Справа № 520/19741/21
Суддя: Зоркіна Ю.В.
Дата ухвалення: 2022-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

04 лютого 2022 року № 520/19741/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі судді Зоркіна Ю.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_1 ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) (вул. Мироносицька, буд. 99, літ А-3,м. Харків,61023, ) третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Харківській області (вул. Космічна, буд. 21, 8-9 пов.,м. Харків,61145, ) про скасування постанови,-

установив

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом , у якому просить суд скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Романінець Романа про закінчення виконавчого провадження від ВП 65261153 з виконання виконавчого листа № 520/12922/2020, виданого 15.04.2021 Харківським окружним адміністративним судом.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначено, що відповідачем протиправно винесено оскаржувану постанову, оскільки не вчинено всіх дій спрямованих на примусове виконання рішення суд, в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження»

Ухвалу про відкриття провадження направлено відповідачу та отримано ним, що підтверджується підписом уповноваженої особи на повідомленні про вручення поштового відправлення.

На адресу суду надійшли пояснення третьої особи, Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, в якій останнє проти задоволення позову заперечувало, посилаючись на те, що на виконання вказаного судового рішення Головним управлінням було прийнято наказ від 20.05.2021р. № 2456-СГ «Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою». Рішення суду не містило зобов`язання Головного управління прийняти рішення про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою. Зі змісту наказу № 2456-СГ від 20.05.2021 слідує, що повноваження щодо розпорядження спірною земельною ділянкою було віднесено до компетенції Кегичівської селищної ради, а не Головного управління.

Відповідач правом надання відзиву на адміністративний позов не скористався.

Враховуючи наявність в матеріалах справи доказів надіслання відповідачу копії ухвали суду про відкриття провадження у справі та позовної заяви з додатками через електронний кабінет, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, суд вважає відповідача належним чином повідомленим про відкриття провадження у справі та про зміст та мотиви поданого позову.

Відповідно до ч.4 ст. 287 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до вимог ст. 229 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.

В прохальній частині позову позивач просив суд поновити строк звернення до суду, посилаючись на те, що постанова про закінчення виконавчого провадження ним не отримана , про закриття виконавчого провадження позивач дізналась з інтернет-ресурсу Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень. Доказів протилежного відповідачем суду не надано.

Суд вважає причини пропуску 10-денного строку на оскарження постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження поважними, з огляду на що наявні підстави для поновлення такого строку.

Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 29.04.2021 відкрито виконавче провадження № 65261153 з виконання Виконавчого листа № 520/12922/2020, виданого Харківським окружним адміністративним судом 15.04.2021 про зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Харківській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність орієнтовною площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства, за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Лозівської сільської ради Кегичівського району Харківської області (за межами населеного пункту) від 27.07.2020 року та прийняти рішення за результатами розгляду вказаної заяви відповідно до вимог чинного законодавства України.

На виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.12.2020 по справі № 520/12922/2020 боржником Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, площею 2,0000 га, для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населених пунктів на території Лозівської сільської ради Кегичівського району Харківської області.

За результатами такого розгляду Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області прийнято наказ від 20.05.2021 № 2456-СГ, яким відмовлено в наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою.

В обґрунтування такої відмови Головне управління Держгеокадастру у Харківській області послалося на норми Указу Президента України від 15.10.2020 № 449/2020 «Про деякі заходи щодо прискорення реформ у сфері земельних відносин», постанови Кабінету Міністрів України від 16.11.2020 № 1113 «Деякі заходи щодо прискорення реформ у сфері земельних відносин», а також наказ Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 11.12.2020 № 15-ОТГ «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» (зі змінами внесеними наказом Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 24.03.2021 № 32-ОТГ), згідно якого до переданих у комунальну власність земельних ділянок також входить земельна ділянка з кадастровим номером :02:000:0406 загальною площею 15,0551 га, за рахунок якої позивач планує отримати у власність земельну ділянку, з огляду на що зазначило про відсутність повноважень в Управління, визначених частиною четвертою статті 122 ЗК України.

Листом від 21.05.2021 за вихідним номером №11-20-14-3973/0/19-21 Головне управління Держгеокадастру у Харківській області повідомило державного виконавця про виконання рішення суду шляхом прийняття наказу від 20.05.2021 № 2456-СГ.

У зв`язку з надходженням вказаного листа, державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 65261153 на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України "Про виконавче провадження"

Позивач не погоджується з зазначеною постановою, вважаючи що рішення суду не виконано в повному обсязі, оскільки не досягнуто мети його прийняття, його права як стягувача не є відновленими, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку обґрунтованості заявлених позовних вимог, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з приписами ст. 10 Закону України "Про виконавче провадження", заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону № 1404-VIII, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, визначений ст. 63 Закону № 1404-VIII.

Так, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Згідно зі ст. 75 Закону № 1404-VIII, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Отже, чинним законодавством визначено певний порядок та механізм виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії та міра відповідальності за невиконання рішення зобов`язального характеру, а також повноваження та обов`язки державного виконавця щодо ефективного, своєчасного і в повному обсязі вчинення виконавчих дій, перевірки виконання рішення боржником.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.39 Закону № 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі: фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Як вбачається зі спірної постанови та матеріалів виконавчого провадження № 65444564, прийняття боржником наказу від 21.05.2021 № 2547-СГ за результатами повторного розгляду клопотання ОСОБА_2 розцінено державним виконавцем Щедріною В.Р. як повне виконання рішення суду.

Отже, у зв`язку з надходженням листів Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 20.05.2021 № 11-20-14-3973/0/19-21, яким направлено копію наказу від 20.05.2021 № 2456-СГ у зв`язку з повним виконанням рішення суду, державним виконавцем 15.04.2021 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 65261153 відповідно до п.9 ч.1 ст.39 Закону № 1404-VIII - у зв`язку з повним виконанням боржником рішення суду.

В той же час, як вбачається зі змісту прийнятого Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області наказу від 20.05.2021 № 2456-СГ, боржник прямо зазначає, що приймає наказ про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, не маючи повноважень на розгляд даного питання. Наказ також містить інформацію та реквізити іншого наказу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 11.12.2020 № 15-ОТГ, яким спірну земельну ділянку передано у комунальну власність Кегичівської селищної ради, яка з цього моменту здійснює повноваження щодо розпорядження вказаними землями.

Нормативними підставами прийняття спірного наказу є наступне.

Згідно з частиною першою статті 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до частини четвертої статті 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» № 1423-ІХ від 28.04.2021 (далі - Закон №1423-ІХ), який набрав чинності 27.05.2021, Розділ X «Перехідні положення» Земельного кодексу України доповнено пунктом 24, відповідно до якого з дня набрання чинності дим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель: а) що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування (у тому числі земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, та земель водного фонду, що перебувають у постійному користуванні державних водогосподарських підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, національних галузевих академій наук); б) оборони; в) природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення в межах об`єктів і територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, лісогосподарського призначення; г) зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи; г) під будівлями, спорудами, іншими об`єктами нерухомого майна державної власності; д) під об`єктами інженерної інфраструктури загальнодержавних та міжгосподарських меліоративних систем державної власності; е) визначених у наданих до набрання чинності цим пунктом дозволах на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, наданих органами виконавчої влади з метою передачі земельних ділянок у постійне користування державним установам природно-заповідного фонду, державним лісогосподарським та водогосподарським підприємствам, установам та організаціям, якщо рішення зазначених органів не прийняті.

Земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки. Інші земельні ділянки та землі, не сформовані у земельні ділянки, переходять у комунальну власність з дня набрання чинності цим пунктом.

З дня набрання чинності цим пунктом до державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки державної власності, що передаються у комунальну власність територіальних громад, органи виконавчої влади, що здійснювали розпорядження такими земельними ділянками, не мають права здійснювати розпорядження ними.

З огляду на вищевказане, з 27.05.2021 всі земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності автоматично переходять у комунальну власність, імперативною нормою закону Головному управлінню заборонено розпоряджатись такими землями, у тому числі вирішувати питання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою та про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність.

Отже, повноваження розпоряджатися земельною ділянкою, зокрема надавати дозволи на розроблення проектів землеустрою та затверджувати проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність на території Лозівської сільської ради Кегичівського району Харківської області перейшли до Кегичівської селищної ради Кегичівського району Харківської області (Харківська область смт Кегичівка, вулиця Волошина, будинок 33, )

Отже, державний виконавець на момент прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження мав всю належну та достатню інформацію про суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого належить виконання рішення суду у зв`язку зі зміною нормативного регулювання порядку розпорядження земельними ділянками з набранням сили Указом Президента України від 15.10.2020 № 449/2020 «Про деякі заходи щодо прискорення реформ у сфері земельних відносин», постанови Кабінету Міністрів України від 16.11.2020 № 1113 «Деякі заходи щодо прискорення реформ у сфері земельних відносин».

Відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» уразі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

В той же час, відповідачем відповідних повноважень щодо звернення до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження реалізовано не було.

Здійснюючи примусове виконання судових рішень немайнового характеру, за якими боржники зобов`язані особисто вчинити певні дії, державний виконавець має право здійснювати інші заходи примусового характеру, оскільки не вийде за межі наданих йому повноважень та не буде діяти не у спосіб, встановлений Законом, оскільки сам факт неможливості виконати рішення суду боржником не є підставою закінчення виконавчого провадження.

Наказ Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 20.05.2021 № 2456-СГ прийнято без наявності відповідних повноважень, про що зазначило саме управління в тексті наказу, з огляду на що не мало бути розцінене державним виконавцем як належне виконання рішення суду та не було встановленою законом підставою для закінчення виконавчого провадження.

З огляду на вказане, спірна постанова про закінчення виконавчого провадження №65261153 від 29.04.2021 не може бути визнана судом обґрунтованою, не доводить ефективного, своєчасного і в повному обсязі вчинення державним виконавцем виконавчих дій, тому є протиправною та підлягає скасуванню.

Суд ввертає увагу, що відповідно до ст. 1291 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Згідно зі ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України; судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України; невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, розглядаючи адміністративний позов про законність дій державного виконавця органу виконавчої служби, суд враховує, що, Законом України «Про виконавче провадження» на виконавця покладено функції із забезпечення виконання обов`язкового рішення суду, на виконання якого останній має вжити усі передбачені Законом заходи в межах встановлених повноважень. Крім того, за наслідками прийняття оскаржуваної постанови державного виконавця рішення суду залишилось не виконаним, а права позивача на завершення процедури судового захисту можуть бути відновлені виключно у спосіб скасування постанови про закінчення виконавчого провадження для реалізації основних завдань виконавчого провадження.

Європейський суд з прав людини зауважив, що «право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін» («Жовнер проти України», № 56848/00, § 33, ЄСПЛ, від 29 червня 2004 року).

Частиною 3 статті 18 Закону визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону (п.1); накладати арешт на кошти та інші цінності боржника (п.7); звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення (п.10); здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом (п.22).

Суд вказує, що примусове виконання рішень суду згідно вимог Закону України "Про виконавче провадження" здійснюється шляхом прийняття відповідачем відповідних рішень та вчинення відповідних дій.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» у разі, якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання.

З аналізу вказаних норм вбачається, що у разі скасування постанови виконавця про закінчення виконавчого провадження у державного виконавця виникає обов`язок щодо вчинення дій з примусового виконання відповідного виконавчого документу.

На підставі викладеного вище, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19, 241-247, 255, 271, 272, 287, 293, 295, 297 КАС України, суд, В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) від 14.06.2021 про закінчення виконавчого провадження ВП №65261153 з виконання виконавчого листа №520/12922/2020, виданого 15.04.2021 Харківським окружним адміністративним судом.

Стягнути з Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) (61024, м. Харків, вул.. Студентська, 5 Код ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , іпн. НОМЕР_2 ) суму сплаченого судового збору в розмірі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок).

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня складення повного тексту судового рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Зоркіна Ю.В.