Справа № 260/2662/21
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2022-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2022 рокуЛьвівСправа № 260/2662/21 пров. № А/857/18808/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Іщук Л. П.,

суддів Обрізка І. М., Судової-Хомюк Н. М.,

з участю секретаря судового засідання Смолинця А. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Закарпатського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2021 року, постановлену головуючим суддею Маєцькою Н. Д. у м. Ужгороді, про закриття провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Закарпатського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Закарпатського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в якому просив:

визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в підготовці та наданні оновленої довідки про розмір його грошового забезпечення станом на 05.03.2019 відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для здійснення обчислення та перерахунку з 01.04.2019 основного розміру його пенсії;

зобов`язати відповідача підготувати та надати нову довідку про розмір його грошового забезпечення станом на 05.03.2019 відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІ1 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», статті 9 Закону України від 20.12.1991 №20П-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу га деяких інших осіб», із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення4) та премії, для проведення з 01.04.2019 перерахунку основного розміру його пенсії.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 03.09.2021 закрито провадження у даній справі на підставі пункту 8 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України. Повернуто позивачу з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 908,00 грн. Стягнуто на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Закарпатського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції в частині стягнення витрат на правничу допомогу, Закарпатський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати її в цій частині та відмовити позивачу у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при вирішенні питання закриття провадження справі помилково вдався до розподілу судових витрат, оскільки на користь позивача не було ухвалено рішення у даній справі, а лише закрито провадження у зв`язку з відсутністю предмета спору. Зазначає, що сума стягнутих на користь позивача судових витрат не відповідає критерію розумності їх розміру у співвідношенні до складності даної справи та обсягу виконаних робіт (якщо зважати на факт участі адвоката в судовому процесі та його вплив на результат розгляду справи).

В судове засідання з апеляційного розгляду справи учасники справи не прибули, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, а тому відповідно до частини четвертої статті 229, статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційний суд ухвалив розгляд справи здійснити за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши доповідь головуючого судді, проаналізувавши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Частиною першою статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки відповідачем оскаржується в апеляційному порядку ухвала суду першої інстанції в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу, то предметом розгляду в суді апеляційної інстанції є законність і обґрунтованість судового рішення лише в цій частині.

Апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Закарпатського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 16 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини першої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Правила розподілу між сторонами судових витрат визначено статтями 139-141 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому, при закритті провадження у справі статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України врегульовано лише випадки компенсації витрат, здійснених відповідачем (частини п`ята, десята), а статтями 140-141 Кодексу адміністративного судочинства України врегульовано розподіл судових витрат у разі відмови позивача від позову та у разі примирення сторін.

Отже, чинним процесуальним законодавством не передбачений розподіл судових витрат, зокрема, і стягнення витрат на професійну правничу допомогу, у разі закриття провадження у справі відповідно до пункту 8 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим підстави для здійснення такого розподілу судом відсутні.

Суд апеляційної інстанції враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Враховуючи викладене, судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права і помилково за відсутності підстав стягнуто за рахунок відповідача на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу, у зв`язку з чим відповідно до пункту 4 частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала суду підлягає скасуванню в частині стягнення зазначених витрат.

Керуючись статтями 310, 315, 317, 321, 322, 328 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Закарпатського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки задовольнити.

Ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2021 року про закриття провадження у справі № 260/2662/21 в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу скасувати.

В решті ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2021 року про закриття провадження у справі № 260/2662/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді І. М. Обрізко
Н. М. Судова-Хомюк
Повне судове рішення складено 31.01.2022