Справа № 560/5676/21
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2022-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/5676/21 Головуючий суддя 1-ої інстанції - Козачок І.С.

Суддя-доповідач - Біла Л.М.

07 лютого 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Матохнюка Д.Б. Гонтарука В. М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства "ГЕБЕРІТ КЕРАМІК ПРОДАКШН" та Державної податкової служби України на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 серпня 2021 року у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства "ГЕБЕРІТ КЕРАМІК ПРОДАКШН" до Державної податкової служби України про визнання протиправною та скасування індивідуальної податкової консультації, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

В травні 2021 року Приватне акціонерне товариство "ГЕБЕРІТ КЕРАМІК ПРОДАКШН" звернулось до суду з позовом до Державної податкової служби України в якому просило визнати протиправною та скасувати індивідуальну податкову консультацію від 08.02.2021 №461/ІПК/99-00-07-02-01-06 та зобов`язати відповідача надати нову консультацію.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 серпня 2021 року позов задоволено.

Суд скасував індивідуальну податкову консультацію Державної податкової служби України від 08.02.2021 №461/ІПК/99-00-07-02-01-06, попередньо визнавши її необґрунтованою і протиправною, та зобов`язав Державну податкову службу України надати Приватному акціонерному товариству "ГЕБЕРІТ КЕРАМІК ПРОДАКШН" нову податкову консультацію, яка повинна містити чіткі, конкретні та однозначні відповіді на поставлені платником запитання.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Позивач, не погоджуючись з мотивувальною частиною рішення суду, також подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити оскаржувану частину, виклавши її з урахуванням аргументації апелянта.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідача позивач заперечив наведені доводи податковим органом доводи, як такі, що є необґрунтованими та повністю спростовані в ході розгляду даної справи судом першої інстанції.

Відповідач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу позивача не скористався.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом встановлено наступні обставини справи.

20 вересня 2019 року позивач звернувся до ГУ ДФС у Хмельницькій області зі скаргою №2178/01-14 стосовно дій контрагента «ТРАСКО-ІНВЕСТ УКРАЇНА» у формі Додатку 8 до декларації з податку на додану вартість за серпень 2019 у зв`язку із допущеними контрагентом помилками при зазначенні обов`язкових реквізитів податкових накладних, передбачених п.201.1 ст.201 ПК України.

Водночас, позивач звернувся до ГУ ДПС у м. Києві з листом від 27.10.2020 №2005/01-18, де просив провести перевірку ТОВ «ТРАСКО-ІНВЕСТ УКРАЇНА» згідно з поданою скаргою.

Листом від 03.12.2020 №1874/1/26-15-07-04-02 ГУ ДПС у м. Києві повідомило позивача про неможливість проведення перевірки ТОВ «ТРАСКО-ІНВЕСТ УКРАЇНА» з підстав ненадання останнім повного пакету документів стосовно господарських операцій з позивачем, а також у зв`язку із дією мораторію на проведення окремих видів перевірок.

Враховуючи вказані обставини, позивач звернувся до Державної податкової служби України для отримання індивідуальної податкової консультації, в якій ним були поставлені наступні запитання:

- чи поширюються положення частини четвертої п. 522 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України на строки подачі заяви про повернення сум бюджетного відшкодування, передбачені п. 102.5 Податкового кодексу України ?

- чи поширюються положення частини четвертої п. 522 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України на строки проведення перевірок платників податку та строки включення до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних / розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних ?»

За результатами розгляду вказаного звернення, ДПС направило позивачу податкову консультацію від 08.02.2021 №461/ІПК/99-00-07-02-01-06 щодо поширення положення абзацу одинадцятого п. 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" Кодексу на строки подачі заяви про повернення сум бюджетного відшкодування, проведення перевірок платника податку та включення до податкового кредиту сум податку на додану вартість.

Позивач, вважаючи, що надана відповідачем податкова консультація не містить опису поставлених питань, з урахуванням фактичних обставин, вказаних у його зверненні, звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що при наданні неякісної та/або незаконної податкової консультації контролюючий орган порушує право платника податків на отримання інформації про практичне застосування норм законодавства та позбавляє права, передбаченого пунктом 53.1 статті 53 Податкового кодексу України у вигляді отримання консультації, яка могла б дозволити платнику податків застосовувати норму податкового законодавства певним чином без ризику притягнення до відповідальності, а також вирішити проблемні питання, які виникли при застосуванні податкового законодавства.

Так, на переконання суду першої інстанції, у спірних правовідносинах податковий орган діяв протиправно, оскільки не забезпечив належного розгляду порушених платником податків питань та фактично відповіді по суті порушених платником податків питань не надав.

Колегія суддів, надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційних скарг, відзначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до пп. 14.1.172-1 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України індивідуальна податкова консультація - роз`яснення контролюючого органу, надане платнику податків щодо практичного використання окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган, та зареєстроване в єдиному реєстрі індивідуальних податкових консультацій.

Статтею 52 Податкового кодексу України передбачено, що за зверненням платників податків контролюючі органи надають їм безоплатно індивідуальні податкові консультації з питань практичного застосування окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 25 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом.

Індивідуальна податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію.

За вибором платника податків індивідуальна податкова консультація надається в усній або письмовій формі. Індивідуальна податкова консультація, надана в письмовій формі, обов`язково повинна містити назву - податкова консультація, реєстраційний номер в єдиній базі індивідуальних податкових консультацій, опис питань, що порушуються платником податків, з урахуванням фактичних обставин, зазначених у зверненні платника податків, обґрунтування застосування норм законодавства та висновок з питань практичного використання таких норм законодавства.

За приписами ст. 53 ПК України платник податків може оскаржити до суду наказ про затвердження узагальнюючої податкової консультації або надану йому індивідуальну податкову консультацію як правовий акт індивідуальної дії, викладені в письмовій формі, які, на думку такого платника податків, суперечать нормам або змісту відповідного податку чи збору.

Скасування судом наказу про затвердження узагальнюючої податкової консультації або індивідуальної податкової консультації є підставою для надання нової податкової консультації з урахуванням висновків суду.

Аналіз викладених норм права дає можливість дійти висновку, що індивідуальна податкова консультація надається платнику податків для правильності застосування конкретної норми закону або нормативно-правового акту з питань адміністрування податків чи зборів безпосередньо у його податковому обліку при здійсненні ним господарської діяльності, має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому така консультація надана. При цьому, надаючи податкову консультацію, контролюючий орган не встановлює (змінює чи припиняє) відповідну норму законодавства, а лише надає роз`яснення щодо практичного її застосування.

Метою податкової консультації є викладення (роз`яснення) платнику податків офіційного розуміння контролюючим органом змісту правової норми з питань оподаткування для забезпечення правильного її застосування.

Податкова консультація обов`язково повинна містити опис питань, що порушуються платником податків, з урахуванням фактичних обставин, вказаних у зверненні платника податків, обґрунтування застосування норм законодавства та висновок з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства.

При наданні неякісної та/або незаконної податкової консультації, контролюючий орган порушує право платника податків на отримання інформації про практичне застосування норм законодавства та позбавляє права у вигляді отримання консультації, яка могла б дозволити платнику податків застосовувати норму податкового законодавства певним чином без ризику притягнення до відповідальності.

Тобто, надана податкова консультація, яка містить цитати нормативно-правових актів, але не містить висновків або рекомендацій щодо їх застосування для конкретного платника, який звернувся за таким роз`ясненням, підлягає скасуванню.

Виходячи із змісту положень наведених вище норм ПК України, обов`язковими складовими письмової податкової консультації є:

- опис питань, що порушуються платником податків;

- обґрунтування застосування норм законодавства з урахуванням фактичних обставин, вказаних у зверненні платника податків;

- висновок з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства.

Аналогічна позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 17.04.2018 у справі №826/2032/16 та від 22.10.2019 у справі №520/10111/18, від 28.01.2020 у справі №804/8131/16.

Як вбачається зі змісту звернення позивача, останній просив відповідача надати індивідуальну консультацію, а саме просив надати конкретну відповідь на поставлені питання:

- чи поширюються положення частини четвертої п. 522 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України на строки подачі заяви про повернення сум бюджетного відшкодування, передбачені п. 102.5 Податкового кодексу України ?

- чи поширюються положення частини четвертої п. 522 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України на строки проведення перевірок платників податку та строки включення до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних / розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних ?»

Разом з тим, як встановлено судом першої інстанції, надаючи позивачу індивідуальну податкову консультацію відповідачем не дотримані вимоги чинного законодавства, оскільки в порушення приписів Податкового кодексу України не наведено опис питань, які заявлені позивачем у зверненні №12/01-18 від 06.01.2021, не враховані фактичні обставини, вказані платником податку, відсутнє обґрунтування застосування норм законодавства та висновок з питань практичного використання норм податкового законодавства.

Судова колегія погоджується з вказаним та відзначає, що в оскарженому документі наведено лише перелік норм Податкового кодексу України та викладено їх зміст, що не може вважатись податковою консультацією, оскільки вона не дає можливості платнику податку застосувати її на практиці для вирішення конкретного питання.

В даному випадку, відповідач процитував положення п.52-2 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України та зазначив, що положення ст. 102 ПК не визначає норм, які стосуються строків включення до податкового кредиту сум ПДВ на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в ЄРПН.

Крім цього, відзначено, що відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 1095 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних.

Колегія суддів зазначає, що індивідуальна податкова консультація не може складатись лише з послідовного цитування нормативних актів і не містити остаточних та чітких висновків. Вона не повинна сама по собі давати привід для подвійного тлумачення тексту консультації. Рекомендація стосовно конкретної ситуації, що виникла у певному податковому періоді у платника податків має чітко зазначатись в тексті індивідуальної податкової консультації.

Крім того, з метою виконання вимог Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо зменшення податкового тиску на платників податків" від 17.07.2015 № 655-VIII, забезпечення якісного надання платникам податків індивідуальних податкових консультацій ДФС України у листі "Щодо порядку надання узагальнюючих письмових податкових консультацій та індивідуальних податкових консультацій" від 11.09.2015 № 33705/7/99-99-19-03-02-17 ще раз наголосила на тому, що консультація, надана в письмовій або електронній формі, обов`язково повинна містити: опис питань, що порушуються платником податків, з урахуванням фактичних обставин, зазначених у зверненні платника податків; обґрунтування застосування норм законодавства; висновок з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства.

Також необхідно звернути увагу, що у процесі нормативного регулювання оподаткування важливим є забезпечення справедливого балансу інтересів держави та платника податків, адже можливість платника податків чітко розуміти та передбачати правові наслідки вчинюваних ним дій має фундаментальне значення для правильності його застосування, а у випадку неоднозначності нормативних приписів підлягає застосуванню підхід, відповідно до якого істотні правові сумніви мають тлумачитися на користь платника.

Таким чином, отримання податкової консультації з чіткою відповіддю на поставлене питання сприяє уникненню в подальшому податкових спорів щодо поставленого питання та стабільності суспільних відносин, а відповідач як контролюючий орган зобов`язаний вживати заходів до уникнення можливих податкових спорів, в тому числі, шляхом надання податкових консультацій з конкретних питань, що ним в даному випадку зроблено не було.

Зазначене свідчить про те, що надана позивача індивідуальна податкова консультація не відповідає вимогам, встановленим положеннями пункту 52.4 статті 52 Податкового кодексу України, оскільки не містить обов`язкових вимог, а саме: опису питань, що порушуються платником податків, з урахуванням фактичних обставин, зазначених у зверненні платника податків; обґрунтування застосування норм законодавства; висновку з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства.

З огляду на встановлені обставини та досліджені докази, які містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач не виконав свій обов`язок щодо надання податкової консультації, який передбачений ст.52 ПК України.

Таким чином, оскільки оскаржувана індивідуальна податкова консультація не містить повної обґрунтованої відповіді на поставлені позивачем питання, а фактично складається лише з переліку правових норм, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, про недотримання відповідачем вимог податкового законодавства, що є підставою для скасування необґрунтованої індивідуальної податкової консультації, що свідчить про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Доводи апеляційної скарги відповідача висновків суду першої інстанції не спростовують, а зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, наданою судом першої інстанції. До того ж, обгрунтування надані відповідачем в підтвердження власної позиції, грунтуються на помилковому трактуванні норм чинного законодавства

Стосовно доводів позивача, що наведені в апеляційній скарзі, то судова колегія відзначає, що останні фактично стосуються змісту наданої податковим органом консультації, зокрема тих питань, які не були розкритті податковим органом, і в даному випадку, окремого та детального аналізу судом апеляційної інстанції не потребують, оскільки, як відзначено вище, судова колегія погодилась з висновком суду першої інстанції про порушення відповідачем приписів ст. 52 ПК України та не надання в оскаржуваній індивідуальній податковій консультації повної та обґрунтованої відповіді на поставлені позивачем питання.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу апелянта, що суд не вправі підміняти орган, з відповідним позовом до якого звернувся позивач і надавати відповідні роз`яснення щодо питань, які виникли у позивача і які б мали б складати зміст податкової консультації.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційних скарг висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства "ГЕБЕРІТ КЕРАМІК ПРОДАКШН" та Державної податкової служби України залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 серпня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Матохнюк Д.Б. Гонтарук В. М.