшкодування витрат та професійну правничу допомогу відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судом не надіслано на адресу митниці заяву позивача про відшкодування судових витрат чим позбавлено митний орган можливості подати до суду заперечення щодо співмірності їх розміру.

Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у зв`язку з розглядом справи у письмовому провадженні фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із частинами першою, другою, четвертою статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

А відповідно до частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 суд висловив правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині п`ятій статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 22.12.2018 по справі № 826/856/18.

На підтвердження понесених витрат позивач надав суду копії договору про надання правової допомоги від 03.12.2020, укладеного між Адвокатом Мартинюком Д. В. та ТОВ «Ензо+», додатку № 2 від 18.01.2021 до Договору про надання правової допомоги від 03.12.2020, рахунку № 2 від 01.03.2021, акта приймання-передачі наданих послуг № 2 від 16.04.2021, платіжного доручення № 172 від 02.03.2021, договору про надання послуг № 1 від 08.02.2021, акта приймання-передачі наданих послуг № 1 від 01.04.2021, платіжного доручення № 154 від 11.02.2021.

Додатком № 2 від 18.01.2021 до Договору про надання правової допомоги від 03.12.2020 передбачено, що розмір винагороди адвоката становить:

- складання позовної заяви до Волинської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення Волинської митниці Держмислужби від 16.11.2020 №UA205100/2020/000015/2 про коригування митної вартості товарів, 1 година - 500,00 грн;

- складання відповіді на відзив Волинської митниці Держмитслужби, 1 година - 500,00 грн.

Актом наданих послуг № 2 від 16.04.2021 визначено перелік наданих адвокатом послуг на загальну суму 2000,00 грн, а саме:

1) Складання позовної заяви до Волинської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасувати рішення Волинської митниці Держмитслужби від 16.11.2020 №UA205100/2020/000015/2 про коригування митної вартості товарів у справі №140/1472/21 3 години - 1500,00 грн;

2) складання відповіді на відзив Волинської митниці Держмитслужби, 1 година - 500,00 грн.

Згідно з платіжним дорученням № 172 від 02.03.2021 ТОВ «Ензо+» сплатило на рахунок ОСОБА_1 4000,00 грн, в призначенні платежу вказано: «оплата за надання правової допомоги».

Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року в справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року в справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34 - 36), від 23 січня 2014 року в справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року в справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року в справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності є, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами.

При вирішенні питання щодо розподілу витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суд першої інстанції вважав, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката відповідає критеріям розумності, виправданості, співмірності зі складністю справи, а тому суд вважав, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката у цьому випадку має бути відшкодований.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційного погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Щодо вимоги позивача про включення до судових витрат послуг перекладу в розмірі 2327 грн колегія суддів зазначає таке.

Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що подані в перекладі на українську мову документи є письмовими доказами у справі і їхній переклад був здійснений після того як суд залишив без руху позовну заяву, у зв`язку із тим, що вона не відповідає вимогам статті 15 КАС України, оскільки певні документи які додані до неї складені не державною мовою.

Враховуючи наведене, ці витрати підлягають розподілу разом з іншими витратами.

За приписами частин п`ятої - восьмої статті 137 КАС України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт (послуг) залученого стороною спеціаліста, перекладача чи експерта має бути співмірним із складністю відповідної роботи (послуг), її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт (надання послуг). У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату робіт (послуг) спеціаліста, перекладача чи експерта, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно висновків Верховного Суду висловлених у постанові від 31 березня 2020 року в справі № 160/7049/19 склад та розмір витрат, пов`язаних із залученням перекладача, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані документи, що свідчать про оплату витрат, пов`язаних із залученням перекладача, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на залучення перекладача, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має з`ясувати, чи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, тощо.

Витрати, пов`язані із залученням перекладача у цій справі, підтверджуються копіями таких документів: договір про надання послуг № 1 від 08.02.2021, укладений між ФОП ОСОБА_2 та ТОВ «Ензо+», акт приймання-передачі наданих послуг № 1 від 01.04.2021, платіжне доручення № 154 від 11.02.2021 про оплату ТОВ «Ензо+» послуг з перекладу документів на укр. мову у сумі 2327,00 грн. Факт надання послуг перекладача підтверджується перекладом документів, складених іноземною мовою, на українську мову, які є в матеріалах справи.

Колегія суддів зазначає, що розмір понесених позивачем витрат у сумі 2327,00 грн є співмірним із складністю справи та обсягом наданих перекладачем послуг та підтверджується належними та допустимими доказами.

Доводи скаржника про те, що судом порушено його право та позбавлено можливості подати до суду заперечення щодо співмірності розміру витрат на перекладача, у зв`язку із не надісланням на адресу митниці заяви позивача про відшкодування судових витрат, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні без виклику сторін, а заяву про відшкодування понесених судових витрат було направлено митниці безпосередньо представником позивача, про що суду надано підтвердження.

Крім того колегія суддів зазначає, що жодних заперечень щодо розміру відшкодування понесених позивачем судових витрат, які б могли взятися судом до уваги, митницею не зазначено й у апеляційній скарзі.

За таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність задоволення заяви.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, додаткове рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційних скарг зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Волинської митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а додаткове рішення Волинського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2021 року в адміністративній справі № 140/1182/21 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин