Справа № 580/10494/21
Суддя: Лариса ТРОФІМОВА
Дата ухвалення: 2022-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2022 року справа № 580/10494/21

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі судді Трофімової Л.В. за участі секретаря Овсієнко Г.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу № 580/10494/21

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) [позивач не прибув]

до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Центрального міжрегіонального управління Укртрасбезпеки (проспект Перемоги 14, м. Київ, 03135, ) [представник відповідача Л.М.Пугач за витягом з ЄДР]

про визнання протиправними і скасування індивідуальних актів, постановив рішення.

06.12.2021 вх. 48927/21 фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувшись до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до управління Укртрансбезпеки у Черкаській області, просить:

- визнати протиправними рішення управління Укртрансбезпеки у Черкаській області в особі начальника Центрального міжрегіонального управління Олега Лучина про притягнення до відповідальності у вигляді штрафу в сумі 17000 грн відповідно до постанови № 303500 від 16.11.2021 та 17000 грн постанови від 16.11.2021 №303501;

- скасувати постанови від 16.11.2021 № 303500 та від 16.11.2021 №303501 про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Ухвалою суду від 10.12.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач отримав ухвалу про відкриття провадження (ідентифікатор 362), проте у судові засідання не прибув, причин неявки суду не повідомив.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду, винесеною в порядку ч. 2 ст. 248 КАС України під час судового засідання, за клопотанням представника Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки замінено відповідача, з Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки на Державну службу України з безпеки на транспорті в особі Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки [код у ].

В обґрунтуванні позовних вимог зазначено, що постановою начальника Центрального міжрегіонального управління Олега Лучина від 16.11.2021 № 303501 накладено на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 адміністративно господарський штраф у сумі 17000,00 грн за вчинення правопорушення, передбаченого абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт». Підставою стала відсутність у водія автомобіля «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 07.10.2021 о 14 год 25 хв під час здійснення перевезення пасажирів за маршрутом Житомир-Умань документів, визначених ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт»: затвердженого організатором перевезень розкладу руху, полісу обов`язкового особистого страхування водія від нещасних випадків на транспорті. Постановою начальника Центрального міжрегіонального управління Олега Лучина від 16.11.2021 № 30300 накладено на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 адміністративно господарський штраф у розмірі 17000,00 грн за вчинення правопорушення, передбаченого абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт». Підставою стала відсутність у водія автомобіля «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_3 05.10.2021 о 12 год 15 хв під час здійснення перевірки на автостанції «Київ» документів, визначених ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт»: схеми маршруту, розкладу руху, таблиці вартості проїзду, витягу з дозволом за маршрутом Київ-Верхнячка. Позивач вважає вказані постанови протиправними та такими, що належать скасуванню, позаяк під час здійснення перевірок 05.10.2021 та 07.10.2021 водії транспортних засобів на вимогу інспектора управління Укртрансбезпеки пред`явили всі необхідні документи та жодних постанов на місці проведення відповідних перевірок не було оформлено, а надалі ОСОБА_1 отримав постанови про накладення адміністративно-господарського штрафу.

05.01.2021 вх. 491/22 відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, де вказав, що 05.10.2021 під час проведення на підставі направлення № 000293 від 30.09.2021 рейдової перевірки водія транспортного засобу «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_3 на автостанції «Київ» встановлено відсутність схеми маршруту, розкладу руху, таблиці вартості проїзду, витягу з дозволом за маршрутом, про що складений акт № 29613. Водій ОСОБА_3 з актом ознайомився, проте від надання пояснень та підпису відмовився. Акт відправлений за належністю до Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, за місцезнаходженням суб`єкта господарювання, фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

07.10.2021 під час проведення на підставі направлення № 013856 від 01.10.2021 рейдової перевірки водія транспортного засобу «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_2 на автостанції «Житомир» встановлено відсутність затвердженого організатором перевезень розкладу руху, полісу обов`язкового особистого страхування водія від нещасних випадків на транспорті, про що складений акт № 297546. Водій ОСОБА_2 з актом ознайомився, проте від надання пояснень та підпису відмовився. Акт відправлений за належністю до Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, за місцезнаходженням суб`єкта господарювання, фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Листами від 27 та 28 жовтня 2021 року позивача в справі повідомлено про розгляд справи 16.11.2021, проте останній для участі у розгляді справи не прибув, представника не направив, рекомендоване поштове відправлення повернуте відправникові у зв`язку із закінченням терміну зберігання, у зв`язку із чим справу розглянуто без їх участі та прийнято постанови про накладення адміністративно-господарського штрафу.

Велика Палата Верховного Суду у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) перевіряла правомірність звільнення прокурора, який посилався на те, що не був належно повідомлений про розгляд дисциплінарної справи щодо нього, оскільки листи від дисциплінарного органу повернулися «за закінченням терміну зберігання». Суд зазначає у постанові від 25.04.2018, що «направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення «належним». При цьому отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю Комісії, а тому не може свідчити про неправомірність її дій».

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем доводи/аргументи щодо обставин справи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів сукупно, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову належить відмовити з огляду на таке.

Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (стаття 3 Конституції України). Міністерство інфраструктури України є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті (https://mtu.gov.ua/timeline/Bezpeka-na-transporti.html). У Законі України «Про дорожній рух» статтю 16 (основні права та обов`язки водія транспортного засобу) викладено у новій редакції: водій транспортного засобу зобов`язаний мати при собі посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат «Зелена картка»), пред`явити у спосіб, що дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія, реєстраційному документі на транспортний засіб, або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії, або відображення інформації про його наявність в електронному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу), а також інші документи, передбачені законодавством.

05.10.2021 о 12 год 15 хв старшим державним інспектором Північного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Шум М.К. на підставі направлення на перевірку від 30.09.2021 № 000293 проведено перевірку транспортного засобу «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_3 , належного ОСОБА_1 , керованого водієм ОСОБА_3 , встановлено відсутність схеми маршруту, розкладу руху, таблиці вартості проїзду, витягу з дозволом за маршрутом Київ-Верхнячка, що вбачається із акту № 292613. Водій від надання пояснень та підпису акту відмовився.

07.10.2021 о 14 год 25 хв головним спеціалістом ВДК Подільського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Рафальським Є.В. на підставі направлення на перевірку від 01.10.2021 № 013856 проведено перевірку транспортного засобу «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_2 , належного ОСОБА_1 , керованого водієм ОСОБА_2 , встановлено відсутність затвердженого організатором перевезень розкладу руху, полісу обов`язкового особистого страхування водія від нещасних випадків на транспорті, що вбачається із акту № 297546. Водій ОСОБА_2 підписав даний акт.

16.11.2021 за результатом розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт начальником Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки у складі Державної служби України з безпеки на транспорті Олегом Лучином прийнято постанови № 303501, № 303500 про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу у сумі 17000,00 грн за кожне порушення, передбачене абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Надаючи правову оцінку доказам, матеріалам, обставинам справи, а також наданим доводам і поясненням сторін, суд враховує таке.

Конституцією України передбачено (частина 2 статті 19), що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно статті 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Згідно частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту в Україні регулюються Законом України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 № 2344-ІІІ (далі Закон №2344). Згідно з частиною 1 статті 2 Закону № 2344 встановлено, що законодавство про автомобільний транспорт складається із цього Закону, законів України «Про транспорт», «Про дорожній рух», чинних міжнародних договорів та інших нормативно-правових актів у сфері автомобільних перевезень. Згідно із статтею 3 Закону № 2344 цей Закон регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень. Відповідно до частини 2 статті 18 Закону № 2344 контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю. Державному контролю належать усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання (далі транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Згідно частини 17 статті 6 Закону № 2344 рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України. Відповідно до статті 34 Закону № 2344 передбачено, що автомобільний перевізник повинен виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих та нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та вантажів. Відповідно до статті 48 Закону № 2344 автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством. Механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування визначає Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879 (далі Порядок №879).

Відповідно до п. 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 103 (далі - Положення № 103) Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті. Згідно п.п. 1 п. 4 Положення № 103 основними завданнями Укртрансбезпеки є: реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування, міському електричному, залізничному транспорті. Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює контроль за додержанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення пасажирів на міжобласних автобусних маршрутах; видає дозвіл на перевезення пасажирів на міжобласних автобусних маршрутах загального користування; проводить перевірки за додержанням суб`єктами господарювання, фізичними особами та юридичними особами вимог законодавства про транспорт; проводить перевірку транспортно-експедиційної документації на здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом; здійснює контроль наявності, видачу дозвільних документів на здійснення перевезень та контроль відповідності виду перевезення, що фактично здійснюється (підпункти 7, 44, 54, 57-58 пункту 5 Положення № 103). На Укртрансбезпеку покладені повноваження щодо реалізації державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування.

Стаття 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачає, що Державному контролю належать усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України; державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі); рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів.

Суд висновує, що відповідач наділений повноваженнями здійснення контролю транспортних засобів.

Згідно з абзацом 2 ч. 2 ст. 49 Закону № 2344-ІІІ визначено, що водій транспортного засобу зобов`язаний мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення перевезень.

За ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Документи для регулярних пасажирських перевезень: для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування чи їх дозвіл, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України; для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України; для пасажира - квиток на проїзд в автобусі та на перевезення багажу (для пільгового проїзду - посвідчення особи встановленого зразка чи довідка, на підставі якої надається пільга), а у разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду - електронний квиток та документи для пільгового проїзду.

Згідно з пунктом 14 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року № 1567, рейдова перевірка транспортних засобів проводиться на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях вантаження та розвантаження вантажних автомобілів, контрольно-вагових комплексах, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, у пунктах пропуску через державний кордон за погодженням з начальником органу охорони державного кордону. Відповідно до п. 15 Порядку під час проведення рейдової перевірки перевіряється наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом. Згідно із п. 20, 21 Порядку виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму. У разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами. За порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону № 2344-ІІІ).

Відповідно до п. 4 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 (далі - Порядок № 1567) державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю у форменному одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі). Згідно з пунктом 21 Порядку № 1567 передбачено, що у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3. Відповідно до п. 26-27 Порядку № 1567 справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням. У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, що оформляється згідно з додатком 5.

Суд доходить висновку, що відповідач з урахуванням рівня відповідальності за дотримання правопорядку під час забезпечення перевезення пасажирів і сприянні у реалізації права кожного знати відкриту публічну інформацію мав достатні підстави для застосування штрафів під розгляду оскаржуваних постанов про накладення штрафу.

Суд відхиляє доводи позивача про те, що під час проведення перевірок водіями було на запит інспектора надано всі документи, що вимагалися, позаяк такі твердження суперечать матеріалам справи та спростовуються актами № 297546 та № 292613. Додані до позовної заяви копії паспортів автобусних маршрутів регулярних перевезень, дозволи на перевезення пасажирів на міжобласному маршруті, розкладу руху, таблиці вартості проїзду, договір обов`язкового особистого страхування від нещасних випадків на транспорті об`єктивно не можуть підтвердити, що дані документи були у водіїв під час перебування на маршруті та проведення рейдових перевірок.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Позивач не навів переконливих аргументів, що водії належних йому транспортних засобів пред`являли для перевірки документи, що вимагалися інспекторами, а відповідачем порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Судом не встановлено відповідно до статті 30 Закону № 2344-ІІІ, що перевізник забезпечив водіїв відповідною документацією для здійснення пергулярних перевезень пасажирів.

Позивач стверджує, що під час здійснення перевірок 05.10.2021 та 07.10.2021 водії транспортних засобів на вимогу інспектора управління Укртрансбезпеки пред`явили всі необхідні документи, проте суд встановив, що поліс №АР/1252186 код страховика 165 стосовно стахувальника ОСОБА_4 діяв з 10.02.2021 до 09.08.2021 включно, тому позиція позивача не підтверджена відповідними доказами у справі.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному КАС України.

Оцінивши докази, що є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, враховуючи наведені обставини та оцінені докази, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 необхідно відмовити повністю, позаяк відповідач діяв правомірно, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, прийнявши постанови від 16.11.2021 № 303500 та від 16.11.2021 №303501 про накладення адміністративно-господарського штрафу правомірно.

Відповідно до ч. 5 ст. 139 КАС України у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З квитанції про сплату судового збору (платіж № від 04.12.2021, сплачений через оператора поштового зв`язку ДП «Укрпошта») і за даними діловоства вбачається факт сплати позивачем судового збору в сумі 2481,90 грн.

Позивачем заявлено дві вимоги немайнового характеру, жодна з них не є похідною від іншої, сплачений судовий збір у сумі 2481,90 грн. У зв`язку із викладеним суд зазначає таке.

Згідно ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, що подано юридичною особою або фізичною особою підприємцем ставка судового збору складає 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно ч. 3 ст. 6 Закону у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня для працездатних осіб - 2270 грн. Судовий збір при поданні позову мав бути сплачений позивачем у сумі 4540,00 грн за дві вимоги немайнового характеру. Суд дійшов висновку стягнути із позивача до спеціального фонду бюджету витрати з недоплати судового збору у сумі 2058,10 грн.

Керуючись статтями 2, 5, 6-16, 19, 73-78, 90, 118, 139, 242-245, 255, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Стягнути з ФОП ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до спеціального фонду бюджету витрати зі сплати судового збору у сумі 2058 (дві тисячі п`ятдесят вісім) грн 10 коп.

Належними реквізитами для сплати судового збору за подання позову до Черкаського окружного адміністративного суду щодо кожної вимоги немайнового характеру є такі: отримувач коштів: ГУК у Черк.обл./тг м.Черкаси/22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37930566; банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.); код банку отримувача (МФО): 899998; рахунок отримувача: UA4023759; код класифікації доходів бюджету: 22030101; призначення платежу: *;101; ___(реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті); судовий збір, за позовом ___ (ПІБ позивача), Черкаський окружний адміністративний суд (назва суду, де розглядається справа).

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, що може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду у зв`язку із початком функціонування модулів Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з урахуванням підпунктів 15.1, 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України відповідно до рішення ВРП від 17.08.2021 № 1845/О/15-21 «Про затвердження Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи».

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 [ АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ]

відповідач: Державна служба України з безпеки на транспорті в особі Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки [проспект Перемоги, 14, м. Київ, 03135, ].

Судове рішення складене 31.01.2022.

Суддя Лариса ТРОФІМОВА