Справа № 640/5296/20
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/5296/20 Суддя (судді) першої інстанції: Головань О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Кузьменка В.В., Василенка Я.М.,

за участі секретаря судового засідання Біднячук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Київській області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 серпня 2021 р. у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Київській області про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного управління Держпраці у Київській області про визнання протиправною та скасування постанови від 10.12.2019 № ТД/ФС-675.

В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 вважає вказану постанову протиправною та просить її скасувати, адже остання винесена на підставі акта перевірки від 14.11.2019 № 0620/26/15/ НОМЕР_1 , тоді як фактична перевірка проведена 13.11.2019 зі складанням відповідного акта. Позивача не було повідомлено про розгляд справи про накладення штрафу на порушення Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509. Щодо виявленого порушення по суті, позивач зазначає, що викладена у акті від 13.11.2019 інформація не відповідає дійсності, оскільки на момент перевірки у приміщенні магазину перебували ОСОБА_2 , працевлаштована у ФОП ОСОБА_1 згідно з наказом № 1/10/2018 від 29.10.2018 р., та ОСОБА_3 , чиї пояснення відсутні. Фактично, ОСОБА_3 спілкувалася з продавцем з приводу працевлаштування, самостійно функцій продавця не виконувала, підстав оформлювати її працевлаштування у позивача не було.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 серпня 2021 р. позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову Головного управління Держпраці у Київській області від 10.12.2019 № ТД/ФС-675 про накладення штрафу.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.12.2021 відкрито апеляційне провадження та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 16.02.2022.

31.01.2022 до суду від сторони позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги, згідно норм ст. 309 КАС України.

У судовому засіданні представник позивача заперечував проти задоволення позовних вимог.

Представник апелянта у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду апеляційної скарги.

Заслухавши суддю доповідача, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 08.12.2017 р. зареєстрований як фізична особа-підприємець. 56.10 Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування (основний).

Головне управління Держпраці у Київській області 22.11.2019 р. отримало лист від Головного управління ДПС у м. Києві від 15.11.2019 № 7589/9/26-15-05-09-0117 про направлення матеріалів перевірки ФОП ОСОБА_1 , у якому зазначено про проведення фактичної перевірки магазину, в якому здійснює діяльність ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

У ході перевірки, станом на 13.11.2019, виявлено факт допуску до роботи громадянки ОСОБА_3 без оформлення трудових відносин відповідно до діючого законодавства України та без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне цільове страхування, що свідчить про порушення ч. 1 ст. 21, ч. 1, ч. 3 ст. 24 КЗпП України та Податкового кодексу України.

Згідно з актом фактичної перевірки від 13.11.2019 № 0620/26/15/ НОМЕР_1 , у магазині, у якому здійснює діяльність ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , громадянка ОСОБА_3 виконувала функціональні обов`язки продавця, а саме, здійснювала розрахункові операції із покупцями, що також підтверджено поясненнями працівника, який проходив стажування у ФОП ОСОБА_1 .

На підставі акта перевірки від 14.11.2019 № 0620/26/15/ НОМЕР_1 ФОП ОСОБА_1 , Головне управління Держпраці у Київській області розглянуло справу про накладення штрафу, за результатами чого, було винесено постанову від 10.12.2019 № ТД/ФС-675 про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами, згідно з якою, за порушення ч. 3 ст. 24 КЗпП України, у відповідності до абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 125190 грн.

Не погоджуючись з вказаною постановою про накладення штрафу, вважаючи її протиправною та такою, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що відповідачем надано копію листа від 02.12.2019 № 44/3/19/ НОМЕР_2 про виклик позивача на розгляд справи та копію повідомлення про повернення рекомендованої кореспонденції "у зв`язку з закінченням встановленого строку зберігання", однак, в даному випадку, під час розгляду справи про накладення штрафу причини неповідомлення позивача про її розгляд не з`ясовувалася. Підстави для висновку про навмисне неотримання позивачем інформації про виклик на розгляд справи у суду відсутні. Таким чином, розгляд справи відбувся за відсутності позивача, на порушення його права надати докази та пояснення по суті обставин, встановлених під час фактичної перевірки 13.11.2019. За таких обставин, з огляду на вищевикладені порушення, допущені відповідачем при призначенні та проведенні інспекційного відвідування, суд не вбачає на необхідне надавати оцінку висновкам акта по суті.

Натомість, апелянт вважає вказані висновки суду першої інстанції помилковими та необґрунтованими, позаяк, наявний сам факт допущення порушення, а повідомлення позивача про розгляд справи про накладення штрафу було здійснено листом від 02.12.2019 р., який повернувся з поміткою поштового відділення "за закінченням терміну зберігання". При цьому, апелянт наголошує на тому, що органом Держпраці було вчинено належні заходи задля повідомлення позивача про розгляд справи.

Зважаючи на зазначене, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 КЗпП України, державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно норм ч. 1, 4 ст. 265 КЗпП України, посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509, затверджено Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення.

Приписами п. 2 Порядку № 509, передбачено, що штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім - сьомим цього пункту), керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами четвертим - шостим цього пункту).

Штрафи накладаються на підставі, в тому числі, акта перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

Під час розгляду даної справи в суді першої інстанції було досліджено, що підставою для розгляду справи про правопорушення відповідачем став відповідний акт фактичної перевірки від 13.11.2019 № 0620/26/15/ НОМЕР_1 у магазині, у якому здійснює діяльність ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , який було отримано відповідачем листом Головного управління ДПС у м. Києві від 15.11.2019 № 7589/9/26-15-05-09-0117.

Відповідно, у відповідача були підстави для розгляду справи про накладення штрафу.

Водночас, колегія суддів звертає увагу на те, що суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні посилався на п. 2 Порядку № 509 (в редакції станом на 10.12.2019 р.), а також п. 3, 4, 6, 7 Порядку № 509, за якими уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу. Справа розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня прийняття рішення про її розгляд. Про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб`єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п`ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника. Справа розглядається за участю представника суб`єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду.

Однак, колегія суддів наголошує на тому, що чинна, станом на момент виникнення спірних правовідносин редакція, Порядку № 509 (редакція від 30.08.2019), у частині п. 4, 6, 7, передбачала, що: (пункт 4 в редакції Постанови КМ № 823 від 21.08.2019, пункт 6 виключено на підставі Постанови КМ № 823 від 21.08.2019, пункт 7 виключено на підставі Постанови КМ № 823 від 21.08.2019).

Водночас, за чинною на той момент редакцією п. 3 Порядку № 509, справа про накладення штрафу розглядається у 45-денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку.

Про дату одержання документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, уповноважена посадова особа письмово повідомляє суб`єкту господарювання та роботодавцю не пізніше ніж через п`ять днів після їх отримання рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Тому, ФОП ОСОБА_4 листом № 44/3/19/20750 від 02.12.2019 було повідомлено, що Головним управління буде проводитися розгляд справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю.

Слід врахувати, що згідно Порядку № 509 в редакції від 30.08.2019, не передбачено, що розгляд справи про накладення штрафу має розглядатися за участю позивача.

Також, лист-повідомлення про розгляд справи про накладення штрафу № 44/3/19/ НОМЕР_2 повернувся на адресу Головного управління у зв`язку із закінченням строку зберігання. Даний факт підтверджується конвертом та довідкою поштового органу (а.с. 52-53).

Відповідно до п. п. 94-96 Правил надання послуг поштового зв`язку, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, порядок доставки поштових відправлень, поштових переказів, повідомлень про вручення поштових відправлень, поштових переказів, періодичних друкованих видань юридичним особам визначається на підставі договору, що укладається юридичною особою з оператором поштового зв`язку за місцем обслуговування.

Прості та рекомендовані поштові відправлення, повідомлення про надходження поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, періодичні друковані видання, адресовані юридичним особам, можуть доставлятися з використанням абонентських поштових скриньок, що встановлюються на перших поверхах приміщень чи інших доступних для цього місцях або у канцелярії, експедиції тощо, розміщені на перших поверхах приміщень, чи видаватися в приміщеннях об`єкта поштового зв`язку представникам юридичних осіб, уповноваженим на одержання пошти.

У разі вручення рекомендованих поштових відправлень, рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень, поштових переказів, повідомлень про надходження поштових відправлень з використанням абонентської поштової скриньки згідно з укладеним договором датою вручення вважається дата їх вкладення до скриньки.

Відправлення "EMS", адресовані юридичним особам, можуть видаватися їх представникам, уповноваженим на одержання пошти, у приміщенні адресата.

У разі відсутності або несправності абонентської поштової скриньки, невиконання вимог щодо її встановлення, відсутності договору юридичної особи з оператором поштового зв`язку про доставку пошти оператор поштового зв`язку зобов`язаний письмово повідомити користувача послуг поштового зв`язку про свою відмову від доставки адресованих йому поштових відправлень, періодичних друкованих видань.

Реєстровані поштові відправлення (крім рекомендованих), адресовані юридичним особам, видаються їх представникам, уповноваженим на одержання пошти, в об`єкті поштового зв`язку на підставі довіреності, оформленої в установленому порядку. Копія довіреності, засвідчена в установленому порядку, зберігається в об`єкті поштового зв`язку.

З наведеного слідує, що абонент (позивач) самостійно визначає як організувати відносини з оператором поштового зв`язку, щоб забезпечити отримання надісланої йому поштової кореспонденції шляхом укладення договору та встановлення абонентської скриньки, отримання кореспонденції безпосередньо у відділенні поштового зв`язку.

Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами апелянта про те, що обов`язок відповідача повідомити суб`єкта господарювання про розгляд справи обмежується лише надісланням листа про розгляд справи. Фактичні обставини одержання надісланого листа знаходяться за межами компетенції відповідача та не можуть впливати на розгляд справи про накладення штрафу, оскільки відносини між оператором поштового зв`язку та адресатом знаходяться поза контролем відповідача та не залежать від нього.

У протилежному б випадку, у разі не отримання особою поштового відправлення, жодна справа про правопорушення, не була б розглянута.

Тож, висновки суду першої інстанції є помилковими та спростовуються вищенаведеним.

Водночас, суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги з процедурних порушень, не надавав оцінку висновкам акта по суті.

Колегія суддів зазначає наступне.

Згідно отриманого відповідачем листа від податкового органу, працівниками Головного управління ДПС у м. Києві в ході проведення фактичної перевірки магазину, в якому здійснює діяльність ФОП ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 , станом на 13.11.2019, виявлено факт допуску до робота громадянки ОСОБА_3 без оформлення трудових відносин відповідно діючого законодавства України та без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне цільове страхування, що свідчить про порушення ч. 1 ст. 21, ч. 1, ч. З ст. 24 КЗпП України та Податкового кодексу України.

Згідно акту фактичної перевірки від 13.11.2019 № 0620/26/15/05/ НОМЕР_1 , у магазині, де здійснює свою господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 громадянка ОСОБА_3 виконувала функціональні обов`язки продавця, а саме здійснювала розрахункові операції із покупцями.

Даний факт зафіксовано працівниками Головного управління ДПС у м. Києві та підтверджено поясненнями працівника, який проходив стажування у ФОП ОСОБА_1 .

Так, акт фактичної перевірки від 13.11.2019 № 0620/26/15/05/ НОМЕР_1 отримала під підпис громадянка ОСОБА_3 13.11.2019.

Відповідно до ст. 24 КЗпП України, працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У розумінні ст. 24 КЗпП України, оформлення трудових відносин, це не тільки видача наказу про прийняття на роботу, а й сплата податків та зборів, єдиного соціального внеску. Не оформлюючи працівника на роботу у відповідності до КЗпП України роботодавець спричинює значну шкоду працівнику. Адже такому працівнику не нараховується трудовий стаж роботи та не здійснюються належні відрахування до бюджету України.

При цьому, повідомлення Державної податкової служби про прийняття працівника на роботу, є частиною укладання трудового договору, яке складається із виданого наказу та повідомлення фіскальної служби та її територіальних органів (укладення трудового договору, оформленого наказом або розпорядженням власника чи уповноваженого ним органа; повідомлення центрального органу, адмініструючого ЄСВ про прийом на роботу працівника в порядку, встановленому КМУ).

Таким чином, допуск працівника до роботи без повідомлення органів ДПС про прийняття його на роботу, є порушенням вимог ч. 3 ст. 24 КЗпП України та передбачає відповідальність згідно абз. 2 ч. 2 ст. 265 КзпП України.

Тобто, в разі вчинення зазначеного правопорушення до відповідальності притягається роботодавець, а не працівник, який здійснював роботу без оформлення належним чином трудових відносин, з огляду на що, важливим під час проведення перевірочних (інспекційних) заходів є дотримання встановленої процедури проведення такого заходу, встановлення особи, яка відповідальна на підприємстві за підбір та допущення кадрів до роботи та безперечно встановлення (фіксація) самого факту порушення - допущення до виконання робіт без належного оформлення працівника.

Твердження позивача про те, що фактично ОСОБА_3 спілкувалася з продавцем ОСОБА_2 з приводу працевлаштування, самостійно функцій продавця не виконувала, підстав оформлювати її працевлаштування у позивача не було, на переконання колегії суддів, є суперечливими, адже у позовній заяві він сам зазначає про те, що продавець-бармен ОСОБА_2 , не маючи на це повноважень, без дозволу роботодавця, вирішила перевірити вміння та досвід ОСОБА_3 та дозволила їй відпустити товар покупцю. (а.с. 5) При цьому, колегія суддів наголошує на тому, що саме роботодавець (позивач) має здійснювати контроль за процесами господарської діяльності та нести відповідальність за порушення норм законодавства, допущені під час провадження такої діяльності.

При цьому, при поданні позовної заяви та під час розгляду даного спору в суді, позивачем не було надано жодного достатнього та переконливого доказу на спростування обставин наявності факту допуску до роботи особи без її працевлаштування, на противагу чому, доводи контролюючого органу є послідовними, логічними та заслуговують на увагу.

Тож, Головним управлінням прийнято постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ТД/ФС-679 від 10.12.2020 на ФОП ОСОБА_1 . Дана постанова була надіслана ФОП ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку разом із супровідним листом № 44/1/19/21724, але даний лист також повернувся на адресу Головного управління у зв`язку з закінченням встановленого строку зберігання. Головне управління діяло виключно у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та чинним законодавством України.

Крім того, щодо посилань позивача на процедурні порушення при проведенні перевірки та розгляді справи, не позбавляє суті правовідносин та не спростовує наявності порушень.

Таким чином, колегія суддів вважає, що постанова Головного управління Держпраці у Київській області від 10.12.2019 № ТД/ФС-675, є законною та не підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України, передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції та дають підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального права, що стали підставою для неправильного вирішення справи, з огляду на що, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити та скасувати рішення суду першої інстанції, прийнявши нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Київській області - задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 серпня 2021 р. - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Київській області про визнання протиправною та скасування постанови відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді В.В. Кузьменко

Я.М. Василенко

Повний текст постанови складено 09.02.2022.