Справа № 140/14275/20
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2022-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2022 рокуЛьвівСправа № 140/14275/20 пров. № А/857/22638/21
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Бруновської Н.В., Кузьмича С.М.,

при секретарі судового засідання: Герман О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в режимі відеоконференціцї апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2021 року у справі №140/14275/20 за адміністративним позовом ПП «ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «БОНУМ» до Головного управління ДПС у Волинській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень (головуючий суддя першої інстанції Валюх В.М., місце ухвалення м. Луцьк, дата складання повного тексту 05.11.2021),-

В С Т А Н О В И В:

ПП «ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «БОНУМ» звернулося з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 23.02.2021, яке залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.07.2021, у даній справі позов задоволено повністю, визнано протиправним та скасовано рішення комісії ГУ ДПС у Волинській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 27.08.2020 №1874580/39195374, зобов`язано ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних подану ПП «ТК «БОНУМ» податкову накладну від 31.07.2020 №1, датою її первинного подання платником податків на реєстрацію, визнано протиправним та скасовано рішення комісії ДПС України з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 08.09.2020 №1907452/39195374 про неврахування таблиці даних платника податку на додану вартість, стягнуто з ГУ ДПС у Волинській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ПП «ТК «БОНУМ» судові витрати в загальному розмірі 6204,00грн., стягнуто з ДПС України за рахунок бюджетних асигнувань на користь ПП «ТК «БОНУМ» судові витрати в загальному розмірі 4102,00грн.

11.10.2021 до Волинського окружного адміністративного суду надійшла заява позивача ПП «ТК «БОНУМ» про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду на підставі статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), шляхом зобов`язання ДПС України подати у десятиденний строк звіт про виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 23.02.2021 у даній справі.

Заява обґрунтована тим, що станом на дату звернення з даною заявою ДПС України рішення суду не виконала, податкову накладну від 31.07.2020 №1, подану ПП «ТК «БОНУМ», датою її первинного подання платником податків на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних, не зареєстровано, що зумовлює необхідність у встановленні судового контролю за виконанням рішення суду.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 05.11.2020р. заяву задоволено. Зобов`язано Державну податкову службу України подати до Волинського окружного адміністративного суду протягом 30 (тридцяти) днів з моменту набрання ухвалою законної сили звіт про виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2021 року у справі №140/14275/20 за позовом Приватного підприємства «ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «БОНУМ» до Головного управління ДПС у Волинської області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що прийнята судом ухвала про встановлення судового контролю за виконанням рішення Волинського окружного адміністративного суду від 23.02.2021 у справі №140/14275/20 із порушенням норм процесуального права та із неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи.

Апелянт зазначає, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання рішення, є правовим наслідком судового рішення і саме в його резолютивній частині повинен бути вказаний обов`язок подати звіт, оскільки встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд першої чи апеляційної інстанції може лише під час прийняття рішення у справі.

Нормою статті 382 КАС України передбачено право, а не обов`язок суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобов`язати суб`єкта владних повноважень, проти якого ухвалено судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Тобто, суд наділений правом зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання рішення лише у випадку, коли існують беззаперечні докази нехтування відповідачем вимог суду, однак таких доказів в матеріалах справи немає, не наведено і в оскаржуваній ухвалі судом.

Отже, встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд першої чи апеляційної інстанції може під час прийняття судового рішення у справі.

Чинне процесуальне законодавство не передбачає можливості після розгляду справи судами першої, апеляційної та касаційної інстанції вирішувати питання про встановлення судового контролю.

Враховуючи викладене, суд позбавлений процесуальної можливості встановлення судового контролю за відповідною заявою позивача вже після постановлення рішення у справі, що має місце в даній справі. Матеріали справи свідчать, що приймаючи рішення у даній справі Волинський окружний адміністративний суд не встановлював судовий контроль за виконанням цього судового рішення.

Крім цього, апелянт зазначає, такий контроль вже здійснюється у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII), ДПС України вживає заходів, спрямованих на виконання рішення суду.

Позивачем поданий відзив на апеляційну скаргу, суть якого зводиться до того, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, прийнятою з дотриманням норм процесуального права, при повному та всебічному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, доведеністю обставин, що мають значення для справи. Зазначає, що ухвала Волинського окружного адміністративного суду від 05.11.2021 року у справі № 140/14275/20 є законною та обґрунтованою, тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи, представник відповідача апеляційну скаргу підтримав з підстав наведених у скарзі, просив апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволені заяви відмовити повністю.

Позивач в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що рішення Волинського окружного адміністративного суду від 23.02.2021 у даній справі (в частині зобов`язання ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних подану ПП «ТК «БОНУМ» податкову накладну від 31.07.2020 №1, датою її первинного подання платником податків на реєстрацію) не виконано, та суду не надано жодних доказів поважності причин невиконання вказаного рішення суду у встановлений органом державної виконавчої служби строк чи вжиття ДПС України усіх належних заходів, спрямованих на виконання судового рішення.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування зобов`язані діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією й законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили.

Відповідно до частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно із частиною другою статті 382 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, частиною першою статті 382 КАС України передбачено право суду встановити судовий контроль за виконанням рішення суду. Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання постанови суду, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту і накладенням штрафу. Одночасно, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними і допустимими доказами (вказані висновки щодо застосування положень статті 382 КАС України викладені, зокрема, у постанові Верховного Суду від 23.06.2020 у справі №802/357/17-а).

Суд зазначає, що в рішенні від 30 червня 2009 року №16-рп/2009 Конституційним Судом України зазначено, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.

При цьому, Європейський суд з прав людини у справі Горнсбі проти Греції наголосив, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Відтак, для цілей ст. 6 Конвенції стадія виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах Алпатов та інші проти України, Робота та інші проти України, Варава та інші проти України, ПМП Фея та інші проти України), якими було встановлено порушення п.1 ст.6, ст. 13 Конвенції та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою ст. 129-1 Конституції України.

Відтак, слід дійти висновку, що обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Отже, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню стороною, на яку покладено такий обов`язок.

Вказані обставини, на переконання суду свідчать на користь того, що учасник справи, якому належить виконати судовий акт, повинен здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

З огляду на зазначене, суд вправі вживати заходи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах у формі встановлення строку для подання звіту.

Крім того, колегія суддів зазначає, що приписи Кодексу адміністративного судочинства України не містять обмежень щодо застосування заходів судового контролю, передбачених ч.1ст.382 КАС України, шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення після ухвалення такого рішення, тому доводи апелянта про те, що судовий контроль може бути встановлений лише під час прийняття судового рішення у справі вважає необґрунтованими.

Суд першої інстанції вірно вказав, що для цього, що встановити судовий контроль необхідно встановити наявність підстав для покладення (в порядку частини першої статті 382 КАС України) на відповідача як суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, обов`язку подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення у цій справі.

З матеріалів справи слідує, що на виконання рішенням суду від 23.02.2021 у цій справі Волинський окружний адміністративний суд видав виконавчий лист №12156/2021 від 06.08.2021 про зобов`язання ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних подану ПП «ТК «БОНУМ» податкову накладну від 31.07.2020 №1, датою її первинного подання платником податків на реєстрацію.

Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка В.А. від 20.08.2021 ВП №66590620 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №140/14275/20, виданого 06.08.2021 Волинським окружним адміністративним судом, зобов`язано боржника ДПС України виконати рішення суду протягом 10 робочих днів..

Згідно із витягом з Єдиного реєстру податкових накладних від 30.09.2021 відсутні відомості про реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних подану ПП «ТК «БОНУМ» податкову накладну від 31.07.2020 №1, вказана обставина представником відповідачів не спростована.

Отже, з матеріалів справи слідує, що рішення Волинського окружного адміністративного суду від 23.02.2021 у даній справі (в частині зобов`язання ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних подану ПП «ТК «БОНУМ» податкову накладну від 31.07.2020 №1, датою її первинного подання платником податків на реєстрацію) не виконано, та суду не надано жодних доказів поважності причин невиконання вказаного рішення суду у встановлений органом державної виконавчої служби строк чи вжиття ДПС України усіх належних заходів, спрямованих на виконання судового рішення.

З урахуванням наведених вище обставин справи та норм чинного законодавства, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що оскільки відповідач ДПС України тривалий час не виконує судове рішення, яке набрало законної сили, наявні правові та фактичні підстави для вжиття заходів судового контролю шляхом зобов`язання подати звіт про виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 23.02.2021 у справі №140/14275/20 протягом тридцятиденного строку з моменту набрання цієї ухвалою законної сили.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування ухвали суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області залишити без задоволення, а ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2021 року у справі №140/14275/20 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді Н. В. Бруновська
С. М. Кузьмич
Повне судове рішення складено 24.01.2022