Справа № 300/1588/21
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2022-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2022 рокуЛьвівСправа № 300/1588/21 пров. № А/857/18407/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Довгої О.І., Хобор Р.Б.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2021 року (суддя Микитин Н.М., ухвалене в м. Івано-Франківську) у справі № 300/1588/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дії та бездіяльності протиправними,-

В С Т А Н О В И В:

12 квітня 2021 ОСОБА_1 звернулася в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області в якому просила визнати неправомірними дії що не зарахування до загального трудового стажу періодів роботи з 15.06.1989-01.11.1991, 01.12.1991-1.09.1992, 01.10.1992-01.10.1993, 01.11.1993-04.04.1996, в колгоспі "Дружба" та відмови в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове пенсійне страхування". Зобов`язати зарахувати до загального трудового стажу періоди роботи в колгоспі "Дружба" з 15.06.1989-01.11.1991, 01.12.1991-1.09.1992, 01.10.1992-01.10.1993, 01.11.1993-04.04.1996 та призначити пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове пенсійне страхування".

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив позивач, який у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржувана рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить скасувати рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2021 року по справі №300/1588/21, та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Зокрема, апелянт в апеляційній скарзі зазначає, що порядок ведення трудових книжок, за частиною спірного періоду трудового стажу позивача, був врегульований Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях затвердженою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 за №162, положення якої діяли і врегульовували відповідні відносини до 29.07.1993 року. З 29.07.1993 діє Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 за №58.

Відповідно до пунктів 1.1, 2.1 Інструкції № 58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки і вкладиші до них заповнюються у відповідних розділах українською і російською мовами.

До трудових книжок за місцем роботи вносяться окремим рядком з посиланням на дату, номер та найменування відповідних документів, серед іншого, записи про роботу як членів колгоспу - у тому разі, коли чинним законодавством передбачене зарахування цієї роботи в загальний трудовий стаж працівників.

Так, згідно вимог частини 1, 2 статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Оскільки, трудова книжка являється основним документом про трудову діяльність працівника, інші надані первинні документи також підтверджують той факт, що ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах із колгоспом «Дружба», тому рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2021 року підлягає скасуванню.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, 23.11.2020 року позивач звернулась до відповідача, із заявою та відповідними документами про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (а.с.51-52).

27.11.2021 Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківської області рішенням за № 2919 відмовило в призначенні пенсії за віком., обґрунтовуючи тим, що згідно наданих до сервісного центру документів, страховий стаж позивачки становить 25 років 4 місяці і 8 днів, замість необхідних 27 роках, оскільки до страхового стажу зарахований не весь період роботи в колгоспі "Дружба", так як для зарахування даного періоду роботи до загального стажу необхідно надати підтверджуючу довідку про встановлені та фактично відпрацьовані трудодні за весь період роботи в даному колгоспі. Відтак право на пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" при наявному страховому стажі 25 років 4 місяці і 8 днів ОСОБА_1 набуде у 63 роки (а.с.49).

Позивач вважаючи, що відповідач протиправно відмовив у призначенні пенсії, звернулася в суд з даним позовом.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05 листопада 1991 року №1788-XII «Про пенсійне забезпечення (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 09 липня 2003 року №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-ІV), іншими законами і нормативно-правовими актами та міжнародними договорами (угодами), що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно частини 1 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 2 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини 4 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

У законодавстві, що діяло до набрання чинності Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зокрема у Законі України "Про пенсійне забезпечення" йдеться про стаж роботи, що дає право на призначення трудових пенсій (загальний трудовий стаж).

Згідно із пунктом "а" статті 3 вказаного Закону, право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом, зокрема: особи, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах (у тому числі за угодами цивільно-правового характеру), незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, або є членами колгоспів та інших кооперативів, - за умови сплати підприємствами та організаціями страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Згідно статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, наявність трудового стажу підтверджується у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Окрім цього, згідно із статтею 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Порядок ведення трудових книжок, за частину спірного періоду трудового стажу позивача, був врегульований Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 за №162, положення якої діяли і врегульовували відповідні відносини до 29.07.1993.

З 29.07.1993 діє Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 за №58 (надалі по тексту також Інструкція №58).

Відповідно до пунктів 1.1, 2.1 Інструкції №58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки і вкладиші до них заповнюються у відповідних розділах українською і російською мовами.

Заповнення трудової книжки вперше, як визначено пунктом 2.2 Інструкції №58, проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу. До трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

До трудових книжок за місцем роботи вносяться окремим рядком з посиланням на дату, номер та найменування відповідних документів, серед іншого, записи про роботу як членів колгоспу - у тому разі, коли чинним законодавством передбачене зарахування цієї роботи в загальний трудовий стаж працівників (пункту 2.19 вказаної Інструкції).

Із зазначеного вище видно, що Інструкцією №58 встановлено відповідний порядок оформлення трудової книжки, а також внесення до трудової книжки записів про роботу.

Згідно записів копії трудової книжки ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 від 24.01.1979, видно, що позивач в період з 15.06.1989 по 01.11.1991, з 01.12.1991 по 01.09.1992, з 01.10.1992 по 01.10.1993 та з 01.11.1993 по 04.04.1996 працювала різноробочим у колгоспі "Дружба" (а.с.12-14).

Зі змісту довідки-розрахунку стажу позивача видно, що до страхового стажу позивачки, поряд з іншим, враховано періоди роботи в колгоспі "Дружба" з 01.06.1990 по 30.06.1990 (1 місяць), з 01.06.1991 по 30.06.1991 (1 місяць), з 01.05.1994 по 31.05.1994 (15 днів), з 01.06.1994 по 30.06.1994 (1 місяць), з 01.08.1994 по 31.08.1994 (1 місяць), з 01.11.1994 по 30.11.1994 (1 місяць). Однак, відповідачем при обчисленні стажу не враховано період трудової діяльності позивача в колгоспі "Дружба" з з 01.12.1991 по 01.09.1992, з 01.10.1992 по 01.10.1993 (за фактичною тривалістю).

Відповідно до частини 1, 2 статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що наведені положення свідчать про те, що єдиною підставою для не врахування до трудового стажу (при його обчисленні) часу роботи колгоспника є невиконання встановленого мінімуму трудової участі саме без поважних причин.

Відповідно до статей 3, 48 Примірного статуту колгоспників, прийнятого ІІІ Всесоюзним з`їздом колгоспників 27.11.1969, затвердженого постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР від 28.11.1969, громадяни СРСР приймались в члени колгоспу на підставі заяви, яка розглядалася спочатку правлінням колгоспу, після чого прийом у члени колгоспу проводиться загальними зборами колгоспників за поданням правління. Допускається залучення на роботу за трудовими договорами фахівців та інших працівників з боку лише в тих випадках, коли в колгоспі немає відповідних фахівців або коли сільськогосподарські та інші роботи не можуть бути виконані в необхідні терміни силами колгоспників (стаття 24 Примірного статуту 1969 року).

Порядок ведення трудових книжок колгоспників врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 за №310, та чинних на час розгляду справи (надалі по тексту також Основні Положення).

Відповідно до пунктів 1, 2 Основних Положень трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.

До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (пункт 5 Основних Положень).

Згідно з пунктом 6 Основних Положень всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.

Також слід зазначити про встановлений взірець трудової книжки колгоспника, відповідно до якого трудова книжка колгоспника містить окремі розділи: ІІІ "членство в колгоспі", де зазначаються відомості про прийом в члени колгоспу, припинення членства в колгоспі та причини такого припинення , відомості про документ, на підставі якого внесений запис; ІV "відомості про роботу" відомості про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, із зазначенням причин та відомості про документ, на підставі якого внесений запис; V "трудова участь у громадському господарстві" встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі, відомості про документ, на підставі якого внесений запис.

Трудові книжки зберігаються в правлінні колгоспу як бланки суворої звітності, а при припиненні членства в колгоспі видаються їх власникам на руки (пункт 8 Основних Положень).

Суд першої інстанції вірно звернув увагу на наявність відмінностей у відомостях занесених до копії трудової книжки серії НОМЕР_1 від 24.01.1979 позивача та до її трудової книжки колгоспника № НОМЕР_2 , а саме: згідно записів №1 і №2 трудової книжки колгоспника ОСОБА_1 № НОМЕР_2 позивач з 16.05.1989 прийнята на роботу у колгосп на посаду "бригадира найманої бригади", а з 01.11.1992 звільнена з роботи за власним бажанням (а.с.82).

Записи №9 і №10 трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 24.01.1979 свідчать про те, що остання саме з 15.06.1989 прийнята на роботу у колгосп "Дружба", та виконувала роботу "різноробочого" працівника, а, станом на календарну дату 01.11.1992, яка визначена у книжці колгоспника як дата звільнення, - занесені відомості про перебування позивачки у трудових відносинах із колгоспом, про що внесені відомості у записах №14 і №15 в період з 01.10.1992 по 01.10.1993 (а.с.13).

Також, у графі "підстава внесення запису" трудової книжки колгоспника № НОМЕР_2 за записами №1 і №2 внесено відомості про наказ №21 від 16.05.1989 (прийняття на роботу) і наказ №48 від 10.11.1992 (звільнення з роботи), в той час, як у вказаній колонці трудової книжки серії НОМЕР_1 щодо запису №9 вказано наказ №7 від 30.06.1989, незважаючи на дату прийняття на роботу -15.06.1989.

Вищезазначене свідчить про розбіжності у записах трудових книжок позивача, зокрема щодо дати прийняття і звільнення з роботи у колгоспі "Дружба" та виду роботи/посади, яку позивач виконувала/обіймала зокрема і спірний період 01.12.1991 - 01.09.1992, 01.10.1992 - 01.10.1993.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджено постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 (надалі по тексту також Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку №637 передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п.3 Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Згідно архівних довідок від 11.09.2019 № С-148 (а.с. 16) та від 30.01.2020 за № С-22 (а.с.17), виданих КЗ ''Юр`ївський районний трудовий архів'' Юр`ївської районної ради кількість відпрацьованих ОСОБА_1 вихододнів у колгоспі "Дружба", становить: 1991 рік - червень 214 вихододнів, жовтень 182 вихододні; 1992 рік - вихододні не вказано є нарахування заробітної плати в червні 27600,24; 1993 рік -вихододні не вказано є нарахування заробітної плати в червні 6688 та в жовтні 256200. Встановлений мінімум вихододнів 260.

Крім того, копії книги-3 ''Наймані працівники к-з ''Дружба'' - 1990 року, копія Книги-3 ''Наймані працівники к-з ''Дружба'' рахунок-70, 1991 року, копія Книги-2 ''Наймані працівники - з ''Дружба'' 1994 року, містять відомості про заробітну плату позивача у колгоспі ''Дружба'', отриманої у червні 1990 року, у червні та жовтні 1991 року, а також травні, червні, серпні і листопаді 1994 року (а.с.18-30).

Таким чином, архівна довідка від 30.01.2020 за № С-22, яка взята відповідачем до уваги при обчисленні трудового стажу позивачки, не містить відомості про кількість відпрацьованих позивачем у колгоспі вихододнів у спірний період 01.12.1991 - 01.09.1992, 01.10.1992 - 01.10.1993, відтак розрахунок стажу позивача відповідачем проводився вірно - згідно з наданими нею документами.

Крім цього, трудова книжка колгоспника № НОМЕР_2 не містить відомостей про прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві та його виконання як того вимагає пункт 5 Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників.

З огляду на наведене, наявні підстави для висновку, що відповідач, відмовляючи у зарахуванні до трудового стажу ОСОБА_1 періоди роботи в колгоспі "Дружба" з 01.12.1991 - 01.09.1992 та з 01.10.1992 - 01.10.1993 діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, законами і підзаконними нормативно-правовими актами.

Як наслідок, на момент звернення позивача за призначенням їй пенсії необхідний стаж роботи повинен становити 27 років, який у неї відсутній.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінюючи поведінку відповідача на предмет відповідності критеріям правомірності рішень, дій, бездіяльності суб`єктів владних повноважень, установленим частиною другою статті 2 КАС України, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідач діяв з дотриманням вимог частини 2 статті 2 КАС України, а відтак підставно відмовив позивачу в задоволенні позову.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2021 року у справі №300/1588/21 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді О. І. Довга
Р. Б. Хобор