Справа № 300/2046/21
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2022-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2022 рокуСправа № 300/2046/21 пров. № А/857/22759/21
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідач Качмара В.Я.,

суддів Большакової О.О., Затолочного В.С.,

при секретарі судового засідання - Юрченко М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Калуської районної державної адміністрації Івано-Франківської області про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2021 року (суддя Остап`юк С.В., м.Івано-Франківськ), -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду позовом до Калуської районної державної адміністрації Івано-Франківської області (далі РДА) в якому, з урахуванням заяви про зміну та доповнення позовних вимог (а.с.47-55), просила:

поновити її на посаді начальника Управління соціального захисту населення (далі -УСЗН) Долинської районної державної адміністрації Івано-Франківської області (далі Посада, УСЗН РДА-1, РДА-1 відповідно), яке є окремим структурним підрозділом районної державної адміністрації зі статусом юридичної особи;

стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 02.04.2021 до дня поновлення її на роботі;

стягнути з РДА на користь позивача 250 тис грн завданої моральної шкоди.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржила позивач, яка із покликанням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що попередження про її можливе звільнення та пропонування вакантних посад повинно було бути здійсненим суб`єктом призначення, а не головою комісії з реорганізації чи заступником УСЗН РДА. Зазначає, що цим суб`єктом мав бути голова РДА-1. Також зауважує, що при її звільненні порушенні гарантії осіб, які підпадають під звільнення у разі ліквідації установи, які мають статус одинокої матері, що передбачені нормами частини третьої статті 184 Кодексу Законів про працю України (далі КЗпП).

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивачки та представника відповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що при звільненні позивача відповідач дотримав процедури припинення державної служби відповідно до пункту 1-1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу» (далі Закон № 889-VIII).

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 працювала з 23.09.2011 на Посаді.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України (далі КМУ) «Про реорганізацію та утворення державних адміністрацій» від 16.12.2020 №1635-р (далі Розпорядження №1635-р), відповідно до пункту 6 частини першої статті 20 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» і статті 7-1 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» (далі Закон № 586-XIV), здійснено реорганізацію районних державних адміністрацій районів, ліквідованих згідно з постановою Верховної Ради України від 17 липня 2020 року №807-IX «Про утворення та ліквідацію районів», шляхом приєднання до районних державних адміністрацій, розташованих в адміністративних центрах районів, утворених зазначеною постановою.

Відповідно до «Переліку районних державних адміністрацій, що реорганізуються шляхом приєднання до районних державних адміністрацій, розташованих в адміністративних центрах районів, утворених постановою Верховної Ради України від 17 липня 2020 року № 807-IX» РДА-1 та Рожнятівську районну державну адміністрацію Івано-Франківської області (далі - РДА-2) приєднано до РДА.

Постановою КМУ від 16.12.2020 за №1321 затверджено «Порядок здійснення заходів щодо утворення та реорганізації районних державних адміністрацій, а також правонаступництва щодо майна, прав та обов`язків районних державних адміністрацій, що припиняються, який визначає механізм здійснення заходів, пов`язаних з утворенням або реорганізацією райдержадміністрацій, а також правонаступництва щодо майна, прав та обов`язків райдержадміністрацій, що припиняються» (далі Постанова №1321, Порядок №1321 відповідно), у зв`язку із зміною адміністративно-територіального устрою України.

Відповідно до розпорядження РДА від 11.01.2021 №4 «Про припинення шляхом ліквідації структурних підрозділів Долинської та Рожнятівської районних державних адміністрацій із статусом юридичної особи публічного права» (далі Розпорядження №4) припинено юридичну особу публічного права УСЗН РДА-1(а.с.41-44).

Головою Комісії з реорганізації РДА-1, РДА-2 шляхом приєднання до РДА попереджено Посада, ОСОБА_1 про наступне звільнення та не раніше ніж через 30 календарних днів від дня попередження, з яким позивач ознайомилася 13.01.2021 (а.с.45).

Розпорядженням РДА «Про структуру Калуської районної державної адміністрації» від 18.01.2021 №3-р/к затверджено структуру РДА з чисельністю 163 штатні одиниці.

РДА, відповідно до Цивільного кодексу України (далі ЦК), Порядку №1321 та враховуючи роз`яснення Національного агентства з питань державної служби від 16.01.2021 №125-р/з «Щодо процедури вивільнення державних службовців у зв`язку з її припиненням» , видано розпорядження «Про деякі питання, пов`язані з реорганізацією Долинської та Рожнятівської районних державних адміністрацій» від 27.01.2021 № 14, пунктом 2 якого, надано повноваження голові РДА-1 ОСОБА_2 та першому заступнику голови РДА-2 ОСОБА_3 щодо звільнення керівників апаратів та керівників структурних підрозділів із статусом юридичної особи публічного права відповідних районних державних адміністрацій відповідно Закону №889-VIII (а.с.29).

09.02.2021 УСЗН РДА, відповідно до статті 87 Закону №889-VIII запропоновано позивачу наявну вакантну посаду провідного спеціаліста сектору з призначення та виплати соціальних допомог та субсидій відділу адміністративного забезпечення №1 (м. Долина). Станом на 16.02.2021 згоди чи відмови від запропонованої посади від ОСОБА_1 не отримано (а.с.34).

Головою Комісії з реорганізації РДА-1, РДА-2 шляхом приєднання до РДА, голови РДА видано розпорядження «Про заходи щодо пропозиції посад керівникам структурних підрозділів Долинської, Рожнятівської та Калуської районних державних адміністрацій» від 23.03.2021 за № 21-р/к, згідно якого доручено керівнику апарату РДА ОСОБА_4 вжити заходів щодо надання пропозиції посад керівникам структурних підрозділів РДА-1, РДА-2 та РДА із статусом юридичних осіб публічного права, які припиняються шляхом ліквідації (а.с.30).

25.03.2021 позивачу запропоновано одну із вакантних посад в РДА у відділі мобілізаційної оборони головного спеціаліста від якої позивач також відмовилася (а.с.33).

Розпорядженням РДА-1 «Про звільнення ОСОБА_1 » від 31.03.2021 за № 8-к (далі Розпорядження №8-к), відповідно до пункту 1-1 частини 1 статті 87 Закону №889-VIII, звільнено позивача з Посади 01.04.2021 у зв`язку із припиненням юридичної особи публічного права УСЗН РДА-1(а.с.12).

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частина шоста статті 43 Основного Закону гарантує громадянам захист від незаконного звільнення.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначає Закон №889-VIII (в редакції чинній на час виникнення спірних відносин.

Згідно з частинами другою, третьою статті 5 Закону №889-VIII відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом.

Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

В силу пункту 4 частини першої статті 83 Закону №889-VIII державна служба припиняється за ініціативою суб`єкта призначення (статті 87, 87-1 цього Закону).

Приписами частини першої статті 87 Закону №889-VIII (в редакції, чинній станом на час попередження про наступне звільнення) визначено, що підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є:

1) скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу;

1-1) ліквідація державного органу.

За змістом частини третьої статті 87 Закону №889-VIII суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів. Суб`єкт призначення або керівник державної служби може пропонувати державному службовцю будь-яку вакантну посаду державної служби у тому самому державному органі (за наявності). При цьому не застосовуються положення законодавства про працю щодо обов`язку суб`єкта призначення отримання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) на звільнення.

Вказана норма діла у такій редакції до 06.03.2021 (до внесення до неї змін Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо відновлення проведення конкурсів на зайняття посад державної служби та інших питань державної служби» від 23.02.2021 №1285-IX).

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що у розглядуваному випадку за наведеного правового регулювання, чинного на час виникнення спірних відносин Законом №889-VІІ не передбачено обов`язку суб`єкта призначення чи керівника державної служби пропонувати державному службовцю будь-яку вакантну посаду. Вказані дії є правом відповідних суб`єктів.

Вжите у частині третій статті 87 Закону №889-VIII слово «може», означає, що на суб`єкта призначення або керівника державної служби не покладається обов`язок з працевлаштування працівників, що вивільняються. Вирішення питання пропонувати державному службовцю вакантну посаду чи ні законодавець залишив на розсуд суб`єкта призначення.

Вказане узгоджується із позицією Верховного Суду у подібній категорії справ, що викладена у постанові від 29 грудня 2021 року у справі №420/3825/20.

Як видно з матеріалів справи звільнення позивача пов`язано із реорганізацією РДА-1 шляхом приєднання до РДА, розташованої в адміністративному центрі новоутвореного району згідно постановою Верховної Ради України від 17 липня 2020 р. №807-IX, яка потягла за собою ліквідацію структурного підрозділу РДА-1 УСЗН РДА-1, як юридичної особи публічного права.

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань РДА-1 припинила своє існування, як юридична особа 10.11.2021. В розглядуваному спорі звільнення пов`язане саме з ліквідацією державного органу, що відбулася у зв`язку зі зміною адміністративно-територіального устрою шляхом утворення та ліквідацією районів згідно постанови Верховної Ради України від 17 липня 2020 р. №807-IX.

Судом першої інстанції встановлено та це не заперечується позивачем-апелянтом, що відповідачем пропонувались вакантні посади у РДА, а саме провідного спеціаліста сектору з призначення та виплати соціальних допомог та субсидій відділу адміністративного забезпечення (м.Долина) УСЗН РДА та головного спеціаліста відділу з питань цивільного захисту, оборонної та мобілізаційної роботи РДА, проте остання відмовилась чи не надала згоду на такі посади.

Вказана відмова від посад ОСОБА_1 в апеляційній скарзі обґрунтована тим, що у неї немає можливості постійно доїжджати в інше місто, так як вона є одинокою матір`ю і вказана обставина буде утруднювати їй можливість доглядати за дитиною. Також зазначає, що їй з незрозумілих причин не було запропоновано посад хоч і нижчого рівня проте наближених до посад керівника УСЗН РДА.

До того ж вказує, що попередження про її звільнення та пропонування їй посад мало бути здійснено безпосередньо головою РДА-1, як суб`єктом призначення, а не іншими особами.

Апеляційний суд відхиляє такі доводи скаржника та вважає за необхідне звернути увагу на те, що з моменту прийняття Розпорядження №4 щодо припинення шляхом ліквідації УСЗН РДА-1, як юридичної особи публічного права та обрання голови комісії з реорганізації усі питання щодо подальшого можливого працевлаштування працівників тих органів які реорганізовуються та структурних підрозділів, які ліквідовуюся виконує відповідного голова такої комісії або інша уповноважена нею особа.

Як підтверджується матеріалами справи керівнику РДА-1 надано право звільняти керівників структурних підрозділів РДА-1, що і було реалізовано шляхом прийняття Розпорядження №8-к.

Крім того, обставини щодо того, якою особою здійснено попередження працівника чи пропонування йому вакантної посади не може розцінюватися як факт порушення процедури звільнення державного службовця за пунктом 1-1 частини першої статті 87 Закону №889-VIII) за умови, що таке попередження було здійснено з дотриманням строку, що передбачений вказаною нормою станом на час такого попередження.

Відносно доводів апелянта про те, що РДА при звільненні її з Посади не враховано те, що вона є одинокою матір`ю малолітної дитини та має переважне на залишення на роботі, то суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зауважити, що на момент прийняття Розпорядження №8-к про звільнення діяла редакція Закону №889-VIІI, якою чітко врегульована процедура звільнення державних службовців у зв`язку з припиненням державної служби за ініціативою суб`єкта призначення.

Так згідно частини третьої статті 87 Закону №889-VIІI суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів.

Аналіз положень Закону № 889-VIII, яким визначалася підстава припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення на момент прийняття Розпорядження, свідчить, що суб`єкт призначення не зобов`язаний був пропонувати позивачу іншу рівноцінну посаду державної служби, а в разі відсутності такої - іншу роботу (посаду державної служби) в РДА.

Водночас, як уже встановлено вище відповідачем попри відсутність обов`язку пропонувати вакантні посади все ж таки вживались заходи щодо забезпечення позивача роботою, однак від запропонованих посад остання відмовилась.

З огляду на викладене, РДА належно, обґрунтовано та мотивовано використано своє право пропонування будь-якої вакантної посади державної служби у цьому органі (за наявності).

Також після набрання чинності 02.02.2020 Законом України «Про внесення змін до Кодексу законів про працю України» від 12.12.2019 №378-IX норми КЗпП щодо переважного права на залишення на роботі стосовно державних службовців, які звільняються з державної служби з підстав скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізації державного органу чи його ліквідації, не застосовуються.

Відтак, ліквідація УСЗН РДА-1, як юридичної особи публічного права, в якому працювала позивач, не зумовлювала обов`язок відповідача як роботодавця забезпечити її працевлаштування.

Відповідно до частин першої-другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відтак, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що Розпорядження №8-к прийнято з дотримання вимог щодо їх обґрунтованості, розсудливості та пропорційності, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване оскаржуване рішення.

Інших процедурних порушень допущених при звільненні позивача, які могли слугувати підставою для визнання звільнення скаржника протиправним, позивачем не наведено, а судом апеляційної інстанції не встановлено.

Оцінюючи наведені скаржником доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи сторін були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2021 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді О. О. Большакова
В. С. Затолочний

Повне судове рішення складено 27 січня 2022 року.