Справа № 620/11795/21
Суддя: Заяць О.В.
Дата ухвалення: 2022-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2022 року Чернігів Справа № 620/11795/21

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Заяць О.В.,

за участі секретаря Гарига Л.О.,

представника позивача Завадецького О.О.,

представника відповідача Кашиної С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом приватного акціонерного товариства "А/Т Тютюнова компанія "В.А.Т.- Прилуки" до Чернігівської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,

У С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство А/Т Тютюнова компанія В.А.Т.-Прилуки (далі -ПАТ А/Т Тютюнова компанія В.А.Т.- Прилуки, позивач) звернулося до суду з позовом до Чернігівської митниці (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Чернігівської митниці про коригування митної вартості товарів UA102170/2021/000021/1 від 19.03.2021;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA102170/2021/00030, оформлену Чернігівською митницею;

- визнати протиправним та скасувати рішення Чернігівської митниці про коригування митної вартості товарів № UA102170/2021/000056/2 від 24.06.2021;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA102170/2021/00084, оформлену Чернігівською митницею.

Позовні в вимоги обґрунтовує тим, що ПАТ А/Т Тютюнова компанія В.А.Т.- Прилуки, у відповідності до вимог частини 2 статті 53 Митного кодексу України були подані митному органу всі необхідні документи для визначення митної вартості задекларованих товарів, проте, незважаючи на це, відповідачем, в порушення норм митного законодавства, були прийняті оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів та оформлені картки відмов в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Крім того, позивач зазначив, що відповідачем не було доведено факту неповноти та недостовірності відомостей про митну вартість товарів, наданих позивачем.

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду від 27.09.2021 прийнято позовну заяву, відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 26.10.2021 у задоволенні клопотання Північної митниці Державної митної служби України відмовлено.

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду від 29.11.2021 продовжено строк підготовчого провадження по справі на тридцять днів та розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 03.12.2021 задоволено заяву представника приватного акціонерного товариства «А/Т Тютюнова компанія «В.А.Т.- Прилуки» про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. Забезпечено проведення судового засідання, що призначено на 08.12.2021 о 14:00 год., у справі № 620/11795/21 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, за участю представника приватного акціонерного товариства «А/Т Тютюнова компанія «В.А.Т.- Прилуки» Завадецького Олександра Олександровича.

Відповідач надав до суду відзив на позов, у якому заперечував щодо позовних вимог, зважаючи на те, що надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості та не дають можливості відповідно до вимог частини 9 статті 58 Митного кодексу України здійснити розрахунки на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та підлягають обчисленню. Враховуючи виявлені розбіжності в документах, відсутність можливості митного органу упевнитись у правильності заявленої митної вартості товару та перевірити її числове значення, взаємопов`язаність сторін, митні оформлення подібної продукції, здійснені у попередні періоди, у митного органу були усі підстави для відмови у застосуванні основного методу визначення митної вартості та для визначення митним органом митної вартості товару самостійно.

Позивач у відповіді на відзив заперечував щодо доводів відповідача та підтримав позицію, викладену у позові, просив задовольнити позовні вимоги повністю.

У запереченнях на відповідь на відзив відповідач підтримав свої доводи, викладені у відзиві та просив відмовити у задоволенні позову.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити з підстав, викладених у позові.

Представник відповідача заперечував щодо позовних вимог та просив відмовити у їх задоволенні, оскільки Чернігівська митниця в оскаржуваних правовідносинах діяла у межах та у спосіб, передбачений чинним законодавством України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

10.12.2015 позивач уклав з резидентом Великобританії Бритіш Американ Тобакко (Джі Ел Пі) Лімітед (British American Tobacco (GLP) Limited), далі - «Продавець», Контракт № T01/16-U (далі - «Контракт»). У подальшому до Контракту були укладені Додаткові договори №№ 7, 10, 11, 14, які стосуються предмета даного спору, та Додаток № 156. За Контрактом позивач купує у Продавця тютюн в кількості та асортименті, що зазначається у Додатку № 156 до Контракту.

Всі поставки за Контрактом здійснюються на умовах DDU («поставлено, податки не сплачені», Інкотермс-2000) склад позивача в Україні, м. Прилуки, вул. Незалежності, 21. Відповідно до зазначених умов, всі витрати, пов`язані з доставкою товарів до складу позивача, здійснює Продавець. У свою чергу, позивач за Контрактом не несе ніяких інших витрат, окрім сплати контрактної ціни за товари. Також, позивач зобов`язаний сплатити бюджетні платежі в Україні, пов`язані з імпортом товарів за Контрактом.

У березні та червні 2021 р. позивач імпортував товари за Контрактом і Додатком № 156 до нього (далі ця господарська операція іменується «Поставка»). Предметом Поставки є «необроблений тютюн типу Вірджинія, трубовогневої сушки, з відділеною середньою жилкою, для виробництва сигарет», «необроблений тютюн, темний, тіньової повітряної сушки (ферментований) з відділеною середньою жилкою, для виробництва сигарет» та «необроблений тютюн типу Берлей, світлий, тіньового сушіння, з відділеною середньою жилкою, для виробництва сигарет».

Для митного оформлення Поставки позивач подав до митниці такі митні декларації та декларації митної вартості:

А) Митна декларація № UA102170/2021/045400 від 16.03.2021; Декларація митної вартості № UA102170/2021/045400 від 16.03.2021;

Б) Митна декларація № UA102170/2021/046115 від 24.06.2021; Декларація митної вартості № UA102170/2021/046115 від 24.06.2021;

Митна вартість Поставки була визначена позивачем за основним (першим) методом, згідно положень ст.ст. 57 та 58 Митного кодексу України (далі - «МК»), а саме за ціною Контракту. Відповідно до умов Контракту, до ціни, яка підлягає сплаті Продавцю у межах Поставки, не підлягають додаванню ніякі інші витрати. Отже, будь-які складові митної вартості, окрім- ціни товарів за Контрактом, відсутні.

Разом з митними деклараціями, відповідно до ч. 2 ст. 53 МК, позивач надав митниці основні документи, а також, відповідно до ч. 6 ст. 53 МК додаткові документи.

Декларації митної вартості містили нульові значення складових митної вартості відповідно до умов Контракту та Поставки.

Відповідач стосовно Поставки прийняв такі оскаржувані рішення:

щодо товарів за митною декларацією № UA102170/2021/045400:

1) рішення про коригування митної вартості товарів № UA102170/2021/000021/1 від 19.03.2021;

Б) картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA102170/2021/00030;

щодо товарів за митною декларацією № UA102170/2021/046115:

А) рішення про коригування митної вартості товарів № UA102170/2021/000056/2 від 24.06.2021;

Б) картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA102170/2021/00084.

Позивач не погодився із здійсненим відповідачем коригуванням митної вартості за Поставкою, і вважає таке коригування необґрунтованим та протиправним.

Вважаючи оскаржувані рішення відповідача та картки відмов протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду з позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.

Так, відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справляння митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI (далі - МК України), Податкового кодексу України та інших законів України з питань оподаткування.

Відповідно до частини першої статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно з частиною першою статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення, зокрема: код товару згідно з УКТЗЕД; фактурну вартість товарів; митну вартість товарів та метод її визначення; суми митних платежів; спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати) (стаття 257 МК України).

Статтями 49, 50 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Частинами четвертою та п`ятою статті 58 МК України також передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Згідно з частиною першою статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом. При цьому, декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (частини перша та друга статті 52 МК України).

Відповідно до частин першої, третьої статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Частинами першою та другою статті 53 МК України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

З аналізу частин першої та другої статті 53 МК України вбачається, що Кодекс містить вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

В силу положень частини п`ятої статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Дана норма кореспондується з положеннями частини третьої статті 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 № 3018-VI Про внесення змін до Закону України Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Крім того, це узгоджується з проголошеними у статті 8 МК України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі; заохочення доброчесності.

Частиною третьою статті 53 МК України передбачено, що в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У свою чергу, Верховний Суд України у постанові від 31.03.2015 (справа № 21-127а15), надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, зазначив: …Аналіз частини 3 статті 53 МК України дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Відповідно до частин першої та другої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Так, частинами першою - третьою статті 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Таким чином, митний орган має виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Разом з тим, саме припущення митного органу щодо подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей не є беззаперечною підставою для незастосування обраного декларантом методу визначення митної вартості, у зв`язку з чим вимагає від суду в кожному випадку здійснювати аналіз поданих декларантом документів.

Аналогічна правова позиція була викладена і в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 18.10.2016 (справа № К/800/982/16).

Відповідно до частини шостої статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Аналіз положень статей 53, 54, 58 МК України дає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України.

Митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов`язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють органу доходів і зборів законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

З метою усунення розбіжностей в документах, усунення сумнівів щодо підробки документів або з`ясування відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, які виявились відсутніми, закон надає право митному органу витребувати від декларанта інші додаткові документи, що перелічені в частині другій статті 53 Митного кодексу України.

Відтак, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали вiдповiднi сумніви, причини неможливості їх перевірки на пiдставi наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши вiдсутнiсть достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є не підтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника.

Ненаведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовiрностi наданої iнформацiї, витребовування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Згідно з частиною третьою статті 54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

У даній справі судом встановлено, що під час митного оформлення задекларованих товарів позивач надав усі документи, що необхідні для визначення митної вартості за ціною контракту, надані документи містять повну інформацію про митну вартість та її складові частини.

Обґрунтовуючи свої сумніви у правильності зазначеної митної вартості, відповідач посилався на аналіз цінової пропозиції щодо рівня цін на подібні товари «Необроблений тютюн типу Вірджинія партія 1023945 V-0FІ3RWS IN 2020» (країна походження Індія) - 5,46 USD/кг (митна декларація від 15.01.2021 № UA102170/2021/045034); «Необроблений тютюн типу Берлей партія 1021539 B-2FL5RMS BR 2019» (країна походження Бразилія) - 6,99 USD/кг (митна декларація від 11.01.2021 № UA102170/2021/045011).

Разом з тим, суд не погоджується з вищевказаним твердженням відповідача, з огляду на наступне.

Так, у відповідності до статті 6 Закону України від 16.04.1991 № 959-XII Про зовнішньоекономічну діяльність зовнішньоекономічний договір (контракт) складається відповідно до цього та інших законів України з урахуванням міжнародних договорів України. Суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право укладати будь-які види зовнішньоекономічних договорів (контрактів), крім тих, які прямо та у виключній формі заборонені законами України.

Згідно зі статтею 6 Господарського кодексу України від 16.01.2003 № 436-IV загальними принципами господарювання в Україні є свобода підприємницької діяльності, заборона незаконного втручання органів державної влади у господарські відносини.

Відповідно до положень статей 179, 189, 190 Господарського кодексу України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначити зміст договору на основі вільного волевиявлення, суб`єкти господарювання можуть використовувати у господарській діяльності вільні ціни. При здійсненні експортних та імпортних операцій у розрахунках з іноземними контрагентами застосовуються контрактні (зовнішньоторговельні) ціни.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що інформація про вантажну митну декларацію, на яку митний орган посилається при коригуванні митної вартості, не є достатнім доказом ціни, за якою відповідну партію товару дійсно було імпортовано до України, оскільки база даних митних органів не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

Аналогічна правова позиція була висловлена і у довідці щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13.03.2012, затвердженій постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.03.2017 № 2.

Разом з тим, відповідач не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що у відповідача не було підстав для витребування у декларанта додаткових документів, оскільки сумніви з підстав, викладених у оскаржуваному рішенні, не обґрунтовані у розумінні статті 53 МК України, а отже відповідач не спростував такими сумнівами числові значення складових митної вартості товарів.

При цьому, позивачем були надані всі основні документи, необхідні для визначення митної вартості товарів за основним методом (ціною Контракту), відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України. Надані позивачем документи не містили розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, не містили ознак підробки, і не повинні були містити відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, оскільки всі такі складові були включені у ціну Контракту. Разом з тим, відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, містились вичерпно у наданих позивачем відповідачу документах, а саме у Контракті з додатками до нього та відповідних інвойсах.

Позивач для митного оформлення товарів за Поставкою за основним методом (ціна Контракту) вчинив всі дії, передбачені чинним законодавством, натомість відповідач протиправно не виконав свої функції щодо такого митного оформлення товарів, що підтверджується наступним.

Після прибуття товарів за Поставкою на митну територію України, позивач звернувся до відповідача для здійснення митного оформлення імпорту. Митна вартість товарів визначена позивачем за основним методом - за ціною контракту (вартістю операції). Відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України, одночасно з митною декларацією позивачем були подані наступні документи:

- декларація митної вартості;

- контракт № T01/16-U від 10.12.2015 з додатковими договорами №№ 7, 10, 11 та 14 та додатком № 156;

- рахунки-фактури (інвойси);

- повідомлення щодо відсутності на момент митного оформлення оприбуткування товару та оплати за нього та надання інформації щодо оплати за подібні товари;

- ліцензію на виробництво тютюнових виробів;

- інші документи, що супроводжували поставку товару: акти про проведення огляду товарів, міжнародні товарно-транспортні накладні, морські накладні, сертифікати про походження товару, екологічні декларації, документи фітосанітарного та радіологічного контролю, які зазначені самим відповідачем у Картках відмови № UA102170/2021/00030 та №UA102170/2021/00084.

Позивачем додатково до основних документів, вказаних в ч. 2 ст. 53 МК України, керуючись ч. 6 ст. 53 МК України, було подано прайс-листи від 23.02.2021 та експертні висновки Чернігівської регіональної торгово-промислової палати № ЧК-120 від 16.03.2021, №ЧК- 126 від 18.03.2021, № ПК-16 від 15.02.2021.

Судом не приймається до уваги посилання відповідача у оскаржуваних рішеннях та картках відмови на той факт, що вказані експертні висновки ґрунтуються виключно на даних прайс-листа, а тому не дає змоги в повній мірі проаналізувати ціноутворення товарів, що імпортуються на митну територію України щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів та перевірити достовірність заявленої митної вартості товарів, оскільки висновок експерта по своїй суті є лише результатом практичної діяльності фахівця-оцінювача щодо визначення вартості об`єкта оцінювання, у зв`язку з чим він не може містити інформацію про ціноутворення, адже вказані дії знаходяться поза межами професійної діяльності фахівця оцінювача та здійснюються кожним суб`єктом господарювання на власний розсуд.

Необхідно вказати, що зазначені вище документи є достатніми для митного оформлення товарів за основним (першим) методом - за ціною Контракту щодо кожної митної декларації.

Згідно ч. 3 ст. 57 МК України кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, митна вартість товарів за Поставкою могла бути визначена шляхом застосування основного методу, і позивач надав для цього відповідачу всі необхідні документи.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 58 МК України були наявні всі умови для застосування основного методу визначення митної вартості товарів:

- немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарі;

- щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;

- жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві;

- покупець і продавець хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів, обґрунтування зворотнього відсутні;

- ціна Контракту підтверджена позивачем документально;

- складові митної вартості, які б підлягали обчисленню, не застосовуються, оскільки всі витрати з поставки за Контрактом несе Продавець.

Як вбачається з обставин справи, будь-які складові митної вартості у Поставці об`єктивно відсутні, оскільки, згідно з умовами Контракту позивач не несе ніяких витрат, пов`язаних з поставкою товарів на умовах DDU склад позивача, окрім сплати Продавцю ціни за Контрактом.

Відповідно до ч. 11 ст. 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті (за Контрактом), не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті.

Розрахунок митної вартості проведений позивачем за основним методом (ціна Контракту) на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

У деклараціях митної вартості щодо Поставки позивач правомірно зазначив нульові значення складових митної вартості та відсутність впливу взаємозв`язку сторін Контракту на вартість товарів, окрім того, якщо розбіжності між інвойсами та Контрактом щодо термінів оплати не стосуються ціни товару, то не можуть й впливати на його визначення митної вартості.

Щодо твердження відповідача, що прайс-лист виданий не виробником товару, а Продавцем за Контрактом та прайс-лист виробника товару відсутній, то зазначена обставина не може бути підставою для відмови у митному оформленні та коригуванні митної вартості, зважаючи на те, що відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України прайс-лист виробника товару не входить до переліку документів, які декларант має надати митному органу для підтвердження митної вартості.

Доводи відповідача про неможливість ідентифікації товару по наданим документам також є необґрунтованими, адже наданими документами підтверджується, що повна назва товарів, рік їх виготовлення зазначені в основних документах - додатках до Контракту та Інвойсах. Ідентифікувати товар можливо за номерами маркуванням товару, які вказано як в додатках до контракту і інвойсах, так і в прайс-листі. Враховуючи, що повний опис товару визначений в самому Контракті та додатках до нього, то зазначення групи якості та країни походження товару в прайс-листі є достатнім для ідентифікації товару.

Суд вказує, що митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

З урахуванням вищевикладеного та оскільки митна вартість була підтверджена достовірними документами, які містять відомості про складові вартості, визначені на підставі об`єктивних даних, що піддаються обчисленню, суд вважає неправомірними висновки відповідача, за наслідками вивчення поданих документів для митного оформлення товарів, зважаючи на відсутність підстав для застосування іншого методу визначення митної вартості, окрім основного (першого) методу - за ціною Контракту.

У відповідності до пункту 3 частини 2 статі 2 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, зобов`язаний обґрунтовувати своє рішення, тобто приймати рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що визначення відповідачем митної вартості товарів та її коригування із застосуванням резервного методу здійснено з порушенням вимог митного законодавства України, що є підставою для визнання протиправними та скасування оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товарів.

Суд зазначає, що скасування судом рішення митного органу про коригування митної вартості товарів є підставою для скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Таким чином, оскільки суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправними та скасування оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товарів, то визнанню протиправними та скасуванню підлягають і картки відмов у прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

При вирішенні даної справи судом були враховані положення частини 2 статті 2 та частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову повністю.

Частиною 1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Чернігівської митниці про коригування митної вартості товарів UA102170/2021/000021/1 від 19.03.2021.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA102170/2021/00030, оформлену Чернігівською митницею.

Визнати протиправним та скасувати рішення Чернігівської митниці про коригування митної вартості товарів № UA102170/2021/000056/2 від 24.06.2021.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA102170/2021/00084, оформлену Чернігівською митницею.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Чернігівської митниці на користь приватного акціонерного товариства "А/Т Тютюнова компанія "В.А.Т.- Прилуки" судовий збір у розмірі 8 243 (вісім тисяч двісті сорок три) грн 79 (сімдесят дев`ять) коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Позивач: Приватне акціонерне товариство "А/Т Тютюнова компанія "В.А.Т.- Прилуки", вул.Незалежності, 21,м.Прилуки,Чернігівська область,17502, .

Відповідач: Чернігівська митниця, пр.Перемоги, 6,м.Чернігів,14017, код ЄДРПОУ ВП: 43985581.

Повний текст рішення суду виготовлено 28 січня 2022 року.

Суддя О.В. Заяць