Справа № 300/406/21
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2022-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2022 рокуЛьвівСправа № 300/406/21 пров. № А/857/15035/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Судової Хомюк Н.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18 червня 2021 року, прийняте суддею Григоруком О.Б. у місті Івано-Франківську у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

встановив:

ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся з адміністративним позовом до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області (надалі відповідач) про (з урахуванням заяви від 19.02.2021) визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень від 20.02.2020 №№000323306, 000324306, .

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18 червня 2021 року позов задоволено: визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби України в Івано-Франківській області від 20.02.2020 №, №, № . Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби України в Івано-Франківській області (, вул. Незалежності, 20, м. Івано-Франківськ, 76018) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний № НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) частину сплаченого судового збору в розмірі 2103 (дві тисячі сто три) грн. 64 коп.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що податковим органом не надано доказів, які б підтверджували наявність підстав для проведення перевірки фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 та прийняття відповідного наказу щодо його перевірки.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що проведеним аналізом отриманих відомостей, які були відображені в податкових розрахунках сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків форми 1-ДФ ПАТ «Креді Агріколь Банк» за 2017 рік встановлено, що ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) одержав дохід (126 ознака доходу) в розмірі 862336,00 гривень у вигляді прощення боргу за кредитним договором.

Зазначає, що з метою підтвердження наявної інформації до ПАТ «Креді Агріколь Банк» ГУ ДПС в Івано-Франківській області направлено запит №493/10/09-19-33-01-15 від 16.10.2019 щодо надання інформації та її документального підтвердження факту отримання фізичною особою платником податків ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) доходу за ознакою 126.

Також зазначає, що 28.12.2019 складено акт перевірки №445/09-19-33-06/ НОМЕР_1 , яким встановлено, що ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ), податок на доходи фізичних осіб та військовий збір з одержаного доходу (126 ознака доходу) в розмірі 862336,00 гривень у вигляді прощення боргу за кредитним договором не задекларовано та не перераховано до відповідного бюджету, чим порушено п. 164.2.17 ст. 164, п. 167.1 ст. 167 та п. 179.7 ст. 179 Податкового кодексу України.

Просить скасувати рішення суду та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовної заяви.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області здійснено документальну позапланову невиїзну перевірку з питань достовірності, повноти нарахування та своєчасності сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору.

Підставою проведення перевірки відповідачем зазначено наказ Головного управління ДПС в Івано-Франківській області №422 від 20.11.2019 (а.с. 65).

Результати перевірки зафіксовані в акті перевірки від 28.12.2019 №445/09-19-33-06/ НОМЕР_1 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки з питань достовірності, повноти нарахування та своєчасності сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору ОСОБА_1 за період з 01.01.2017 по 31.12.2017» (а.с. 77-83).

Згідно висновків акту перевірки встановлено наступні порушення фізичною особою платником податків ОСОБА_1 :

- пп. 49.18.4, п. 49.18 ст. 49п. 179.1 ст. 179 Податкового кодексу України, а саме: неподання податкової декларації із податку на доходи фізичних осіб за 2017;

- п. 164.2.7 ст. 164, п.167.1 ст. 167 та п 179.7 ст. 179 Податкового кодексу України в результаті чого визначено суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб за 2017 у розмірі 155220,48 грн.

- п.1.2, пп.1.6 п. 16-1 підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу України в результаті чого визначено суму податкового зобов`язання з військового збору в сумі 12935,04 грн.

На підставі акту перевірки податковим органом прийнято податкові повідомленнярішення від 20.02.2020 №, яким застосовані штрафні (фінансові санкції в сумі 170 грн. за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування; №, яким визначено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування 16168,80 грн, з яких 12935,04 грн. за основним платежем та 3233,76 грн. - за штрафними санкціями; № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються за результатами річного декларування в розмірі 194025,60 грн, в тому числі за основним платежем на суму 155220,48 грн та 38805,12 грн - за штрафними санкціями. Саме ці податкові повідомлення-рішення прийняті за результатами проведеної перевірки і позивач вважає їх протиправними та просить скасувати.

Вимогами статті 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Вимогами пункту 79.1 Податкового кодексу України передбачено, що документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Згідно п 79.2 ст. 79 Податкового кодексу України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Як вірно зазначено судом першої інстанції виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Право платника оскаржувати рішення контролюючого органу про проведення перевірки стосовно нього не залежить від виду перевірки. Реалізація такого права за відсутності обов`язку у контролюючого органу повідомляти про перевірку до її проведення була б неможливою.

Згідно з пунктом 42.2 статті 42 Податкового кодексу України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Податковою адресою платника податків-фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі (пункт 45.1 статті 45 Податкового кодексу України).

Таким чином, перевірці, що проводиться повинно передувати прийняття відповідного наказу про проведення перевірки щодо платника податку. З наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку.

Як встановлено судом, у акті перевірки, який став підставою для прийняття оскаржуваних повідомлень-рішень, як підставу її проведення зазначений наказ №442 від 20.11.2019.

Вказаний наказ поданий податковим органом, як додаток до відзиву та міститься в матеріалах справи (а.с. 65).

У п.1 зазначеного наказу наказано провести документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи платника податків ОСОБА_2 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) з 23 грудня 2019 тривалістю 5 робочих днів.

Згідно повідомлення №82 від 21.11.2019 та повідомлення про запрошення №82 від 21.11.2019 було повідомлено про початок проведення перевірки та запрошено ОСОБА_2 з`явитись до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області 28.12.2019 на 11.00 год. для ознайомлення та підписання акту/довідки перевірки (а.с. 63-66).

Натомість акт перевірки, який містить посилання на наказ №442 від 20.11.2019 складений щодо фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 .

При цьому податковим органом не надано доказів, які б підтверджували наявність підстав для проведення перевірки фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 та прийняття відповідного наказу щодо його перевірки.

Крім того, згідно вимог пп. 17.1.6 п. 17.1 ст. 17 ПК України платник податків має право: бути присутнім під час проведення перевірок та надавати пояснення з питань, що виникають під час таких перевірок, та за власною ініціативою пояснення з питань, що не запитувалися контролюючим органом, ознайомлюватися та отримувати акти (довідки) перевірок, проведених контролюючими органами, перед підписанням актів (довідок) про проведення перевірки, у разі наявності зауважень щодо змісту (тексту) складених актів (довідок) підписувати їх із застереженням та подавати контролюючому органу письмові заперечення в порядку, встановленому цим Кодексом.

Отже надіславши повідомлення та наказ про проведення перевірки ОСОБА_2 , податковий орган фактично визначив грошові зобов`язання та застосував штрафні санкції до ОСОБА_1 , який не був належним чином повідомлений про таку перевірку та позбавлений прав, зокрема передбачених пп. 17.1.6 п. 17.1 ст. 17 ПК України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду, що нормами Податкового кодексу України встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок. З наказом про перевірку платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку, а така перевірка може бути проведена тільки за наявності відповідних підстав та прийнятого у встановленому порядку наказу.

Враховуючи наведене, податковим органом не виконано вимог пункту 78.1 статті 78, пункту 79.2 статті 79 ПК України, що є підставою для визнання неправомірними дій щодо проведення та правових наслідків такої перевірки. Відповідач не виконав всіх обов`язкових умов, передбачених чинним законодавством, для здійснення документальної позапланової невиїзної перевірки, відтак, дії щодо її проведення та відповідно прийняте за її результатами податкові повідомлення-рішення є неправомірними.

З урахуванням наведеного, суд дійшов вірного висновку про задоволення позову та визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 20.02.2020: №, №, № .

Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З огляду на викладене, враховуючи положення стаття 316 КАС України прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що судом першої інстанції у рішенні викладено мотиви на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області залишити без задоволення, рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18 червня 2021 року у справі № 300/406/21 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Н. М. Судова-Хомюк
Повне судове рішення складено 27.01.2022 року