Справа № 640/31535/20
Суддя: Єгорова Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Єгорової Н.М.,

суддів - Сорочка Є.О., Федотова І.В.,

при секретарі - Поляновській О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 червня 2021 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фосін Авто" до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Фосін Авто" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві, яким просило:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми "В3" від 06 лютого 2020 року №, яке винесене Головним управлінням ДПС у м. Києві в частині відсутності права на отримання бюджетного відшкодування за період жовтень 2019 року та відсутності права на врахування такої суми від`ємного значення про надання бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку у розмірі 915 579,00 грн;

- зобов`язати Головне управління ДПС у м. Києві внести до реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування інформацію про узгодження за наслідками судового оскарження податкового повідомлення-рішення форми "В3" від 06 лютого 2020 року № суми бюджетного відшкодування Товариству з обмеженою відповідальністю "Фосін Авто" за жовтень 2019 року у розмірі 915 579,00 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 червня 2021 року адміністративний позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення форми "В3" від 06 лютого 2020 року №, винесене Головним управлінням ДПС у м. Києві;

- у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено;

- стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фосін Авто" за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 1051,00 грн.

Не погодившись з таким рішенням, Головне управління ДПС у м. Києві подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 червня 2021 року в частині задоволених вимог та постановити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи та суперечать нормам матеріального та процесуального права, оскільки під час перевірки встановлено відсутність у ТОВ "Фосін Авто" платіжних доручень на сплату за постачання товарів/послуг за жовтень 2019 року в розмірі 915 579,00 грн.

У межах встановленого судом строку відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, 13 листопада 2019 року ТОВ "Фосін Авто" подало до ГУ ДПС у м. Києві податкову декларацію з податку на додану вартість за жовтень 2019 року з додатками, що підтверджується квитанцією від 13 листопада 2019 року №2.

У рядку 20.2.1 розділу ІІІ зазначеної податкової декларації позивачем визначено суму від`ємного значення, що не перевищує суму, обчислену відповідно до п. 200-1.3 ст. 200-1 розділу V Податкового кодексу України на момент подання податкової декларації, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку у розмірі 915 579,00 грн.

Разом із податковою декларацією позивачем подано заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, визначеного у податковій декларації за жовтень 2019 року.

Головним управлінням ДПС у м. Києві у період з 27 грудня 2019 року по 14 січня 2020 року проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "Фосін Авто" з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за жовтень 2019 року, за результатами якої складено акт від 16 січня 2020 року №63/26-15-05-04-01/425530581.

За висновками акта перевірки від 16 січня 2020 року №63/26-15-05-04-01/425530581 відповідачем встановлено порушення п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, що призвело до завищення ТОВ "Фосін Авто" суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку (рядок 20.2.1 декларації) за жовтень 2019 року у розмірі 915 579,00 грн.

Відповідно до акта перевірки від 16 січня 2020 року №63/26-15-05-04-01/425530581, згідно з даними додатку 3 "Розрахунок суми бюджетного відшкодування" до податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2019 року ТОВ "Фосін Авто" в таблиці 2 "Розшифровка суми податку, фактично сплаченої у попередніх та звітному (податкових) періодах постачальником товарів/послуг або до Державного бюджету України" включило до розрахунку відшкодування від`ємне значення за грудень 2018 року на суму 915 579,00 грн.

Під час перевірки встановлено відсутність у ТОВ "Фосін Авто" платіжних доручень на оплату за постачання товарів/послуг за жовтень 2019 року у розмірі 915 579,00 грн.

З врахуванням викладеного податковий орган дійшов висновку, що відповідно до пп. "в" п. 200.14 ст. 200 Податкового кодексу України ТОВ "Фосін Авто" завищено суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за жовтень 2019 року у розмірі 915 579,00 грн.

На підставі висновків акта перевірки від 16 січня 2020 року №63/26-15-05-04-01/425530581 ГУ ДПС у м. Києві винесено податкове повідомлення - рішення від 06 лютого 2020 року №, яким визначено відсутність права на врахування суми від`ємного значення при наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку у розмірі 915 579,00 грн.

Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням позивач звернувся до суду з позов.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку про документальне підтвердження здійснення позивачем оплати товарів згідно з договором купівлі - продажу від 30 листопада 2018 року №301118/1 на суму 5 493 474,00 грн.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права та обов`язки платників податків, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 №2755-VI (з наступними змінами та доповненнями в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, далі - ПК України).

Пунктом 75.1 ст. 75 ПК України передбачено, що органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до ч. 2 п. 75.1 ст. 75 ПК України документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України передбачено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Відповідно до п. 78.1.8 ст. 78 ПК України, однією з підстав для проведення позапланової перевірки є те, що платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Документальна позапланова перевірка з підстав, визначених у цьому підпункті, проводиться виключно щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Відповідно до вимог п. 200.11 ст. 200 ПК України контролюючий орган має право протягом 60 календарних днів, що настають за граничним строком подання податкової декларації, а в разі якщо така податкова декларація надана після закінчення граничного строку - за днем її фактичного подання провести документальну перевірку платника податку в разі, якщо розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено за рахунок від`ємного значення, сформованого за операціями:

- за періоди до 1 липня 2015 року, що не підтверджені документальними перевірками;

- з придбання товарів/послуг за період до 1 січня 2017 року у платників податку, що використовували спеціальний режим оподаткування, визначений відповідно до ст. 209 цього Кодексу.

Рішення про проведення документальної перевірки має бути прийнято не пізніше закінчення граничного строку проведення камеральної перевірки.

Аналіз наведених норм Податкового кодексу України свідчить, що контролюючий орган наділений повноваженнями на проведення документальної позапланової перевірки платника податку в разі, якщо платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету ПДВ і якщо розрахунок такої суми бюджетного відшкодування зроблено за рахунок від`ємного значення, сформованого за визначеними у п. 200.11 ст. 200 Податкового кодексу України операціями.

У такому разі перевірка від`ємного значення ПДВ (а не перевірка безпосередньо бюджетного відшкодування), не буде різною за своєю суттю, за умови якщо розрахунок суми бюджетного відшкодування зроблено за рахунок від`ємного значення, сформованого за визначеними у п. 200.11 ст. 200 ПК України операціями.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №808/2911/17 (адміністративне провадження №К/9901/53518/18).

Як встановлено судом, податковою декларацію з податку на додану вартість за жовтень 2019 року позивачем до бюджетного відшкодування заявлено 915 579,00 грн.

Оскільки сума заявлена позивачем до відшкодування становить більше 100 тис. гривень, то у контролюючого органу були наявні підстави для проведення перевірки на підставі пп. 78.1.8. п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України. Перевірку проведено на підставі наказу від 10 грудня 2019 року №4432.

Відповідно до ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду (п. 201).

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з п. 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом (п. 200.2).

При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з п. 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до п. 200-1.3 ст. 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу - або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (п. 200. 4).

Платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації (п. 200.7).

Відповідно до п.102.5 ст.102 ПК України визначено, що заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування.

Зміст наведених норм дає підстави для висновку, що сума від`ємного значення визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду і враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу платник ПДВ має право обирати: декларувати йому суму бюджетного відшкодування чи зараховувати цю суму до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду. При цьому податковий кредит, який бере участь у розрахунку суми бюджетного відшкодування, формується за рахунок сум від`ємного значення з ПДВ, які фактично сплачені отримувачем товару його постачальнику (постачальникам) у попередніх (попередньому) податкових періодах (податковому періоді) або до Державного бюджету України.

Отже право на бюджетне відшкодування податкове законодавство обмежує виключно фактом сплати суми ПДВ в попередніх і звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг до бюджету та строком давності у 1095 днів. При цьому отримання бюджетного відшкодування не є обов`язком суб`єкта господарювання, а являється його правом, і попереднім податковим періодом може бути будь-який податковий період, який передує звітному, тому визначення суми ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню, може здійснюватися за будь-який попередній податковий період, а не лише за період, який передував звітному.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 24 грудня 2020 року у справі № 820/2602/17 (адміністративне провадження № К/9901/1840/17).

Як зазначено вище, ТОВ "Фосін Авто" у відповідності до п. п. 200.1, 200.4 ПК України у декларації з податку на додану вартість за жовтень 2019 року заявлено до бюджетного відшкодування суму податку у розмірі 915 579,00 грн., яка фактично була сплачена постачальникам у попередніх (попередньому) податкових періодах (податковому періоді) до Державного бюджету України, й не перевищує суму, обчислену відповідно до п. 200-1.3 ст. 200-1 ПК України на момент отримання контролюючим органом податкової декларації.

Водночас підставою для висновків відповідача про відсутність у позивача права на врахування суми від`ємного значення при наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку у розмірі 915 579,00 грн. слугувало те, що під час перевірки встановлено відсутність у ТОВ "Фосін Авто" платіжних доручень на оплату за постачання товарів/послуг за жовтень 2019 року у розмірі 915 579,00 грн.

Відповідно до договору купівлі продажу від 30 листопада 2018 року №301118/1, укладеного між ТОВ "Комтранскомплект" та ТОВ "Фосін Авто", сторони дійшли до взаємної згоди про те, що продавець продає транспортні засоби, що належать йому на праві власності, а покупець купує та зобов`язується оплатити товар на умовах даного договору.

Пунктом 2.1 договору купівлі - продажу від 30 листопада 2018 року №301118/1 визначено, що продавець продає, а покупець купує наступний товар:

1) автобус "ATAMAN" A092H6, VIN НОМЕР_1 , двигун НОМЕР_2 , вартістю 1 831 158,00 грн., у тому числі ПДВ 305 193,00 грн.;

2) автобус "ATAMAN" A092H6, VIN НОМЕР_3 , двигун НОМЕР_4 , вартістю 1 831 158,00 грн., у тому числі ПДВ 305 193,00 грн.;

3) автобус "ATAMAN" A092H6, VIN НОМЕР_5 , двигун НОМЕР_6 , вартістю 1 831 158,00 грн., у тому числі ПДВ 305 193,00 грн.

Відповідно до п. 3.1 договору покупець зобов`язується здійснити оплату за товар наступним чином: після підписання даного договору, покупець здійснює оплату товару у розмірі 50 %, що становить 2 746 737,00 грн, у тому числі ПДВ за ставкою 20 %, що становить 457 789,50 грн. (пп. 3.1.1 договору) Решту вартості товару покупець сплачує протягом 6 місяців рівними частинами кожного місяця до 31 числа включно (пп. 3.1.2 договору).

Всі платежі за товар здійснюються в національній валюті України (п. 3.2 договору). Всі розрахунки між сторонами здійснюються у безготівковій формі, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок продавця (п. 3.3 договору).

30 листопада 2018 року між ТОВ "Комтранскомплект" та ТОВ "Фосін Авто" укладено додаткову угоду №1 до договору купівлі - продажу від 30 листопада 2018 року №301118/1, у якій сторони дійшли взаємної згоди змінити пункти 3.1,3.1.1, 3.1.2 договору купівлі продажу від 30 листопада 2018 року №301118/1 та викласти їх в наступній редакції:

" 3.1. Враховуючи те, що основна маса комплектуючих на товар є імпортованими, ціна на товар і сума договору є еквівалентними до вартості автобусів у доларах США та за домовленістю сторін складає 64 500,00 доларів США за одну одиницю, що становить попередню ціну 1 831 158,00 грн., у тому числі ПДВ за ставкою 20 %, що становить 305 193,00 грн.

Загальна сума договору є еквівалентом 193 500,00 доларів США, що становить попередню ціну 5 493 474,00 грн, у тому числі ПДВ за ставкою 20 %, що становить 915 579,00 грн.

Сторони прийшли до взаємної згоди визначити, що на момент підписання договору курс долара США становить 28,39 грн. за один долар США.

Покупець зобов`язується здійснити оплату за товар наступним чином:

3.1.1. Після підписання даного договору, покупець здійснює оплату товару у розмірі 50 %, що становить 2 746 737,00 грн, у тому числі ПДВ за ставкою 20 %, що становить 457 789,50 грн.

3.1.2. Решту вартості товару, що є еквівалентом 96 750,00 доларів США та становить 2 746 737,00 грн, у тому числі ПДВ за ставкою 20 %, що становить 457 789,50 грн, покупець сплачує рівними частинами протягом 6 календарних місяців згідно з графіком про проведення розрахунків:

1) 16 125,00 доларів США, що становить 457 789,50 грн. повинно бути сплачено до 31 грудня 2018 року;

2) 16 125,00 доларів США, що становить 457 789,50 грн. повинно бути сплачено до 31 січня 2019 року;

3) 16 125,00 доларів США, що становить 457 789,50 грн. повинно бути сплачено до 28 лютого 2019 року;

4) 16 125,00 доларів США, що становить 457 789,50 грн. повинно бути сплачено до 31 березня 2019 року;

5) 16 125,00 доларів США, що становить 457 789,50 грн. повинно бути сплачено до 30 квітня 2019 року;

6) 16 125,00 доларів США, що становить 457 789,50 грн. повинно бути сплачено до 31 травня 2019 року.

У випадку, якщо останній день місяця припадає на вихідний день, то оплата здійснюється в останній робочий день місяця.

Оплата за товар проводиться покупцем у національній валюті України, шляхом безготівкового перерахування на поточний рахунок продавця з урахуванням комерційного курсу продажу АТ "Міжнародний інвестиційний банк" доларів США на день проведення оплати, але який становить не менше договірного курсу долару США 28,39 грн., що зазначений у пункті 3.1.1 договору.".

На підтвердження виконання умов зазначеного договору у матеріалах справи містяться наступні первинні документи:

- акт приймання - передачі від 20 грудня 2018 року;

- платіжні доручення: від 03 грудня 2018 року №1 на суму 148 000,00 грн., від 04 грудня 2018 року №2 на суму 600 000,00 грн., від 11 грудня 2018 року №3 на суму 600 000,00 грн., від 21 грудня 2018 року №7 на суму 149 000,00 грн., від 24 січня 2019 року №8 на суму 494 000,00 грн., від 06 лютого 2019 року №9 на суму 250 000,00 грн., від 28 лютого 2019 року №10 на суму 148 000,00 грн., від 14 березня 2019 року №11 на суму 149 000,00 грн., від 22 березня 2019 року №12 на суму 300 000,00 грн., від 29 березня 2019 року №14 на суму 150 000,00 грн., від 08 квітня 2019 року №15 на суму 150 000,00 грн., від 17 квітня 2019 року №16 на суму 150 000,00 грн., від 19 квітня 2019 року №17 на суму 150 000,00 грн., від 24 квітня 2019 року №18 на суму 150 000,00 грн., від 08 травня 2019 року №19 на суму 145 000,00 грн., від 15 травня 2019 року №20 на суму 150 000,00 грн., від 23 травня 2019 року №21 на суму 120 474,00 грн., від 31 травня 2019 року №22 на суму 150 000,00 грн., від 06 червня 2019 року №24 на суму 149 000,00 грн., від 05 липня 2019 року №1 на суму 149 000,00 грн., від 22 липня 2019 року №4 на суму 110 000,00 грн., від 02 серпня 2019 року №5 на суму 100 000,00 грн., від 09 серпня 2019 року №6 на суму 140 000,00 грн., від 20 серпня 2019 року №7 на суму 120 000,00 грн., від 03 вересня 2019 року №8 на суму 149 000,00 грн., від 11 вересня 2019 року №9 на суму 115 000,00 грн., від 25 вересня 2019 року №10 на суму 110 000,00 грн., від 04 жовтня 2019 року №11 на суму 100 000,00 грн., від 23 жовтня 2019 року №12 на суму 98 000,00 грн.;

- банківські виписки по рахунку.

З огляду на викладене, позивачем документально підтверджується здійснення оплати товарів згідно з договором купівлі - продажу від 30 листопада 2018 року №301118/1 на суму 5 493 474,00 грн.

При цьому, як вже було зазначено вище, отримання бюджетного відшкодування є правом суб`єкта господарювання, а тому податковим періодом може бути будь-який податковий період, який передує звітному, а визначення суми ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню, може здійснюватися за будь-який попередній податковий період, а не лише за період, який передував звітному.

З урахуванням викладеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що підстави для прийняття спірного податкового повідомлення - рішення, зазначені позивачем в акті перевірки, не відповідають встановленим обставинам справи, а тому наявні підстави для скасування податкового повідомлення - рішення форми від 06 лютого 2020 року №.

Суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Оскільки Головне управління ДПС у м. Києві оскаржує рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 червня 2021 року виключно в частині задоволених позовних вимог, оцінка рішення в іншій частині колегією суддів не здійснюється.

Крім іншого, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 червня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Н.М. Єгорова

Судді Є.О. Сорочко

І.В. Федотов

Повний текст постанови складено "27" січня 2022 року.