Справа № 460/1147/21
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2022-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2022 рокуЛьвівСправа № 460/1147/21 пров. № А/857/13588/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на додаткове рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 21 травня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, -

суддя (судді) в суді першої інстанції Нор У.М.,

рішення ухвалене у порядку письмового провадження,

місце ухвалення рішення м. Рівне,

дата складання повного тексту рішення: 21.05.2021,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - ГУ ПФУ в Рівненській області) про визнання протиправними дій щодо відмови у перерахунку та виплаті йому з 01.04.2019 пенсії відповідно до довідки Рівненського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України від 22.12.2020 № 12/1/хг10892/1909 про розмір грошового забезпечення; зобов`язання здійснити з 1 квітня 2019 року перерахунок та виплату йому пенсії без обмеження граничним розміром відповідно до довідки Рівненського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України від 22.12.2020 № 12/1/хг10892/1909 про розмір грошового забезпечення, виходячи з основного розміру пенсії 90% грошового забезпечення, з урахуванням раніше проведених виплат.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2021 року адміністративний позов задоволено: визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні обчислення та перерахунку з 01.04.2019 основного розміру пенсії на підставі довідки про розмір грошового забезпечення за нормами, чинними на 05.03.2019, виданої Рівненським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України №12/1/ХГ10892/1909 від 22.12.2020 та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з 01.04.2019 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення за нормами, чинними на 05.03.2019, виданої Рівненським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України №12/1/ХГ10892/1909 від 22.12.2020.

30.04.2021 позивач подав до суду заяву про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення судових витрат з правової допомоги у розмірі 2800,00 грн.

Додатковим рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 21 травня 2021 року заяву про ухвалення додаткового рішення задоволено повністю. Стягнуто на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (33028, м. Рівне, вул. Короленка, 7, ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2800,00 грн.

Не погодившись із ухваленим додатковим судовим рішенням, ГУ ПФУ в Рівненській області подало апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на порушення норм процесуального права просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні вимог у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що заявлені витрати на правничу допомогу не співмірні із складністю справи та наданими послугами.

В зв`язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, колегія суддів відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача надано: договір про надання правничої допомоги від 15.02.2021 №15/02/1, додаткова угода №1 від 15.02.2021 до Договору про надання правової допомоги; акт приймання-передачі наданих послуг від 18.02.2021; рахунок за надані послуги від 18.02.2021 №15/02/1/1; додаткова угода №2 від 26.03.2021 до Договору про надання правової допомоги; акт приймання-передачі наданих послуг від 29.03.2021; рахунок за надані послуги від 29.03.2021 №15/02/1/2.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу у сумі 2800 грн з урахуванням наступного.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що згідно із частиною першою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до пункту першого частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 7 статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до статей 1, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до частини шостої статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною сьомою статті 134 КАС України передбачено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При цьому, розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що розрахунок правничої допомоги у розмірі 2800 грн завищений у співвідношенні до обсягу наданих позивачу послуг та складності справи.

Аналізуючи викладене, беручи до уваги положення КАС України, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що розмір витрат, зазначений позивачем, не є пропорційний, а тому розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду вважає, що відшкодуванню підлягають судові витрати позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 1000 грн, оскільки такий розмір витрат є цілком обґрунтованим, а також співмірний з виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що додаткове рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 21 травня 2021 року слід змінити, виклавши другий абзац резолютивної частини додаткового рішення в такій редакції: «Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 1000 (одну тисячу) гривень витрат на професійну правничу допомогу», в решті додаткове рішення залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 317, 321, 322, ч. 1 ст. 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області задовольнити частково.

Додаткове рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 21 травня 2021 року у справі № 460/1147/21 змінити, виклавши другий абзац резолютивної частини додаткового рішення в такій редакції: «Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 1000 (одну тисячу) гривень витрат на професійну правничу допомогу».

У решті додаткове рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 21 травня 2021 року у справі № 460/1147/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку виключно у випадках, передбачених частиною 4 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. М. Довгополов
судді Л. Я. Гудим
В. В. Святецький