Справа № 320/10133/20
Суддя: Чаку Євген Васильович
Дата ухвалення: 2022-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2022 року м. Київ Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Єгорової Н.М., Коротких А.Ю.

за участю секретаря Ковтун К.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби на рішення Київського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2021 року у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства "Пром Агро Рось" до Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Пром Агро Рось" (далі- позивач) звернулося до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Київської митниці Держмитслужби (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA100500/2020/000016/2 від 25.09.2020 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100500/2020/000081/2 від 25.09.2020.

Київський окружний адміністративний суд своїм рішенням від 31 серпня 2021 року позов задовольнив повністю.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову. В апеляційній скарзі апелянт зазначив, рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, апелянт посилається на необґрунтованість позовних вимог та хибність висновків суду першої інстанції про неправомірність рішення митного органу.

Також у апеляційній скарзі апелянт просив замінити Київську митницю Держмитслужби, як відповідача по даній справі, на її правонаступника - Київську митницю як відокремлений підрозділ Державної митної служби України.

Так, Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 30 вересня 2020 року № 895 «Деякі питання територіальних органів Державної митної служби», п. 1 якої передбачено спосіб реорганізації територіальних органів Державної митної служби, зокрема, Київської митниці Держмитслужби, шляхом приєднання до Державної митної служби (створення єдиної юридичної особи).

Відповідно до п. 2 Постанови, територіальні органи Державної митної служби, що реорганізуються відповідно до пункту 1 цієї постанови, продовжують здійснювати свої повноваження та функції до утворення Державною митною службою територіальних органів згідно з абзацом четвертим пункту 3 цієї постанови та прийняття рішення про можливість забезпечення здійснення такими органами повноважень і функцій територіальних органів, що реорганізуються. Таке рішення приймається Державною митною службою після здійснення заходів, пов`язаних із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань даних про територіальні органи Державної митної служби, що будуть утворені згідно з абзацом четвертим пункту 3 цієї постанови як відокремлені підрозділи юридичної особи публічного права, затвердженням положень про них. структури, штатних розписів, кошторисів та заповненням 30 відсотків вакансій.

Наказом Держмитслужби від 19 жовтня 2020 року № 460 «Про утворення територіальних органів Державної митної служби України як відокремлених підрозділів» утворено Київську митницю як відокремлений підрозділ Державної митної служби України.

В Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань здійснено реєстрацію Київської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України: ; місцезнаходження: 03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, будинок 8-А).

Згідно наказу Державної митної служби України від 30 червня 2021 року № 472 «Про початок здійснення митницями як відокремленими підрозділами Державної митної служби України покладених на них функцій і повноважень з реалізації державної митної політики, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань митної справи» митницями як відокремленими підрозділами Державної митної служби України з 00 год. 00 хв. 01 липня 2021 року розпочато здійснення функцій і повноважень з реалізації державної митної політики, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань митної справи.

Відповідно до статті 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Таким чином, з вищевикладеного вбачається, що Київською митницею як відокремленим підрозділом Державної митної служби України повністю підтверджено наявність підстав, які визначені в статті 52 КАС України, щодо здійснення заміни відповідача її правонаступником, а тому, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання про заміну Київської митниці Держмитслужби як відповідача по даній справі на її правонаступника Київську митницю як відокремлений підрозділ Державної митної служби України є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Позивач надав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, як таке, що є законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного (в порядку письмового) позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду необхідно скасувати, з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, 05.05.2020 між ПП «Пром Агро Рось» (покупець) та компанією ZHEJIANG POWERBELT CO., LTD укладено зовнішньоекономічний контракт №05/05-2020, згідно якого продавець зобов`язується продати, а покупець зобов`язується купити товари на умовах поставки FOB Ningbo у відповідності до Інкотермс-2010. Попередня кількість, асортимент, ціни кожної поставки вказуються в Proforma Invoice. Асортимент, кількість та ціна товару, який фактично поставляється, вказується в Comercial Invoice, який є невід`ємною частиною цього Контракту (пункт 1.1).

16.06.2020 на виконання зазначеного контракту продавцем виставлено рахунок-проформу/ Proforma Invoice №BPWXNP200616-033, відповідно до якого попередня вартість партії товару, який поставляється у відповідності до даного рахунку/фактури становить 56290,98 доларів США.

11.08.2020 продавцем виставлено Comercial Invoice №POW20081-06, відповідно до якого фактична вартість партії товару, яка поставляється становить 56278,41 доларів США. ПП «Пром Агро Рось» з метою переміщення товару через митний кордон України подав до Київської митниці Держмитслужби митну декларацію ІМ40ДЕ №UA100500/2020/865901, відповідно до якої позивачем задекларовано ввезення наступних товарів: конвеєрна стрічка з вулканізованої гуми, армована тільки текстильним матеріалом, шириною не менш як 800 мм, але не більш як 1200мм: 1000x3 ТК-100 2/0 100 кв.м РБ 100м ЕР100-433,33 кв.м; 800x4 ТК-100 2/0 80 кв.м РБ 100м ЕР100-426,67 кв.м; 800x3 ТК-200 3/1 80 кв.м РБ 100м DIN ЕР-200-906.67 кв.м; 800x4 ТК-200 4/2 80 кв.м РБ 100м DIN ЕР-200-1280.00 кв.м; 1200x5 ТК-200 5/2 120 кв.м РБ 100 м DIN ЕР-200 -1160 кв.м; 1000x4 ТК-200 4/2 100 кв.м РБ 100м ЕР200 - 800 кв.м; 1000x5 ТК-200 5/2 100 кв.м РБ 100м ЕР200 -966.67 кв.м; 1200x3 ТК-200 3/1 120 кв.м РБ 100м ЕР200 -680,00кв.м; 1200x5 ТК-200 5/2 120 кв.м РБ 100м ЕР200 -1160,00 кв.м; 800x3 ТК-200 3/1 80 кв.м РБ 100м ЕР-200 -906,67 кв.м; паси привідні із вулканізованої гуми із з`єднаними кінцями трапецієподібного поперечного перетину (V-подібні паси), крім ребристих з довжиною зовнішнього кола більш як 60 см., пле не більш як 180 см.: 10x8-944 Tehno 10*8 -170шт; 11x10-1500 Tehno 11*10- 120 шт.; 14x10-937 Tehnol4*10 -360 шт.; 16x11-1403 Tehno 16*11- 791 шт; 2НВ-1750 Tehno 2НВ -14 шт.; 6PJ 640 Tehno 6PJ- 65шт.; 6PJ 660 Tehno 6PJ- 63 шт.; 8,5x8-1200 Tehno 8,5/8- 90 шт.; 8,5x8-1250 Tehno 8,5/8- 291 шт.; 8,5x8-1280 Tehno 8,5/8-738 шт.; 8,5x8-1320 Tehno 8,5/8-480 шт.; 8,5x8-1350 Tehno 8,5/8- 60 шт.; 8PJ 630 Tehno8PJ - 46 шт; 8PJ 711 Tehno 8PJ - 300шт; Z-650 Tehno Z - 148 шт; Z-850 Tehno Z 296 шт.; Z- 914 Tehno Z-240 шт.; Z- 1150 Tehno Z-111шт.; Z- 1650 Tehno Z-111шт.; А-560 Tehno А-60шт.; А-600 Tehno А-450 шт.; А-670 Tehno А-150 шт.; А-835 Tehno А-60шт.; А-850 Tehno А-449 шт.; А-900 Tehno А-450шт.; А-925 Tehno А-60шт.; А-1025 Tehno А-299 шт.; А-1050 Tehno А-150шт.; А-1075 Tehno А-210шт.; А-1090 Tehno А-150 шт.; А-1100 Tehno А-300 шт. А-1120 Tehno А-450 шт.; А-1180 Tehno А-450 шт.; А-1200 Tehno А-300 шт.; А-1250 Tehno А-1050 шт.; А-1380 Tehno А-90 шт.; А-1400 Tehno А- 300шт.; А-1750 Tehno А-150шт.; В-800 Tehno В-240шт.; В-850 Tehno В-240 шт.; В-900 Tehno В-350 шт.; В1025 Tehno В-120 шт.; В-1060 Tehno В-714 шт.; В-1080 Tehno В-120шт.; В-1180 Tehno В-360шт.; В-1280 Tehno В-240 шт.; В-1300 Tehno В-240 шт.; В-1350 Tehno В-360шт.; В-1400 Tehno В-720 шт.; В-1480 Tehno В-240 шт.; В-1500 Tehno В-480 шт.; В-1650 Tehno В-600 шт.; В-1700 Tehno В-1080 шт.; В-1750 Tehno В-1318 шт.; В-1800 Tehno В-958 шт.; С-1180 Tehno С-57 шт.; С-1250 Tehno С-57 шт.; С-1300 Tehno С-38 шт.; С-1320 Tehno С-57шт.; С-1400 Tehno С-114шт.; С-1550 Tehno С-114шт.; С-1600 Tehno С-57шт.; паси привідні із вулканізованої гуми із з`єднаними кінцями трапецієподібного поперечного перетину (V-подібні паси), крім ребристих з довжиною зовнішнього кола менш як 60 см. та більш як 240 см.: 11x10-2480 Tehno 11*10-30шт.; 11x10-2832 Tehno 11*10-450шт.; 11x10-2932 Tehno 11*10-1500шт.; 11x10-3180 Tehno 11 *10-120шт.; 2НВ-3200 Tehno 2НВ-14шт.; 45x22-2600 Tehno 45*22-54шт.; 45x22-4000 Tehno 45*22-108шт.; Z-500 Tehno Z-479 шт.; А-2450 Tehno А-90шт.; В-2800 Tehno В-240шт.; В- 2900 Tehno В-120шт.;В-3050 Tehno В-120шт.; В-3100 В-120шт.; В-3150 Tehno В-360шт.; В-3200 Tehno В- 360 шт.; В-3250 Tehno В-240шт,; В-3300 Tehno В-160шт.; В-3350 Tehno В-160шт.; В-3550 Tehno В-40шт.; С-2600 Tehno С-38шт.; С-2950 Tehno С-57 шт.; С-5000 Tehno С-120шт.; С-5300 Tehno С-30 шт.; С-5600 Tehno С-30 шт.; Д-3350 Tehno D-60 шт.; Д-3475 Tehno D-210 шт.; Д-5000 Tehno D-20 шт.; паси привідні із вулканізованої гуми із з`єднаними кінцями синхронні (зубчасті), з довжиною зовнішнього кола більш як 60 см., але не більш як 150 см.: 38x18-1500 зуб Tehno 38* 18Х-25 шт.; паси привідні із вулканізованої гуми із з`єднаними кінцями трапецієподібного поперечного перетину (V-подібні паси), крім ребристих з довжиною зовнішнього кола не більш як 60 см. та більш як 240 см.: А-2050 Tehno А-90 шт.; А-2100 Tehno А-90 шт.; А-2120 Tehno А-300 шт.; А-2240 Tehno А-150 шт.; А-2300 Tehno А-90 шт.; В-1830 Tehno В-120 шт.; В-2200 Tehno В-120 шт.; В-2300 Tehno В-120 шт.; В-2400 Tehno В-120 шт.; С-2000 Tehno С-189 шт.; конвеєрна стрічка з вулканізованої гуми, армована тільки текстильним матеріалом, шириною менш як 800мм.: 500x4 ТК-100 2/0 50 кв.м РБ 100м ЕР100-2133,33 кв.м; 550x2 ТК-100 2/0 55 кв.м РБ 100м ЕР100-183,33 кв.м; 300x3 ТК-100 2/0 30 кв.м РБ 100м ЕР 100 -130 кв.м; 1400x5 ТК-200 5/2 140 кв.м. РБ 100м. DIN ЕР200-1353,33кв.м; 400x4 ТК-200 4/2 40 кв.м. РБ 100м. ЕР-200-640 кв.м. 500x3 ТК-200 3/1 50 кв.м РБ 100м ЕР-200-850 кв.м.; 500x4 ТК-200 4/2 50 кв.м. РБ 100м ЕР-200 1200 кв.м.; 600x4 ТК-200 4/2 60 кв.м РБ 100м ЕР-200-960 кв.м.; 650x4 ТК-200 4/2 65 кв.м РБ 100м ЕР-200-1040 кв.м.

На підтвердження митної вартості товару позивач надав митному органу наступні документи: пакувальний лист б/н від 11.08.2020; рахунок-фактура (проформа-інвойс) №BPWXNP200616-03 від 16.06.2020; рахунок-фактура (інвойс) №POW20081-06 від 11.08.2020; коносамент LSSZEC200823333 від 19.08.2020; коносамент MEDUN8771689 від 19.08.2020; міжнародна товарно-транспортна накладна №383104/1 від 23.09.2020; міжнародна товарно-транспортна накладна №383104/2 від 23.09.2020; платіжний документ №0730 від 30.07.2020; платіжний документ №0831 від 31.08.2020; рахунок на оплату (морського фрахту) №1438 від 21.08.2020; довідка від 21.09.2020 №1 (про транспортно-експедиційні витрати); прейскурант (прайс-лист) відправника; контракт №05/05-2020 від 05.05.2020; договір про надання послуг митного брокера №14-06/17 від 14.06.2017; договір транспортного експедирування №0927/Т-2020 від 08.05.2020 року; заявка №34504 до договору транспортного експедирування №0927/Т-2020 від 08.05.2020; калькуляція до рахунку-фактури №POW20081-06; лист №64 від 11.09.2020; лист про відсутність зареєстрованої торгової марки; сертифікат №203326ВО/004383; копія митної декларації країни відправлення.

Розглянувши подані позивачем документи для підтвердження заявленої у митній декларації митної вартості товару, митний орган направив позивачеві електронне повідомлення, у якому зазначив, що під час контролю правильності визначення митної вартості було встановлено, що документи надані не в повному обсязі і містять розбіжності та не підтверджують всі числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Посилаючись на положення частин другої та третьої статті 53 МК, митний орган витребував у позивача додаткові документи для підтвердження митної вартості імпортованих товарів.

Листом від 24.09.2020 декларант додатково надіслав митному органу висновок за результатами цінового моніторингу №Ц-1030 від 24.09.2020.

25.09.2020 Київською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA100500/2020/000016/2 та оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №UA100500/2020/000081/2 від 25.09.2020.

Не погодившись з такими рішеннями, вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом.

Задовольняючи позов у повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що визначена позивачем у відповідній митній декларації митна вартість товару базується на об`єктивних, документально підтверджених даних і піддається обчисленню.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що пов`язані із справлянням митних платежів регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Відповідно ж до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно п. 23, 24 ч. 1 ст. 4 МК України митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Статтями 49, 50 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу. (ч. 1, 2 ст. 51 МК України).

Згідно ч.1 - 3 ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Частинами 1 - 2 статті 58 МК України визначено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT) (ч. 1 ст. 64 "Резервний метод" МК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Згідно ч. 1 - 3 статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (частини 5 - 6 статті 53 МК України).

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості (ч. 1 - 3 ст. 54 МК України).

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

В той же час частиною 6 зазначеної статті передбачено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Частиною 1, 2 ст. 55 МК України передбачено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

У разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі (частина 12 статті 264 МК України).

Отже митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України (у разі визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за першим методом).

При цьому, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або ж у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Водночас приписи вказаних статей зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.

Судом встановлено, що позивачем до митного оформлення, було подано пакет документів передбачених частиною другою статті 53 МК України, а саме: пакувальний лист б/н від 11.08.2020; рахунок-фактура (проформа-інвойс) №BPWXNP200616-03 від 16.06.2020; рахунок-фактура (інвойс) №POW20081-06 від 11.08.2020; коносамент LSSZEC200823333 від 19.08.2020; коносамент MEDUN8771689 від 19.08.2020; міжнародна товарно-транспортна накладна №383104/1 від 23.09.2020; міжнародна товарно-транспортна накладна №383104/2 від 23.09.2020; платіжний документ №0730 від 30.07.2020; платіжний документ №0831 від 31.08.2020; рахунок на оплату (морського фрахту) №1438 від 21.08.2020; довідка від 21.09.2020 №1 (про транспортно-експедиційні витрати); прейскурант (прайс-лист) відправника; контракт №05/05-2020 від 05.05.2020; договір про надання послуг митного брокера №14-06/17 від 14.06.2017; договір транспортного експедирування №0927/Т-2020 від 08.05.2020 року; заявка №34504 до договору транспортного експедирування №0927/Т-2020 від 08.05.2020; калькуляція до рахунку-фактури №POW20081-06; лист №64 від 11.09.2020; лист про відсутність зареєстрованої торгової марки; сертифікат №203326ВО/004383; копія митної декларації країни відправлення.

Вказані документи, не містять у собі будь-яких розбіжностей чи недостовірних відомостей.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи відповідача, наведені в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів, про те, що в наданих до митного оформлення документах позивача, які підтверджують митну вартість товарів, є розбіжності, а також що в них відсутні всі відомості, що б підтверджували числові значення складових митної вартості.

Так колегія суддів критично ставиться до твердження відповідача про те, що відсутні відомості щодо включення до ціни товару інших витрат, зокрема експортного мита та інших зборів, витрати на доставку та загрузку товару.

Умови поставки FОВ (Інкотермс 2010) передбачають, що продавець виконав своє зобов`язання з поставки у момент переходу товару через поручні судна у порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту покупець має нести усі витрати і ризики загибелі або пошкодження товару. За умовами FOB на продавця покладаються обов`язки з очищення товару від мита для його експорту. Даний термін може застосовуватися тільки під час перевезення товару морським або внутрішнім водним транспортом.

Отже під час імпорту товару на умовах FОВ (Інкотермс 2010) вартість транспортування товару до митного кордону, а також сплачене експортне мито та інші збори у країні відправлення включаються до митної вартості товару.

У зв`язку з наведеним колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що наведені вище доводи відповідача про ймовірність невключення інших складових митної вартості до митної вартості задекларованого позивачем згідно митної декларації №UA100500/2020/865901 товару, ґрунтується виключно на припущенні, та не може слугувати належним критерієм обґрунтованості оскаржуваного рішення.

Доводи апелянта про ненадання договору транспортного екпедирування від 08.05.2020 №0927/Т-2020, що свідчить про не підтвердження достовірності декларування витрат на транспортування, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки з матеріалів справи вбачається, що позивачем надавались до митного оформлення документи на підтвердження вартості транспортно-експедиційних послуг з розмежуванням вартості транспортування до митної території України та на її митній території, а саме рахунок на оплату морського фрахту №1438 від 21.08.2020, довідка від 21.09.2020 №1 про транспортно-експедиційні витрати, договір транспортного експедирування.

Колегія суддів критично ставиться до інших виявлених відповідачем недоліків у документах, наданих позивачем та які не належать до документів, які підтверджують митну вартість товару, адже виявлені недоліки не можуть спростовувати заявлений позивачем рівень митної вартості товару, який підтверджується наданими належними та допустимими доказами, та не викликають у суду сумнівів у достовірності визначеної позивачем митної вартості товару.

Проаналізувавши доводи митного органу, що слугували підставою для відмови у визнанні митної вартості, заявленої позивачем, суд дійшов висновку, що контролюючий орган не довів, що позивачем було заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість імпортованого товару, та що у документах, поданих позивачем до митного оформлення, були відсутні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар.

Зі змісту спірного рішення Київської митниці слідує, що митний орган не надав належної оцінки поданим документам та не встановив конкретних обставин та фактів, які перешкоджають митному оформленню товару за основним методом визначення митної вартості.

Водночас, колегія суддів вважає, що позивач надав митному органу для митного оформлення імпортованого товару документи, згідно з переліком, визначеним ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, які ідентифікують оцінюваний товар, містять об`єктивні та достовірні дані, які підтверджують заявлену митну вартість товару.

При цьому надані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.

В той же час відповідачем ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанцій не надано жодних доказів недостовірності заявленої Товариством вартості товару, а саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.

Колегія суддів вважає, що відповідачем не доведено наявності передбачених частиною третьою чи четвертою ст. 53 Митного кодексу України підстав для витребування від позивача (декларанта) додаткових документів, а саме відповідач не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Отже, відповідачем не наведено переконливих аргументів, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що відповідачем не надано до суду жодних належних та допустимих доказів того, що подані позивачем документи не дозволяли митному органу у належний спосіб перевірити числове значення складових митної вартості товарів та відомості щодо їх ціни.

Крім того, як правильно зазначив суд першої інстанції, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинно також бути наведено пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначено докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу. Коригування митної вартості товару виключно на підставі даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС) Державної митної служби та прийняття до уваги невизначено в рішенні товару, не відповідає нормам чинного митного законодавства.

З огляду на викладене у сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про задоволення позову.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і не підлягає скасуванню.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 315, 316, 322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Київської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: Н.М. Єгорова

А.Ю.Коротких