Справа № 380/10151/21
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2022-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2022 рокуЛьвівСправа № 380/10151/21 пров. № А/857/20248/21
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Глушка І.В., Довгої О.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 липня 2021 року (суддя Лунь З.І., ухвалене в м. Львові) у справі № 380/10151/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання до вчинення дій,-

В С Т А Н О В И В:

23 червня 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області та просив визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівський області щодо відмови у виправленні недоліків перерахунку пенсії позивача по інвалідності з 01.01.2019 щодо обмеження його пенсії максимальним розміром, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів, встановленими для осіб, які втратили працездатність; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівський області здійснити з 01.01.2019 перерахунок пенсії по інвалідності позивачу без обмежень десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність та здійснити виплату з урахуванням проведених раніше виплат.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27 липня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що підстави для обмеження пенсії максимальним розміром відсутні.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу рішення суду першої інстанції вважає законним та просить залишити його без змін.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзив, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, виходячи з наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 є пенсіонером Міністерства оборони України, знятий з обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області 26.07.2019 та відтоді перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області.

З 10.07.2015 позивачу призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, виходячи з вислуги у 42 роки, у розмірі 70% грошового забезпечення, що підтверджується протоколом за пенсійною справою № (Міноборони) від 10.07.2015.

Відповідно до протоколу від 10.12.2018 позивачу призначено пенсію по інвалідності у розмірі 80% грошового забезпечення.

У зв`язку зі зміною грошового забезпечення на підставі постанови Кабінету Міністрів України Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб № 704 від 30.08.2017 та постанови Кабінету Міністрів України Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб №103 від 21.02.2018 (далі постанова №103) Головним управлінням ПФУ у Тернопільській області здійснено перерахунок пенсії позивача з 01.01.2018, виходячи з 70% грошового забезпечення, та виплачувалося: з 01.01.2018 по 31.12.2018 - щомісячно 50% від підвищення; з 01.01.2019 по 31.12.2019 - щомісячно 75% від підвищення; з 01.01.2020 - щомісячно 100% від підвищення.

З 01.01.2019 на виконання постанови №103 ГУ ПФ України в Тернопільській області позивачу проведено перерахунок пенсії по інвалідності. Підсумок пенсії (з надбавками) з урахуванням максимального розміру пенсії 14970грн., становив 13750,74грн.

З 01.07.2019 розмір пенсії становив 13800,99грн. Розмір пенсії за цей час було перераховано ГУ ПФ України в Тернопільській області.

Як видно з протоколу ГУ ПФ України у Львівській області від 01.09.2019 позивачу призначено пенсію згідно із Законом 2262-ХІІ, загальний розмір 13800,99грн.

Відповідно до розпорядження про перерахунок пенсії позивачу з 01.10.2019 розмір пенсії становить 13800,99грн. (підсумок з надбавками 18353грн.).

Відповідно до розпорядження про перерахунок пенсії з 01.01.2020 розмір пенсії становить 16380,00грн. (підсумок з надбавками 18408,50грн.).

Відповідно до розпорядження про перерахунок пенсії з 01.01.2021 розмір пенсії становить 17690,00грн. (підсумок з надбавками 18506,75грн.).

Позивач не погодився з тим, що відповідач при перерахунку його пенсії застосував обмеження її максимального розміру звернувся в суд з цим адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що пенсійний орган діяв в порядку та у спосіб визначений чинним законодавством.

Суд апеляційної інстанції не погоджується із такими висновками суду першої інстанції, з врахуванням наступного.

Спеціальний Закон, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію є закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року № 2262-XII.

Згідно з положеннями статті 43 Закону № 2262-XII (в ред. Закону від 08.07.2011 № 3668-VI "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", який набрав чинності з 01.10.2011), максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10 прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до частини 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 08.07.2011 № 3668-VI "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", якщо внаслідок прийняття цього Закону розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом.

Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення ч. 7 ст.43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-XII, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1.01.2016 по 31.12.2016, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 грн.

Пунктом 2 резолютивної частини цього рішення №7-рп/2016 визначено, що положення частини 7 статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Статтею 1-1 Закону № 2262-XII регламентовано, що зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до частини 7 статті 43 Закону № 2262-XII (у редакції Закону України від 06.12.2016 №1774-VIII, який набрав чинності з 01.01.2017) знову ж таки передбачено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Водночас, частина 7 статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", якою було передбачено обмеження пенсій максимальним розміром, втратила чинність з часу проголошення рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016. Отже, внесені Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" №1774 від 06.12.2016 до частини сьомої зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Таким чином, внесені Законом №1774-VIII до частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії) є повторним запровадженням регулювання, яке Конституційний Суд визнав неконституційним, а тому, ці зміни самі по собі не створюють підстав для обмеження максимального розміру пенсії. Рішення Конституційного Суду України є обов`язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст. 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції. Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян які під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення (Рішення № 5-рп/2002).

Підсумовуючи вище викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ч.7 ст.43 Закону №3668-VI, якою було передбачено обмеження пенсій максимальним розміром, втратила чинність з дня ухвалення рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016.

За таких обставин, дії пенсійного органу щодо обмеження позивачу пенсії максимальним розміром є протиправними.

Наведене вище узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 21.12.2021 у справі №120/3552/21-а.

Отже, суд першої інстанції ухвалив рішення про відмову у задоволенні позову з неправильним застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому підлягає скасуванню.

Висновки суду першої інстанції з покликанням на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 24.06.2020 по справі №580/234/19, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки у вказаній справі інший суб`єктний склад сторін та відмінні від даної справи правовідносини, які регулюються іншими нормативно-правовими актами.

Разом з тим позивач просить зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплачувати пенсію по інвалідності без обмежень десятьма прожитковими мінімумами з 01.01.2019. Проте, як вбачається з матеріалів справи, на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області ОСОБА_1 перебуває з 26.07.2019, а відтак позовні вимоги заявлені до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області підлягають до задоволення саме з 26.07.2019 року.

Щодо посилання відповідача на пропуск строку звернення до суду то колегія суддів зазначає, що отримавши лист відповідача від 04.06.2021 про відмову в перерахунку пенсії, позивач 23.06.2021 звернувся до суду з даним позовом, тобто в межах строків визначених КАС України.

Враховуючи наведені вище норм законодавства та фактичні обставин справи, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції ухвалено рішення з неповним з`ясуванням усіх обставин справи та з неправильним застосуванням норм матеріального права, що у порядку, визначеному статтею 317 КАС України, є підставою для його скасування та прийняття постанови про часткове задоволення позову з огляду на приведені вище підстави.

Судові витрати розподілу не підлягають, виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 липня 2021 року у справі №380/10151/21 скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівський області щодо відмови у виправленні недоліків перерахунку пенсії по інвалідності ОСОБА_1 з 26.07.2019 щодо обмеження пенсії максимальним розміром, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів, встановленими для осіб, які втратили працездатність.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівський області здійснити з 26.07.2019 перерахунок та виплату пенсії по інвалідності ОСОБА_1 без обмежень десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді І. В. Глушко
О. І. Довга