Справа № 620/583/19
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2022-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/583/19 Головуючий у І інстанції - Тихоненко О.М.
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.,

суддів: Лічевецького І.О., Оксененка О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2021 року у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Чернігівобленерго» до Державної екологічної інспекції у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування приписів, -

В С Т А Н О В И Л А:

Публічне акціонерне товариство «Чернігівобленерго» звернулось до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Державної екологічної інспекції у Чернігівській області, в якому просило:

- визнати протиправними та скасувати приписи Державної екологічної інспекції у Чернігівській області від 10.09.2018 № 163/04, від 14.11.2018 № 163/01/04.

Обґрунтовуючи позовні вимоги Позивач вказав, що оскаржувані приписи винесені Відповідачем з численними порушеннями: при проведенні перевірки інспекторами Відповідача не надано Позивачу копію направлення на проведення перевірки, тому Позивач не був проінформований про перелік питань, що виносились на перевірку; припис від 14.11.2018 № 163/01/04 винесено після спливу більше двох місяців після проведення перевірки, а також в ньому йдеться про порушення, яке не було встановлено під час самої перевірки; вказаний припис не містить строків, протягом яких порушення мають бути усунуті. Щодо припису від 10.09.2018 № 163/04, то Позивачем зазначено, що згідно з цим приписом його виконання повинно бути у майбутньому і постійно, що суперечить статті 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності". Обрані Відповідачем формулювання у приписі не відповідають вимогам законодавства, адже воно не встановлює для суб`єктів господарювання саме такі способи дотримання законодавства.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2019 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 серпня 2019 року, позов задоволено в повному обсязі.

Визнано протиправними та скасовано приписи Державної екологічної інспекції у Чернігівській області від 10.09.2018 № 163/04 та від 14.11.2018 № 163/01/04.

Постановою Верховного суду від 17 серпня 2021 року касаційну скаргу Державної екологічної інспекції у Чернігівській області задоволено частково.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 серпня 2019 року скасовано, а справу № 620/583/19 направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2021 року позов задоволено повністю.

Визнано протиправними та скасовано приписи Державної екологічної інспекції у Чернігівській області від 10.09.2018 № 163/04 та від 14.11.2018 № 163/01/04.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням Державна екологічна інспекція у Чернігівській області подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі Державна екологічна інспекція у Чернігівській області посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Апеляційна скарга мотивована тим, що на початку проведення перевірки Відповідачем було виконано всі вимог ст. 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", в тому числі надано копію направлення на проведення перевірки № 461. Сам факт проведення перевірки свідчить про те, що направлення було вручено, оскільки в разі ненадання направлення суб`єкт господарювання вправі не допустити інспекторів до проведення перевірки.

Відповідач також наполягає на своєму праві виносити приписи у останній день проведення перевірки, а тому припис від 10.09.2018 № 163/04 винесено правомірно. Крім того, Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", який регулює порядок проведення такого нагляду (контролю) не визначено поняття "строк".

Щодо припису від 14.11.2018 № 163/01/04, то Відповідач вказує на те, що він винесений після спливу двомісячного терміну через те, що під час проведеної перевірки здійснювався забір проб ґрунту, про що складено відповідні акти, а на дослідження цих проб необхідний значний час.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Чернігівській області в якому він просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Наказом Державної екологічної інспекції у Чернігівській області від 27 серпня 2018 року № 461, на підставі Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 року № 877-V, відповідно до статті 20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», плану роботи Держекоінспекції у Чернігівській області на 2018 рік, визначено провести планову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства ПАТ «Чернігівобленерго», що знаходиться за адресою: м. Чернігів, вул. Гонча, 40, в термін з 28 серпня по 10 вересня 2018 року.

На підставі вказаного наказу Державною екологічною інспекцією у Чернігівській області оформлено направлення на проведення планової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства ПАТ «Чернігівобленерго», що знаходиться за адресою: м. Чернігів, вул. Гонча, 40.

За результатами проведеної перевірки було складено Акт від 10.09.2018 № 163/04, у якому зафіксовано порушення Відповідачем вимог природоохоронного законодавства.

На підставі акту перевірки Державною екологічною інспекцією у Чернігівській області складено приписи від 10.09.2018 № 163/04 та від 14.11.2018 № 163/01/04.

Не погоджуючись з прийнятими приписами, Позивач звернувся з даним адміністративним позовом до адміністративного суду.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що обов`язковою умовою проведення планового контрольного заходу є вручення суб`єкту господарювання направлення на проведення перевірки.

Відповідачем до матеріалів відзиву на позовну заяву було додано копію направлення на проведення перевірки № 461, на зазначеній копії не міститься відмітки про отримання представниками Позивача вказаного направлення.

Таким чином в ході розгляду справи не підтверджено факту вручення Позивачу направлення на проведення перевірки, що свідчить про порушення вимог Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", що не було спростовано Відповідачем під час розгляду справи.

Також суд першої інстанції зазначав, що оскаржувані приписи були винесені без наявних для того підстав, що призводить до порушення прав Позивача, як наслідок останні підлягають скасуванню.

Крім того, посилання Відповідача на факт виконання Позивачем приписів не свідчить про їх правомірність, оскільки, як зазначає Позивач він виконував оскаржувані приписи виключно для упередження від застосування Відповідачем санкцій.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно зі статтею 50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоров`я довкілля.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 2017 року № 275 (далі - Положення № 275), Державна екологічна інспекція України (Держекоінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра екології та природних ресурсів і який реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Пунктом 7 Положення № 275 передбачено, що Держекоінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Згідно з пунктом 1 Положення про територіальні та міжрегіональні територіальні органи Держекоінспекції, затвердженого наказом Міністерства енергетики та захисту довкілля України від 07 квітня 2020 року № 230 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16 квітня 2020 року за № 350/34633, Державна екологічна інспекція відповідної області (далі - Інспекція) є територіальним органом Держекоінспекції та їй підпорядковується.

Повноваження Інспекції поширюються на територію Автономної Республіки Крим, відповідних областей, міст Києва та Севастополя, внутрішні морські води, територіальне море, виключну (морську) економічну зону України, континентальний шельф України та лимани.

Таким чином, Державна екологічна інспекція України та її територіальні органи є уповноваженим органом щодо реалізації державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначені Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 5 квітня 2007 року № 877-V (далі - Закон № 877-V).

Відповідно до частини першої статті 4 Закону № 877-V державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.

Частиною одинадцятою статті 4 Закону № 877-V визначено, що плановий чи позаплановий захід щодо суб`єкта господарювання - юридичної особи має здійснюватися у присутності керівника або особи, уповноваженої керівником. Плановий чи позаплановий захід щодо фізичної особи - підприємця має здійснюватися за його присутності або за присутності уповноваженої ним особи.

Частиною четвертої статті 5 Закону № 877-V передбачено, що органи державного нагляду (контролю) здійснюють планові заходи з державного нагляду (контролю) за умови письмового повідомлення суб`єкта господарювання про проведення планового заходу не пізніш як за десять днів до дня здійснення цього заходу.

Повідомлення повинно містити: дату початку та дату закінчення здійснення планового заходу; найменування юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснюється захід; найменування органу державного нагляду (контролю).

Повідомлення надсилається рекомендованим листом та/або за допомогою електронного поштового зв`язку або вручається особисто під розписку керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі.

Суб`єкт господарювання має право не допускати посадову особу органу державного нагляду (контролю) до здійснення планового заходу в разі неодержання повідомлення про здійснення планового заходу.

Позивачем в позовній заяві зазначено, що будь-які докази вручення Позивачу направлення на проведення перевірки відсутні, що свідчить про порушення Відповідачем вимог Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".

Проте, Верховний Суд у постанові від 17 серпня 2021 року у даній справі зазначив, що системний аналіз наведених правових норм дає змогу дійти висновку, що посадова особа перед початком здійснення заходу повинна пред`явити і надати копію посвідчення (направлення) керівнику суб`єкта господарювання або уповноваженій ним особі, тобто суб`єкт господарювання повинен бути ознайомлений з посвідчення (направленням). Разом з цим, непред`явлення посвідчення (направлення) на перевірку надає можливість суб`єкту господарювання захищати свої права шляхом недопуску посадових осіб для здійснення цієї перевірки.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що посадовими особами Відповідача згідно з наказом начальника Державної екологічної інспекції у Чернігівській області від 27.08.2018 № 461, направленням № 461 у присутності посадових осіб та працівників Позивача проведено планову перевірку щодо додержання суб`єктом господарювання ПАТ «Чернігівобленерго» вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціональною використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Посадові особи Відповідача були допущеними до проведення перевірки Позивача та за її результатами складено акт перевірки та оскаржувані приписи.

Оскільки проведений Відповідачем захід був плановим, розпочався 28.08.2018 та закінчився 10.09.2018, допуск до проведення перевірки відбувся, відсутність доказу вручення направлення на проведення перевірки (з урахуванням встановлення судами попередніх інстанцій його наявності) не може бути самостійною підставою для скасування припису, винесеного за результатами виявлених під час перевірки порушень у сфері природоохоронного законодавства.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 23 грудня 2020 року у справі № 815/132/17.

Також Позивачем в позовній заяві зазначено, що його не було ознайомлено з переліком питань, що виносились на перевірку.

Так, згідно з частиною шостою статті 7 Закону № 877-V за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт, який повинен містити такі відомості: дату складення акту; тип заходу (плановий або позаплановий); форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд тощо); предмет державного нагляду (контролю); найменування органу державного нагляду (контролю), а також посаду, прізвище, ім`я та по батькові посадової особи, яка здійснила захід; найменування юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснювався захід.

Відповідно до частини другої статті 5 Закону № 877-V уніфіковані форми актів з переліком питань затверджуються органом державного нагляду (контролю) та оприлюднюються на його офіційному веб-сайті протягом п`яти робочих днів з дня затвердження у порядку, визначеному законодавством. Виключно в межах переліку питань орган державного нагляду (контролю) залежно від цілей заходу та ступеня ризику визначає питання, щодо яких буде здійснюватися державний нагляд (контроль), та зазначає їх у направленні на перевірку.

Уніфікована форма акта, що складається за результатом проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, затверджена наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 09.08.2017 № 303.

Даний акт містить вичерпний перелік питань стосовно проведення заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Колегія суддів Верховного Суду у постанові від 17 серпня 2021 року у даній справі зауважила, що судами не встановлено факту проведення перевірки з питань, які не визначені у такому акті, а тому незазначення цих питань у направленні на проведення перевірки за встановлених у цій справі обставин не може мати наслідком скасування приписів, винесених за її результатами.

Крім того, обґрунтовуючи позовні вимоги Позивач вказав щодо неможливості винесення припису в останній день проведення перевірки, оскільки зазначене суперечать положенням статті 7 Закону № 877-V.

Згідно з положеннями частин сьомої, восьмої статті 7 Закону № 877-V на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, припис про усунення порушень законодавства № 163/04 складено 10 вересня 2018 року, тобто в останній день проведення перевірки.

Проте, колегія суддів Верховного Суду у постанові від 17 серпня 2021 року у даній справі погодилась із доводами Відповідача, викладеними у касаційній скарзі, про помилковість висновків судів щодо неможливості винесення припису в останній день проведення перевірки, оскільки такі суперечать положенням статті 7 Закону № 877-V.

Також колегія суддів Верховного Суду у постанові від 17 серпня 2021 року у даній справі зауважила, що порушення строку винесення припису за умови встановлення порушень законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів не може бути самостійною підставою для його скасування.

Відповідно до частини восьмої статті 7 Закону № 877-V припис - обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб`єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку.

Верховний Суд у постанові від 23 грудня 2020 року справі № 815/132/17 зазначив, що системний аналіз наведених положень норм чинного законодавства дає змогу дійти висновку, що припис органу державного нагляду (контролю) - Державної екологічної інспекції - виноситься лише у випадку виявлення під час перевірки порушень вимог природоохоронного законодавства та повинен містити вимогу щодо усунення цих порушень у визначений інспекцією термін.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що пунктами 6, 8, 9, 11, 16, 18, 19 Припису від 10.09.2018 Відповідачем зобов`язано Позивача провести відповідні дії у термін: з моменту отримання припису, пунктами 5,10 Припису від 10.09.2018 встановлено термін виконання - по мірі утворення відходів, що підлягають утилізації чи видаленню, пунктом 1 надано термін виконання - при проведенні робіт, пунктом 2 - в терміни подання звітності, в інших пунктах не визначено, з якого часу слід виконувати припис.

Також, Приписом від 14.11.2018 Відповідачем зобов`язано Позивача провести відповідні дії у термін з моменту отримання припису.

Отже, вищевказаними Приписами фактично зобов`язано Позивача постійно вчиняти певні дії, а тому останні не відповідають нормам природоохоронного законодавства, зокрема частини восьмої статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 18 грудня 2018 року у справі № 804/7878/14.

Колегія суддів при розгляді апеляційної скарги вказує на імперативні приписи ч. 5 ст. 242 КАС України, якими передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідачем в доводах апеляційної скарги жодним чином не обґрунтовано наявність підстав для відступу від вищевказаної правової позиції Верховного Суду, яка під час розгляду справи була правомірно врахована на виконання ч. 5 ст. 242 КАС України.

Крім того, вимогами припису від 14.11.2018 Відповідач зобов`язав Позивача вжити заходів щодо недопущення забруднення земельних ділянок, які використовуються останнім та провести роботи з рекультивації та очищення забруднених земельних ділянок на території трансформаторних підстанцій.

Проте, в акті перевірки № 163/04 Відповідачем не було встановлено забруднення земельних ділянок, які використовуються Позивачем, тому і відсутній обов`язок проведення робіт з рекультивації та очищення забруднених земельних ділянок на території трансформаторних підстанцій, а відповідно до частини сьомої ст. 7 Закону № 877-V припис складається щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Відтак, вірним є висновок суду першої інстанції, що оскаржувані Позивачем приписи Відповідача є протиправними та підлягають скасуванню, з чим погоджується колегія суддів.

Відповідно до статей 9, 77 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Водночас, Відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів суду правомірності своїх приписів.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Оцінюючи інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи Державної екологічної інспекції у Чернігівській області, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Чернігівській області залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: І.О. Лічевецький

О.М. Оксененко