Справа № 240/5784/21
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2022-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/5784/21

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Шимонович Роман Миколайович

Суддя-доповідач - Залімський І. Г.

03 лютого 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Сушка О.О. Мацького Є.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2021 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дрім-Компані" до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

у квітні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Дрім-Компані" звернулось до суду із позовом до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2021 року позов задоволено, а саме: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Житомирській області від 11.02.2021 №1; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Житомирській області від 11.02.2021 №1.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що прийняті податковим органом податкові повідомлення-рішення є законними та обґрунтованими, оскільки прийняті у зв`язку з ненаданням позивачем первинних документів, розрахункових документів, облікових документів тощо.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу відповідача в якому вказав на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги. Позивач вказав, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними, оскільки прийняті на підставі необґрунтованих висновків акту перевірки документальної планової невиїзної перевірки ТОВ "Дрім-Компані" №186/06-30-07-01/39749486 від 12.01.2021.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13.12.2021, з урахуванням п.7 ч.1 ст.306, ст.307, 311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Дрім-Компані" (далі - ТОВ "Дрім-Компані") зареєстроване як юридична особа 16.04.2015, основний вид діяльності за КВЕД 47.30 роздрібна торгівля пальним.

Контролюючим органом проведено документальну позапланову невиїзну перевірку скаржника з питань дотримання податкового законодавства при декларуванні за жовтень 2020 р. від`ємного значення з ПДВ, яке визначене з урахуванням від`ємного значення з ПДВ» задекларованого у попередніх звітних періодах, за результатами якої складено акт від 12.01.2021 №186/06-30-07-01/39749486.

За результатами даної перевірки, контролюючим органом, було встановлено порушення вимог:

- п.44,1, п.44.3, п.44.4, п.44.6 ст.44, п.85.2 ст.85, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.192.1 ст.192, п.198.1, п.198.2, п.198.3, пп. "г" п.198.5 ст.198 ПК України, що призвело до завищення від`ємного значення з ПДВ, шо зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (р.21 декларації), за жовтень 2020 року на суму 2 180 128 грн;

- пп. "г" п.198.5 ст.198, п.201.1, п.201.10 ст.201 ПК України, оскільки перевіркою встановлено відсутність складання та реєстрації за операціями, по яким відсутнє документальне підтвердження використання отриманих послуг у господарській діяльності, податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму ПДВ 17 161 грн за жовтень 2017 року - жовтень 2020 року;

- п.85.2 ст.85, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.192.1 ст.192, п.198.1, п.198.2, п.198.3, пп. "г" п.198.5 ст.198 ПК України в частині ненадання документів до перевірки у повному обсязі, що зафіксовано в акті про ненадання оригіналів документів до перевірки № 133/06-30-07-01/39749486 від 31.12.2020.

На підставі встановлених порушень, ГУ ДПС у Житомирській області винесено податкові повідомлення-рішення від 11.02.2021 № 1 про зменшення розміру від`ємного значення суми ПДВ у розмірі 2 180 128 грн, №1 про застосування штрафних санкцій у розмірі 3 296 грн, №1 про застосування штрафних санкцій у розмірі 1020 грн.

Не погоджуючись з податковими повідомлення-рішеннями від 11.02.2021 року, №1, №1 позивачем подано скаргу до Державної податкової служби України.

Рішенням ДПС України від 30.03.2021 №7169/6/99-00-06-01-01-06 про результати розгляду скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Дрім-Компані" задоволено частково, скасовано податкове повідомлення-рішення від 11.02.2021 №1 про застосування штрафних санкцій у розмірі 3 296 грн на підставі п.120'.2 ст. 120' ПК України у зв`язку з тим, що ГУ ДПС у Житомирській області вийшло за межі зазначеного у наказі предмету перевірки, чим порушено норми п.п.78.1.8 п.78.1 ст.78 ПК України, в решті залишено без змін.

Вважаючи винесені контролюючим органом податкові повідомлення-рішення протиправними, а саме ППР №1 та №1 від 11.02.2021, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції зазначив, що судом не встановлено порушення позивачем вимог податкового законодавства під час формування податку на додану вартість, а тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та таким, що підлягають скасуванню.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.

Відповідно до п.16.1.4. ст.16 ПК України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом.

За приписами ст.22 ПК України, об`єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об`єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов`язує виникнення у платника податкового обов`язку.

У ст.44 ПК України встановлено, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до п.44.2 ст.44 ПК України, для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

П.135.1 ст.135 ПК України встановлено, що базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із ст.134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Згідно із ст.1 Закону України від 16 липня 1999 року №996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон №996-XIV), господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Отже, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

За змістом аб.11 ч.1 ст.1, ч.1 ст.9 Закону №996-XIV, первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов`язкові реквізити, перелік яких визначено у цій нормі.

Таким чином, у податковому обліку понесені витрати на придбання товарів/послуг та доходи від реалізації товарів/послуг мають бути підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, які містять відомості про господарську операцію, підтверджують її фактичне здійснення.

До первинних документів бухгалтерського обліку, що підтверджують показники, відображені платником податків у податковій звітності, належать усі документи в їх сукупності, складені щодо господарської операції, які за змістом відповідають вимогам закону та які відображають реальні господарські операції.

Частиною 1 ст.9 Закону №996-XIV визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відтак відповідачем не наведено підстав, за яких первинні документи, які були подані Товариством на підтвердження здійснення фінансово-господарських відносин з контрагентами не можуть братися як докази підтвердження податкового обліку і звітності.

Відповідно до п.п. 187.1. ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Для документів, складених в електронній формі, датою оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку, вважається дата, зазначена у самому документі як дата його складення відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", незалежно від дати накладення електронного підпису.

Згідно з п. 198.1 ст.198 ПК України встановлено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку, який нараховується відповідно до підпунктів 213.1.9 і 213.1.14 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів) (п. 188.1 ст. 188 ПК України.

Пунктом 198.3 ст.198 ПК України встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно із п.п. «г» п.198.5 ст. 198 ПК України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

Таким чином, формування податкового кредиту для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість чи визначення податкового зобов`язання з податку на прибуток має бути фактично здійснене і підтверджене належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Отже, під час здійснення контролю за правомірністю формування позивачем податкового кредиту підлягає перевірці фактичне отримання послуг від його контрагентів.

Так, під час проведення перевірки, відповідач встановив обставини, які поставили під сумнів можливість надання зазначеними контрагентами послуг позивачу, обумовлених відповідними договорами.

В акті перевірки зазначено, що перевіркою підтверджено задекларовані податкові зобов`язання ТОВ «Дрім-Компані» за грудень 2016 року в сумі 8356255 грн. та січень 2017 року в сумі 140356 грн. реалізація ПММ через мережу АЗС кінцевому споживачу згідно даних про виторги через РРО та Z-звітів платника.

Відповідач в акті перевірки вважає не підтвердженим формування податкового кредиту з жовтня 2017 року по жовтень 2020 року, який виник в основному за рахунок щомісячних виплат за користування офісним приміщенням у ТОВ «Іскра», відтак перевірці підлягає саме цей факт.

Позивачем на підтвердження вчинення господарських операцій надано: договори оренди приміщень складних між ТОВ «Дрім-Компані» та ТОВ «Іскра», акти прийому передачі приміщень складених між позивачем, договори про компенсацію витрат за комунальні послуги, послуги телефонного зв`язку та за обслуговування мереж і устаткування, акти здачі-прийняття робіт (надання послуг), акти звірок між ТОВ «Іскра» та позивачем, платіжні доручення, які підтверджують сплату позивачем орендної плати та інших послуг пов`язаних з орендою приміщення (т. 1 а.с. 95-241).

Листом від 28.12.2020 року №28/12 позивач надав контролюючому органу акти здачі-прийняття робіт та повідомив останнього, що в приміщенні ТОВ «Дрім-Компані» проведено обшук, в рамках кримінального провадження, та видано ряд документів і системний блок (т.1 а.с. 55-58).

Таким чином позивачем доведено факт здійснення господарських відносин між позивачем та ТОВ «Іскра», які підтверджують витрати понесенні ТОВ «Дрім-Компані» у зв`язку з орендою приміщення.

Отже, факт здійснення спірних фінансово-господарських операцій підтверджено належним чином складеними первинними документами та їх достатньою кількістю.

При цьому, щодо ненадання позивачем окремих видів документів, колегія суддів зазначає, що наявність або відсутність окремих документів, як і деякі помилки чи неточності у їх оформленні, не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних випливає, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце (відбулися).

До того ж, судом першої інстанції доречно зауважено, що в акті перевірки не деталізовано, які саме витрати та доходи віднесені ТОВ «Дрім-Компані» до їх складу, за результатами яких видів господарських операцій, за якою подією, на підставі яких первинних документів призвели до виявлених «порушень». Зазначене суперечить приписам пункту 5 розділу II Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 20.08.2015 № 727, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 жовтня 2015 р. № 1300/27745.

Так, позивачем надано до суду копії первинних документів за господарськими операціями з ТОВ «Іскра», які згідно з п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України є підставою для податкового обліку (договори, видаткові та податкові накладні, товарно-транспортні накладні, документи про оплату). Вказані документи містять відомості, які повністю відображають суть господарських операцій між позивачем та його контрагентом та у їх сукупності свідчать про фактичний рух активів із урахуванням ділової мети такого руху у межах господарської діяльності позивача.

Крім того, відповідно до п. 521 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, за порушення податкового законодавства, вчинені протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), штрафні санкції не застосовуються, крім санкцій за: порушення вимог до договорів довгострокового страхування життя чи договорів страхування в межах недержавного пенсійного забезпечення, зокрема страхування додаткової пенсії; відчуження майна, що перебуває у податковій заставі, без згоди контролюючого органу; порушення вимог законодавства в частині: обліку, виробництва, зберігання та транспортування пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; цільового використання пального, спирту етилового платниками податків; обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками; здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального; здійснення суб`єктами господарювання операцій з реалізації пального або спирту етилового без реєстрації таких суб`єктів платниками акцизного податку; порушення нарахування, декларування та сплати податку на додану вартість, акцизного податку, рентної плати.

Відтак, судом першої інстанції обґрунтовано зауважено, що ГУ ДПС у Житомирській області не враховано вище вказану правову норму, а тому неправомірно застосовано до позивача штрафні (фінансові) санкції за порушення п. 85.2 ст. 85 ПК України (податкове повідомлення-рішення №1 від 11.02.2021).

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції обґрунтовано визнано протиправними та скасовано оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 11.02.2021 №1 №1, оскільки правомірність їх прийняття не підтверджена під час апеляційного розгляду справи.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, у рішенні суду першої інстанції зроблено висновок, що позивач не подавав звернення на проведення перевірки, а відповідно до наказу Головного управління ДПС у Житомирській області від 22.12.2020 №2111, підставою для проведення документальної позапланової виїзної перевірки платника податків зазначено «...подання декларації з податку на додану вартість з від`ємним значенням, яке становить більше 100 тис. грн. за жовтень 2020 року...». Тобто, документальна позапланова невиїзна перевірка суб`єкта господарювання може здійснюватися лише в межах, встановлених чинним законодавством. Зазначене також підтверджується і позицією ДПС України, оскільки у своєму рішенні про результати розгляду скарги від 30.03.2021 №7169/6/99-00-06-01-01-06 на аркуші 6 ними вказано, що «...документальна позапланова перевірка з підстав, визначених у цьому підпункті (тобто, пп. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 ПК України), проводиться виключно щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість. Таким чином, судом першої інстанції зроблено висновок. що ГУ ДПС у Житомирській області вийшло за межі, зазначеного у наказі предмету перевірки, чим порушено норми пп. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 ПК України..».

Проте, зі змісту Рішення про результати розгляду скарги № №7169/6/99-00-06-01-01-06 від 30.03.2021 (арк.6) судом апеляційної інстанції встановлено, що висновки щодо виходу ГУ ДПС у Житомирській області за межі предмету перевірки стосувались саме застосування до позивача штрафних санкцій за відсутності реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної/розрахунку коригування на підставі п. 1201.2 ст. 1201 ПК України (а.с.15). Штрафні санкції за вказане правопорушення було застосовані податковим повідомленням-рішенням №1 від 11.02.2021, яке було скасоване ДПС України в результаті адміністративного оскарження.

Також, суд першої інстанції у рішенні вказав, що вид перевірки, вказаний в наказі (документальна позапланова невиїзна перевірка з питань дотримання податкового законодавства при декларуванні за жовтень 2020 року від`ємного значення з податку на додану вартість, яке визначене з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах) не відповідав її фактичному характеру, оскільки контролюючим органом запитувалися первинні документи позивача по взаємовідносинах із контрагентами, які підтверджують факт правильності формування позивачем податкової звітності не за жовтень 2020 року, а за період з 01.12.2016 року по 31.10.2020 року, і суб`єкт господарювання аргументував свої вимоги у позовній заяві з посиланням на норми податкового законодавства, на підставі яких проводилася перевірка. Натомість, податковий орган повинен був досліджувати лише первинні документи, на підставі яких ТОВ «Дрім-Компані» відобразило показники в податковій декларації з податку на додану вартість за жовтень 2020 року, а не досліджувати усі періоди, коли у платника податку податкова звітність була подана з від`ємним значенням різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою, податкового кредиту поточного звітного (податкового ) періоду.

Однак відповідно до Довідки про суму від`ємного значення звітного (податкового) періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (т. 1 а.с. 65) позивач зазначає звітний період, у якому виникло значення з лютого 2017 року по жовтень 2020 року, а тому контролюючий орган обґрунтовано витребовував у позивача первинні документи за період з грудня 2016 року по жовтень 2020 року для перевірки законності формування податкового кредиту, оскільки на формування вказаних показників мало вплив здійснення операцій з декларування від`ємного значення попереднього податкового періоду з грудня 2016 року.

Разом з тим, викладені вище мотиви не впливають на результати розгляду справи та правильність судового рішення по суті спору.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Сушко О.О. Мацький Є.М.