Справа № 600/5043/21-а
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2022-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/5043/21-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Левицький Василь Костянтинович

Суддя-доповідач - Мацький Є.М.

01 лютого 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мацького Є.М.

суддів: Сушка О.О. Залімського І. Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 02 грудня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернівецької обласної державної адміністрації в особі Обласної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян про визнання дій протиправними та зобов"язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. В жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до Чернівецької обласної державної адміністрації в особі Обласної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян, в якому просила:

1.1. Визнати протиправними дії Чернівецької обласної державної адміністрації в особі Обласної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян щодо відмови їй у встановленні статусу потерпілої від Чорнобильської катастрофи категорії 1;

1.2. Зобов`язати Чернівецьку обласну державну адміністрацію в особі Обласної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян встановити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , статус потерпілої від Чорнобильської катастрофи категорії 1, у зв`язку з інвалідністю, пов`язаною із наслідками Чорнобильської катастрофи.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

2. Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 02 грудня 2021 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмволено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

3. Апелянт ОСОБА_1 , не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила його скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

4. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що відповідач приймаючи рішення про відмову у встановленні статусу потерпілої від Чорнобильської катастрофи категорії 1, діяв не на підставі Конституції та законів України. Вважає оскаржувані дії щодо відмови їй у встановленні статусу потерпілої від Чорнобильської катастрофи категорії 1 протиправними, оскільки вчинені без врахування всіх обставин справи.

5. Вважає, що причинно-наслідковий зв`язок між хворобою та причиною її настання підтверджується висновком Львівської регіональної міжвідомчої експертної комісії №13 від 24 листопада 2020 року.

ІІ. ВИКЛАД ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

6. Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 та з 24.05.1995 зареєстрована та проживає в с. Киселів Чернівецького району Чернівецької області, на території, яка згідно постанови Кабінету Міністрів України №106 від 23.07.1991 року відноситься по забрудненості в зв`язку з аварією на ЧАЕС відноситься до зони гарантованого добровільного відселення (третя категорія) (а.с. 6, 11, 14, 15).

7. 05.04.1996 позивач отримала посвідчення дитини, яка постраждала від Чорнобильської катастрофи серії НОМЕР_1 . Посвідчення діяло до досягнення дитини повноліття на всій території України (а.с. 46).

8. 03.03.2021 позивач звернулася із заявою до начальника управління праці та соціального захисту населення Заставнівської районної державної адміністрації, в якій просила видати посвідчення потерпілої від наслідків аварії на ЧАЕС відповідно до експертного висновку Львівської регіональної міжвідомчої експертної комісії № 13 від 24.11.2020 та довідки МСЕК м. Чернівці від 25.01.2021 № 456852 (а.с. 10, 16, 44, 45, 50).

9. 09.03.2021 Заставнівська районна державна адміністрація звернулася із поданням за № 01-35/4-176 до Чернівецької обласної державної адміністрації, в якому просила видати ОСОБА_1 посвідчення потерпілої від наслідків аварії на ЧАЕС інвалідність, яка пов`язана з Чорнобильською катастрофою (а.с. 60).

10. Розглянувши подані позивачем документи, а також копії документів, які направлялися на розгляд Львівської РМЕК, 27.05.2021 Обласною комісією з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян прийнято рішення щодо відмови позивачу у встановленні статусу потерпілої від Чорнобильської катастрофи категорії 1 (а.с. 9, 42 - 43).

11. Вказане рішення оформлене протоколом № 37 дистанційного засідання Обласної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян від 27.05.2021 (а.с. 9, 42 - 43).

12. Вважаючи оскаржувані дії при винесенні рішення протиправним, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

ІІІ. ДОВОДИ СТОРІН

13. Апелянт вважає, що відповідач протиправно відмовив їй у встановленні статусу потерпілої від Чорнобильської катастрофи категорії 1, оскільки причинно-наслідковий зв`язок встановлено належними доказами.

14. Відповідач зазначає, що Обласна комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян правомірно відмовила позивачу у встановленні статусу потерпілої від Чорнобильської катастрофи категорії 1, тому що, на момент направлення документів на розгляд Львівській РМЕК ОСОБА_1 , мешканка с. Киселів 1995 р. н., не мала підстав належати до потерпілої від Чорнобильської катастрофи категорії 1, так як не могла прожити на території зони гарантованого добровільного відселення (с. Киселів) не менше трьох років станом на 01.01.1993.; ненароджена від батька (матері), які мали підстави належати до категорії 1 чи 2 постраждалих від Чорнобильської катастрофи; захворювання ОСОБА_1 , яке Львівська РСЕК пов`язала з наслідками Чорнобильської катастрофи, встановлене y повнолітньому віці.

ІV. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

15. Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

16. Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначає Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-ХІІ (далі - Закон № 796-ХІІ, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

17. Згідно із ч. 1 ст. 14 Закону № 796-ХІІ для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи:

1) особа з інвалідністю з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, - категорія 1;

2) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження:

- з моменту аварії до 1 липня 1986 року - незалежно від кількості робочих днів;

- з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів;

- у 1987 році - не менше 14 календарних днів, а також потерпілі від Чорнобильської катастрофи;

- евакуйовані у 1986 році із зони відчуження (в тому числі особи, які на момент евакуації перебували у стані внутріутробного розвитку, після досягнення ними повноліття);

- особи, які постійно проживали у зоні безумовного (обов`язкового) відселення з моменту аварії до прийняття постанови про відселення, - категорія 2;

3) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали:

- у зоні відчуження з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - від 1 до 5 календарних днів;

- у зоні відчуження в 1987 році - від 1 до 14 календарних днів;

- у зоні відчуження в 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів;

- на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві - не менше 14 календарних днів у 1986 році,

а також потерпілі від Чорнобильської катастрофи (не віднесені до категорії 2), які:

- постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або які за станом на 1 січня 1993 року прожили у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років та відселені або самостійно переселилися з цих територій;

- постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, - категорія 3;

4) особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - категорія 4.

18. Згідно із статтею 27 Закону № 796-ХІІ до дітей, потерпілих від Чорнобильської катастрофи, належать неповнолітні діти, які: 1) евакуйовані із зони відчуження, у тому числі діти, які на момент евакуації знаходились у стані внутріутробного розвитку; 2) проживали на момент аварії чи прожили або постійно навчалися після аварії не менше одного року у зоні безумовного (обов`язкового) відселення; 3) проживали на момент аварії чи прожили або постійно навчалися після аварії не менше двох років у зоні гарантованого добровільного відселення; 4) проживали на момент аварії чи прожили або постійно навчалися після аварії не менше трьох років у зоні посиленого радіоекологічного контролю; 5) народились після 26 квітня 1986 року від батька, який на час настання вагітності матері мав підстави належати до категорії 1, 2 або 3 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, або народжені матір`ю, яка на час настання вагітності або під час вагітності мала підстави належати до категорії 1, 2 або 3 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи; 6) хворі на рак щитовидної залози незалежно від дозиметричних показників, а також хворі на променеву хворобу; 7) одержали дозу опромінення щитовидної залози внаслідок Чорнобильської катастрофи, яка перевищує рівні, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

19. За приписами ч. 1 ст. 12 Закону № 796-ХІІ причинний зв`язок між захворюванням, пов`язаним з Чорнобильською катастрофою, частковою або повною втратою працездатності громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, і Чорнобильською катастрофою визнається встановленим (незалежно від наявності дозиметричних показників чи їх відсутності), якщо його підтверджено під час стаціонарного обстеження постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи уповноваженою медичною комісією не нижче обласного рівня або спеціалізованими медичними установами Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, які мають ліцензію центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я.

20. Неповнолітнім дітям, зазначеним у статті 27 цього Закону, в разі захворювання причинний зв`язок інвалідності з наслідками Чорнобильської катастрофи встановлюється відповідно до частини першої цієї статті.

21. На встановлення причинного зв`язку між погіршенням стану здоров`я і встановленням інвалідності та наслідками Чорнобильської катастрофи мають право особи, яким після досягнення повноліття не буде надано відповідно до частини першої статті 11 цього Закону статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, з числа:

- зазначених у пункті 2 статті 27 цього Закону;

- народжених після 26 квітня 1986 року від батька, який на час настання вагітності матері мав підстави належати до 1 або 2 категорії постраждалих, або матір`ю, яка на час настання вагітності або під час вагітності мала підстави належати до 1 або 2 категорії постраждалих;

- хворих на рак щитовидної залози (ч. 2, 3 ст. 12 Закону № 796-ХІІ).

22. Частиною 5 ст. 17 Закону № 796-ХІІ встановлено, що потерпілі діти, яким було встановлено причинний зв`язок інвалідності з наслідками Чорнобильської катастрофи, проходять переогляд у спеціалізованій медико-соціальній експертній комісії по досягненні ними 18 років, незалежно від терміну, на який їм було встановлено інвалідність у дитячому віці.

23. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 11 Закону № 796-ХІІ до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать: особи, які досягли повноліття, з числа зазначених у статті 27 цього Закону, та яким у дитячому віці встановлено причинний зв`язок інвалідності з наслідками Чорнобильської катастрофи, за умови проходження переогляду у спеціалізованій медико-соціальній експертній комісії відповідно до частини п`ятої статті 17 цього Закону.

24. Крім осіб, зазначених у частині першій цієї статті, до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать неповнолітні діти, зазначені у статті 27 цього Закону. Після досягнення повноліття (в разі одруження або влаштування на роботу в передбачених чинним законодавством випадках до досягнення повноліття - за їх бажанням відповідно з часу одруження або влаштування на роботу) визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи провадиться на умовах, визначених частиною першою цієї статті, а щодо потерпілих, зазначених у пункті 6 частини першої цієї статті, визначення категорії провадиться відповідно до пункту 1 частини першої статті 14 цього Закону (ч. 2 ст. 11 Закону № 796-ХІІ).

V. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

25. Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що хвороба позивача не встановлена у дитячому віці та немає доказів причинно-наслідкового зв`язку хвороби позивача з Чорнобильською катастрофою.

26. Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

27. З аналізу ст. 11 Закону № 796-ХІІ видно, що до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які досягли повноліття, з числа зазначених у статті 27 цього Закону, та яким у дитячому віці встановлено причинний зв`язок інвалідності з наслідками Чорнобильської катастрофи.

28. Судом першої інстанції встановлено, що згідно виписки № 3775 з медичної картки стаціонарного хворого на злоякісне утворення від 27.08.2019 р., апелянту встановлено діагноз: лімфома Ходжкіна. Дата встановлення діагнозу 10.08.2019 (а.с. 22).

29. Згідно довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААБ № 456852 від 25.01.2021, апелянту встановлено другу групу інвалідності, захворювання пов`язане з наслідками Чорнобильської катастрофи (а.с. 16).

30. Згідно експертного висновку Львівської регіональної міжвідомчої експертної комісії № 13 від 24 листопада 2020 року, позивачу встановлено діагноз: ОСОБА_3 . Висновок: захворювання пов`язане з наслідками Чорнобильської катастрофи (а.с. 10).

31. Отже, інвалідність апелянту встановлено після досягнення повноліття.

32. Апелянтом не надано доказів, що у дитячому віці було встановлено причинний зв`язок інвалідності з наслідками Чорнобильської катастрофи, а також проходження апелянтом переогляду у спеціалізованій медико-соціальній експертній комісії відповідно до ч. 5 ст. 17 Закону № 796-ХІІ.

33. Дослідженням витягу з протоколом № 37 дистанційного засідання Обласної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян від 27.05.2021 встановлено, що розглянувши подані апелянтом документи, а також копії документів, які направлялися на розгляд Львівської РМЕК (витяг з амбулаторної карти, лист Чернівецької обласної консультативної поліклініки від 29.10.2020 № 18, лист Департаменту охорони здоров`я Чернівецької облдержадміністрації від 29.10.2020 № 16), комісія зазначила наступне:

1) на момент направлення документів на розгляд Львiвській РМЕК ОСОБА_1 , мешканка с. Киселів 1995 р. н., не мала підстав належати до потерпілої від Чорнобильської катастрофи категорії 3, так як не могла прожити на території зони гарантованого добровільного відселення (с. Киселів) не менше трьох років станом на 01.01.1993 (не виконуються вимоги п. 3 ст. 11 та абз. 5 ст. 14 Закону № 796-ХІІ);

2) ненароджена від батька (матері), які мали підстави належати до категорії 1 чи 2 постраждалих від Чорнобильської катастрофи (не виконуються вимоги абз. 3 ст. 12 Закону № 796-ХІІ);

3) захворювання ОСОБА_1 , яке Львівська РСЕК пов`язала з наслідками Чорнобильської катастрофи, встановлене y повнолітньому віці (не виконуються вимоги п. 6 ст. 11 Закону № 796-ХІІ).

34. З урахуванням наведеного, враховуючи пропозицію Департаменту соціального захисту населення облдержадміністрації, керуючись вимогами ст. ст. 11, 12, 14 Закону № 796-ХІІ, 27.05.2021 Обласною комісією з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян прийнято рішення оформлене протоколом № 37, яким відмовлено позивачу у встановленні статусу потерпілої від Чорнобильської катастрофи категорії 1. Результати голосування: за - 8; проти - 0; утрималось 0 (а.с. 42-43).

35. Колегія суддів зауважує, що завданням Обласної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян (далі - Комісія) при визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є забезпечення виконання вимог Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у відповідності до Критеріїв, визначених Порядком видачі посвідчень особам, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 № 551 Деякі питання видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та інших категоріям громадян (далі Порядок, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

36. Відповідно до п. 2 Порядку посвідчення є документом, що підтверджує статус осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, брали участь у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, громадян, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих, дружин (чоловіків) померлих громадян з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (потерпілих), смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою або з участю у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, а також опікунам дітей (на час опікунства) померлих громадян, смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, і надає право користуватися пільгами та компенсаціями, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон), іншими актами законодавства.

37. Згідно п. 3 Порядку особам з інвалідністю з числа потерпілих від Чорнобильської катастрофи, віднесеним до категорії 1, щодо яких установлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, видаються посвідчення "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" (категорія 1) серії Б синього кольору.

38. Таким чином, серед іншого, за відсутності доказів, які б підтверджували, що у дитячому віці апелянту встановлено причинний зв`язок інвалідності з наслідками Чорнобильської катастрофи, а також не проходження переогляду у спеціальній медико-соціальній експертній комісії відповідно до ч. 5 ст. 17 Закону № 796-ХІІ апелянту відмовлено у встановленні статусу потерпілої від Чорнобильської катастрофи категорії 1.

39. Суд наголошує, що хвороба апелянта не встановлена у дитячому віці та немає доказів причинно-наслідкового зв`язку хвороби позивача з Чорнобильською катастрофою.

40. Колегія суддів зауважує, що на момент направлення документів на розгляд Львiвській РМЕК, ОСОБА_1 , 1995 року народження, не мала підстав належати до потерпілої від Чорнобильської катастрофи категорії 3, оскільки не прожити на території зони гарантованого добровільного відселення (с. Киселів) не менше трьох років станом на 01.01.1993, як того вимагають положення п. 3 ст. 11 та абз. 5 ст. 14 Закону № 796-ХІІ.

41. Крім того, судом першої інстанції встановлено, що апелянт ненароджена від батька (матері), які мали підстави належати до категорії 1 чи 2 постраждалих від Чорнобильської катастрофи, що згідно абз. 3 ст. 12 Закону № 796-ХІІ виключає можливість отримання статусу потерпілої Чорнобильською катастрофою категорії 1.

42. З матеріалів справи видно, що батьки позивача ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , згідно посвідчень серії НОМЕР_2 від 22.01.1996 та серії НОМЕР_3 від 22.01.1996 належать до категорії 3 постраждалих від Чорнобильської катастрофи.

43. З огляду на вище наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач правомірно відмовив апелянту у встановленні статусу потерпілої від Чорнобильської катастрофи категорії 1.

VІ. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ.

44. Згідно зі ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

45. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

46. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

47. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

48. Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

49. Переглянувши судове рішення в межах апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які були б підставою для скасування судового рішення, а тому апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 02 грудня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Мацький Є.М.

Судді Сушко О.О. Залімський І. Г.