Справа № 140/10289/21
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2022-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2022 рокуЛьвівСправа № 140/10289/21 пров. № А/857/22193/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу Волинської митниці на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2021 року у справі № 140/10289/21 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БКМ-Україна" до Волинської митниці про зобов`язання вчинити певні дії,

суддя (судді) в суді першої інстанції Андрусенко О.О.,

справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження,

місце ухвалення рішення м. Луцьк,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "БКМ-Україна" звернулося до суду з адміністративним позовом до Волинської митниці, яким просило визнати протиправними дії в частині відмови у внесенні змін до митних декларацій №UA204120/2020/111621, №UA204120/2020/111618, №UA204120/2020/111562, №UA204120/2020/111224, №UA204120/2020/110742, №UA204120/2020/110764, №UA204120/2020/109678, №UA204120/2020/109124, №UA204120/2020/108234, №UA204120/2020/107961, №UA204120/2020/107962, №UA204120/2020/107347, №UA204120/2020/108935, №UA204120/2020/107033, №UA204120/2020/096540, №UA204120/2020/096239, №UA204120/2020/107054, №UA204120/2020/108913 та зобов`язати внести зміни до наступних митних декларацій: №UA204120/2020/111621 відповідно до заяви від 09.07.2021 №01-21, №UA204120/2020/111618 відповідно до заяви від 09.07.2021 №02-21, №UA204120/2020/111562 відповідно до заяви від 09.07.2021 №03-21, №UA204120/2020/111224 відповідно до заяви від 09.07.2021 №04-21, №UA204120/2020/110742 відповідно до заяви від 09.07.2021 №05-21, №UA204120/2020/110764 відповідно до заяви від 09.07.2021 №06-21, №UA204120/2020/109678 відповідно до заяви від 09.07.2021 №07-21, №UA204120/2020/109124 відповідно до заяви від 09.07.2021 №08-21, №UA204120/2020/108234 відповідно до заяви від 09.07.2021 №09-21, №UA204120/2020/107961 відповідно до заяви від 09.07.2021 №10-21, №UA204120/2020/107962 відповідно до заяви від 09.07.2021 №11-21, №UA204120/2020/107347 відповідно до заяви від 09.07.2021 №12-21, №UA204120/2020/108935 відповідно до заяви від 09.07.2021 №13-21, №UA204120/2020/107033 відповідно до заяви від 09.07.2021 №14-21, №UA204120/2020/096540 відповідно до заяви від 09.07.2021 №15-21, №UA204120/2020/096239 відповідно до заяви від 09.07.2021 №16-21, №UA204120/2020/107054 відповідно до заяви від 09.07.2021 №17-21, №UA204120/2020/108913 відповідно до заяви від 09.07.2021 №18-21.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2021 року позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано відмову Волинської митниці, оформлену листом від 16.07.2021 №7.13-28-07-1/11 у внесені змін до митних декларацій №UA204120/2020/111621, №UA204120/2020/111618, №UA204120/2020/111562, №UA204120/2020/111224, №UA204120/2020/110742, №UA204120/2020/110764, №UA204120/2020/109678, №UA204120/2020/109124, №UA204120/2020/108234, №UA204120/2020/107961, №UA204120/2020/107962, №UA204120/2020/107347, №UA204120/2020/108935, №UA204120/2020/107033, №UA204120/2020/096540, №UA204120/2020/096239, №UA204120/2020/107054, №UA204120/2020/108913.

Зобов`язано Волинську митницю внести зміни до митних декларацій №UA204120/2020/111621 відповідно до заяви від 09.07.2021 №01-21, №UA204120/2020/111618 відповідно до заяви від 09.07.2021 №02-21, №UA204120/2020/111562 відповідно до заяви від 09.07.2021 №03-21, №UA204120/2020/111224 відповідно до заяви від 09.07.2021 №04-21, №UA204120/2020/110742 відповідно до заяви від 09.07.2021 №05-21, №UA204120/2020/110764 відповідно до заяви від 09.07.2021 №06-21, №UA204120/2020/109678 відповідно до заяви від 09.07.2021 №07-21, №UA204120/2020/109124 відповідно до заяви від 09.07.2021 №08-21, №UA204120/2020/108234 відповідно до заяви від 09.07.2021 №09-21, №UA204120/2020/107961 відповідно до заяви від 09.07.2021 №10-21, №UA204120/2020/107962 відповідно до заяви від 09.07.2021 №11-21, №UA204120/2020/107347 відповідно до заяви від 09.07.2021 №12-21, №UA204120/2020/108935 відповідно до заяви від 09.07.2021 №13-21, №UA204120/2020/107033 відповідно до заяви від 09.07.2021 №14-21, №UA204120/2020/096540 відповідно до заяви від 09.07.2021 №15-21, №UA204120/2020/096239 відповідно до заяви від 09.07.2021 №16-21, №UA204120/2020/107054 відповідно до заяви від 09.07.2021 №17-21, №UA204120/2020/108913 відповідно до заяви від 09.07.2021 №18-21.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БКМ-Україна» судовий збір в сумі 2270,00 грн.

Рішення мотивоване тим, що відповідачем не були надані належні та допустимі докази на підтвердження обґрунтованості висновків щодо відсутності підстав для внесення змін до митних декларацій щодо звільнення позивача від оподаткування при розмитненні товарів, придбання яких фінансувалось за рахунок коштів Європейського Співтовариства, у той час як матеріали справи підтверджують правомірність звільнення позивача від сплати будь-яких податків та митних платежів під час митного оформлення відповідних товарів.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, Волинська митниця подала апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що подані до митного оформлення товаросупровідні документи та, зокрема документи, що свідчать про придбання товарів, містять інформацію про предмет купівлі - кузов тролейбуса пасажирського, комплекти запасних частин, комплекти тягових акумуляторів, при цьому жодних документів, які б свідчили про ввезення товару ТзОВ «БКМ -Україна» в межах Проекту «Оновлення тролейбусного парку м.Маріуполь» та за кошти Європейського Співтовариства, а також підтверджували б право на надання пільг у зв`язку з цим надано не було. Вказаних документів не було також надано при здійсненні митного оформлення товарів за МД№204120/2020/096540; №204120/2020/096239, відправником яких є ZF Friedrichshafen AG згідно зовнішньоекономічного договору ZF/GLP/21-18(800).

Вказує, що разом зі зверненням від 12.07.2021 № 174 щодо внесення змін до митних декларацій на підставі заяв від 09.07.2021 ТзОВ «БКМ-Україна» надано, зокрема, Реєстраційну картку проекту (програми) від 23.12.2019 №4255, План закупівлі від 11.12.2019, контракт від 27.09.2019 №UPTF-MTP-1, договір про створення консорціуму між ВАТ «Керуюча компанія холдингу «Белкомунмаш» та ТзОВ «БКМ-Україна», укладений 19.07.2019.

Зазначає, що під час опрацювання вищевказаних документів встановлено, що реципієнтом відповідно до Реєстраційної картки проекту (програми) від 23.12.2019 № 4255 та Плану закупівлі товарів, робіт і послуг, що надаються за кошти міжнародної технічної допомоги від 11.12.2019 є Комунальне підприємство «Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління». Крім того, відповідно до Реєстраційної картки проекту (програми) від 23.12.2019 №4255 цілі та зміст проекту: поставка нових 12-метрових низькопідлогових тролейбусів. Переліком Плану закупівлі товарів, робіт і послуг, що надаються за кошти міжнародної технічної допомоги, від 11.12.2019 передбачено наступні типи товарів, робіт і послуг: 12 одиниць низькопідлогових 12-метрових тролейбусів та супутні послуги. Таким чином, опис задекларованого товару «кузови (тримального типу) тролейбусів та комплектуючі» відрізняється від переліку товарів « 12 одиниць низькопідлогових 12-метрових тролейбусів», зазначених в Реєстраційній картці проекту та Плану закупівель. При цьому, жодних відомостей про КП «Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління» та документів, що підтверджували б достовірність здійснення зовнішньоекономічних операцій в рамках реалізації проекту за кошти міжнародної технічної допомоги декларантом на момент подання зазначених вище МД до митного оформлення надано не було.

Апелянт також звертає увагу на те, що зобов`язуючи відповідача прийняти рішення про зобов`язання митниці внести зміни до митних декларацій, суд фактично перебере на себе функції відповідного органу та позбавить його можливості реалізувати повноваження, визначені статтею 269 МК України.

В зв`язку з подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), колегія суддів відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 19.07.2019 Відкрите акціонерне товариство «Керуюча компанія холдингу «Белкоммунмаш» (виробник) з одного боку, і ТзОВ «БКМ-Україна» (виконавець) уклали договір про створення консорціуму, відповідно до умов відкритого конкурсу на поставку низькопідлогових тролейбусів для Комунального підприємства «Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління» згідно конкурсного пакету №UPTF-MTP-1 для спільної участі в цьому конкурсі (а.с.64-83, том 3). У разі перемоги на конкурсі на поставку тролейбусів для потреб м. Маріуполь, Україна, виробник зобов`язується забезпечити виробництво продукції, а виконавець зобов`язується забезпечити виробництво кінцевого продукту і провести його реалізацію на адресу споживача.

27.09.2019 між Комунальним підприємством «Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління» та Консорціумом у складі Відкритого акціонерного товариства «Керуюча компанія холдингу «Белкомунмаш» і ТзОВ «БКМ-Україна» було укладено угоду №UPTF-MTP-1 про поставку нових 12-метрових низькопідлогових тролейбусів (із запасними частинами, діагностичним обладнанням, інструментами та супутніми послугами). Відповідно до пункту 11.1 угоди відомість цін 2 має бути фінансовано за рахунок інвестиційного гранту від Банку. Відповідно до умов Рамкової Угоди, укладеної між урядом України та Комісією Європейського Союзу та ратифікованою Україною 12 грудня 2006 року, податок на додану вартість не сплачують по контрактам, фінансованим з грантових коштів, та укладені з резидентами України або резидентами інших країн, відповідно такі контракти мають бути підписані без урахування ПДВ.

26.11.2019 між Відкритим акціонерним товариством «Керуюча компанія холдингу «Белкомунмаш» (постачальник) та ТзОВ «БКМ-Україна» (покупець) були укладені договори №481/13-19, №482/13-19, №483/13-19 про поставку: 15 кузовів тролейбуса пасажирської моделі 32100D; 15 одиниць комплектів запасних частин; 15 комплектів тягових акумуляторів літій-залізо-фосфатних для тролейбуса пасажирської моделі 32100D (а.с.49-96, том 2).

Листами від 11.12.2019 Європейський банк реконструкції та розвитку та Комунальне підприємство «Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління» звернулись до Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України з клопотаннями щодо державної реєстрації проекту «Оновлення тролейбусного парку м. Маріуполь» №49557: донор міжнародної технічної допомоги Європейський банк реконструкції та розвитку; виконавець - Комунальне підприємство «Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління»; реципієнт - Комунальне підприємство «Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління»; підрядник Консорціум у складі Відкритого акціонерного товариства «Керуюча компанія холдингу «Белкомунмаш» і ТзОВ «БКМ-Україна» (контракт від 27.09.2019 №UPTF-MTP-1) (а.с.203-207, том 1).

На виконання договорів від 26.11.2019 №481/13-19, №482/13-19, №483/13-19 ТзОВ «БКМ-Україна» здійснило ввезення на митну територію України відповідних товарів згідно митних декларацій №UA204120/2020/111621, №UA204120/2020/111618, №UA204120/2020/111562, №UA204120/2020/111224, №UA204120/2020/110742, №UA204120/2020/110764, №UA204120/2020/109678, №UA204120/2020/109124, №UA204120/2020/108234, №UA204120/2020/107961, №UA204120/2020/107962, №UA204120/2020/107347, №UA204120/2020/108935, №UA204120/2020/107033, №UA204120/2020/096540, №UA204120/2020/096239, №UA204120/2020/107054, №UA204120/2020/108913.

12.07.2021 ТзОВ «БКМ-Україна» звернулось до Волинської митниці з клопотанням про внесення змін до вищевказаних митних декларацій та відповідно застосування передбачених законодавством пільг та звільнення від сплати податку на додану вартість, ввізного мита, інших передбачених законодавством платежів при митному оформленні в режимі імпорту кузовів тролейбусів та необхідних комплектуючих, що надходили на адресу підприємства з метою реалізації проекту міжнародної технічної допомоги.

Листом від 16.07.2021 відповідач повідомив позивача, що подані до митного оформлення товаросупровідні документи та, зокрема, документи, що свідчать про придбання товарів, містять інформацію про предмет купівлі кузов тролейбуса пасажирського. Разом із зверненням позивачем надано Реєстраційну картку проекту (програми) від 23.12.2019 №4255, План закупівлі від 11.12.2019, контракт від 27.09.2019 №UPTF-MTP-1, договір про створення консорціуму між Відкритим акціонерним товариством «Керуюча компанія холдингу «Белкомунмаш» і ТзОВ «БКМ-Україна» укладений 19.07.2019. Реципієнтом відповідно до Реєстраційної картки проекту (програми) від 23.12.2019 №4255 та Плану закупівлі товарів, робіт і послуг, що надаються за кошти міжнародної технічної допомоги, від 11.12.2019 є Комунальне підприємство «Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління». Відповідно до Реєстраційної картки проекту (програми) від 23.12.2019 №4255 цілі та зміст проекту: поставка нових 12-метрових низькопідлогових тролейбусів. Переліком Плану закупівлі товарів, робіт і послуг, що надаються за кошти міжнародної технічної допомоги, від 11.12.2019 передбачено наступні типи товарів, робіт і послуг: 12 одиниць низькопідлогових 12-метрових тролейбусів та супутні послуги. Таким чином, опис задекларованого товару «кузови (тримального типу) тролейбусів та комплектуючі» відрізняється від переліку товарів « 12 одиниць низькопідлогових 12-метрових тролейбусів», зазначених в Реєстраційній картці проекту та Плану закупівель. При цьому, жодних відомостей про КП «Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління» та документів, що підтверджували б достовірність здійснення зовнішньоекономічних операцій в рамках реалізації проекту за кошти міжнародної технічної допомоги декларантом на момент подання зазначених вище МД до митного оформлення надано не було. Преференцій за кодами 124 «Обладнання та матеріали, які використовуються для надання ЄБРР технічної допомоги або для грантового співфінансування і фінансуються за рахунок грантових коштів» згідно з Класифікатором звільнень від сплати митних платежів при ввезенні товарів на митну територію України, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 №1011, декларантом не заявлено. Зважаючи на викладене вище, внесення змін до МД та застосування тарифних пільг не вбачається можливим.

Не погоджуючись із такою відмовою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції і вважає його таким, що відповідає правильно застосованим нормам матеріального та процесуального права з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справляння митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України (далі МК України).

За змістом пункту 34-1 ч. 1 ст. 4 МК України органи доходів і зборів-центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, митниці та митні пости.

Статтею 246 МК України регламентовано, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

У відповідності до вимог статті 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Частиною 1 статті 257 Митного кодексу України передбачено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Відповідно до пункту 20 частини 1 статті 4 МК України, митна декларація - заява встановленої форми, в якій особою зазначено митну процедуру, що підлягає застосуванню до товарів, та передбачені законодавством відомості про товари, умови і способи їх переміщення через митний кордон України та щодо нарахування митних платежів, необхідних для застосування цієї процедури.

Згідно з пунктом 27 частини 1 статті 4 МК України, до митних платежів відносять: а) мито; б) акцизний податок із ввезених на митну територію України підакцизних товарів (продукції); в) податок на додану вартість із ввезених на митну територію України товарів (продукції).

Приписами пункту 5 частини 3 статті 52 МК України передбачено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право, зокрема, приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів.

Частинами 1, 2, 8 статті 264 МК України, визначено, що митна декларація реєструється та приймається органом доходів і зборів у порядку, що визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. З моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації. Митна декларація та інші документи подаються органу доходів і зборів в електронному вигляді з дотриманням вимог цього Кодексу або на паперових носіях. Митна декларація на паперовому носії супроводжується її електронною копією. Разом з митною декларацією органу доходів і зборів подаються рахунок або інший документ, що визначає вартість товару, та, у випадках, встановлених цим Кодексом, - декларація митної вартості. Відомості про документи, визначені частиною третьою статті 335 цього Кодексу, зазначаються декларантом або уповноваженою ним особою у встановленому порядку в митній декларації. На вимогу органу доходів і зборів декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати органу доходів і зборів оригінали таких документів або засвідчені в установленому порядку їх копії, якщо законодавством не передбачено подання оригіналів.

З моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є доказом що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Частинами 1 та 2 статті 268 МК України передбачено, що допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, не тягне за собою застосування санкцій, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами України, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті. У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, посадові особи органів доходів і зборів надають декларантам або уповноваженим ним особам можливість виправити помилки, допущені в митній декларації.

Згідно частин 1 та 2 статті 269 МК України, відповідно до положень цієї статті за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи та з дозволу органу доходів і зборів відомості, зазначені в митній декларації, можуть бути змінені або митна декларація може бути відкликана. У разі відмови у наданні такого дозволу орган доходів і зборів зобов`язаний невідкладно, письмово або в електронному вигляді, повідомити декларанта про причини і підстави такої відмови.

Внесення змін до митної декларації, прийнятої органом доходів і зборів, допускається до моменту завершення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до заявленого митного режиму, а також протягом трьох років з дня завершення їх митного оформлення. Зміни повинні стосуватися лише товарів, транспортних засобів комерційного призначення, зазначених у митній декларації.

Порядок внесення змін до митних декларацій, їх відкликання та визнання недійсними визначається Кабінетом Міністрів України.

На виконання, в тому числі, положень статті 269 МК України, постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 №450 затверджено Положення про митні декларації (далі - Положення №450), яке визначає вимоги до оформлення і використання митних декларацій, на підставі яких декларуються товари, що переміщуються (пересилаються) через митний кордон України підприємствами, та інші товари, що відповідно до законодавства України декларуються шляхом подання митної декларації, передбаченої для підприємств, а також порядок внесення змін до митних декларацій, їх відкликання та визнання недійсними.

Згідно пункту 37 Положення №450 після завершення митного оформлення зміни до митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа можуть вноситися шляхом:

- подання з метою продовження строку тимчасового ввезення товарів з частковим звільненням від оподаткування митними платежами, для сплати рівними частинами податку на додану вартість у разі надання розстрочення сплати податку на додану вартість під час ввезення на митну територію України устаткування та обладнання на підставах, визначених Податковим кодексом України, а також у випадках, визначених Митним кодексом України, декларантом або уповноваженою ним особою додаткової митної декларації та оформлення її митним органом; заповнення та оформлення митним органом аркуша коригування за формою згідно з додатком 4.

Внесення змін до митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа шляхом оформлення аркуша коригування здійснюється в порядку, що встановлюється Мінфіном. Після оформлення аркуша коригування його електронний примірник засвідчується електронним цифровим підписом посадової особи митного органу, вноситься до локальних баз даних митного органу і Єдиної автоматизованої інформаційної системи митних органів України посадовою особою митного органу, що його оформила, та передається спеціалізованим митним органом до відповідного органу державної податкової служби згідно з пунктом 32 цього Положення. Оформлений митним органом аркуш коригування є невід`ємною частиною відповідної митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа.

Аркуш коригування заповнюється та оформлюється митним органом у разі:

- необхідності виправлення відомостей, пов`язаних з доплатою або поверненням митних платежів, у тому числі у зв`язку із скасуванням рішення митного органу;

- необхідності виправлення за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи відомостей, пов`язаних з коригуванням ціни товару, що вивозиться за межі митної території України, для цілей податкового контролю за трансфертним ціноутворенням, якщо таке коригування не призведе до зменшення суми податків, що підлягає сплаті до бюджету;

- необхідності виправлення за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи помилково зазначених в оформленій митній декларації на бланку єдиного адміністративного документа відомостей про товари, не пов`язаних з перерахуванням сум митних платежів за такою митною декларацією;

- необхідності відображення за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи відомостей про товари, що стали відомі після закінчення митного оформлення товарів, не пов`язаних з перерахуванням сум митних платежів за митною декларацією на бланку єдиного адміністративного документа.

Електронні копії аркушів коригування зберігаються в локальних базах даних митних органів та Єдиній автоматизованій інформаційній системі митних органів України окремо від електронних копій відповідних митних декларацій (електронних митних декларацій), без внесення змін до таких електронних копій митних декларацій (електронних митних декларацій).

Відтак, колегія суддів дійшла висновку, що декларант має право вносити зміни до митної декларації, якщо ці зміни стосуються товарів, зазначених у митній декларації (ч.2 ст. 269 МК України). Такі зміни здійснюються за заявою декларанта та шляхом оформлення митним органом аркуша коригування, в зв`язку з необхідністю виправлення відомостей, пов`язаних з поверненням митних платежів.

Вказана позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 11 лютого 2021 року у справі № 810/1544/17.

Крім того, п.197.11 ст. 197 Податкового кодексу України передбачено звільнення від оподаткування ПДВ операцій із постачання товарів та послуг на митній території України та ввезення на митну територію України товарів, що фінансуються за рахунок міжнародної технічної допомоги, яка надається відповідно до міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до п. 1 ст. 270 Митного кодексу України правила оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, митом, крім особливих видів мита, встановлюються цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Правила оподаткування особливими видами мита встановлюються законами України «Про захист національного товаровиробника від демпінгового імпорту», «Про захист національного товаровиробника від субсидованого імпорту», «Про застосування спеціальних заходів щодо імпорту в Україну", окремим законом щодо встановлення додаткового імпортного збору.

Статтею 3 Рамкової угоди між Урядом України і Комісією Європейських Співтовариств, ратифікованою Законом України 3 вересня 2008 року №360-VI передбачено, що заходи, що фінансуються в цілому або частково коштом Співтовариства, не обкладаються податками, митними зборами, або іншими стягненнями аналогічного характеру.

Відповідно до п. 3.2 ст. 3 р. 1 Податкового кодексу України, якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлені інші правила, ніж ті, що передбачені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору. Отже, до правовідносин по оподаткуванню операцій із закупівлі товарів, робіт та послуг на митній території України у рамках проектів міжнародної технічної допомоги має застосовуватися положення Рамкової угоди.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про те, що зазначеним актом передбачено звільнення від сплати податків та зборів, які передбачені законодавством України, тих заходів, що повністю або часткового фінансуються за кошти Європейського Співтовариства, у тому числі поставка (імпорт) товарів.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до реєстраційної картки проекту «Оновлення тролейбусного парку м. Маріуполь» № 4255, яка була зареєстрована Міністерством економічного розвитку і торгівлі України 23.12.2019, донором проекту є Європейський банк реконструкції та розвитку за рахунок коштів Фонду ESP; виконавець та реципієнт проекту: Комунальне підприємство «Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління»; бенефіціар: Виконавчий комітет Маріупольської міської ради; ціль та зміст проекту: поставка нових 12-метрових низькопідлогових тролейбусів (із запасними частинами, діагностичним обладнанням, інструментами та супутніми послугами).

Згідно реєстраційної картки вказаного проекту, на його дію розповсюджуються положення Договору між Україною та Європейським інвестиційним банком про співробітництво та діяльність Постійного представництва ЄІБ в Україні (Договір ратифіковано Законом № 2673-VI ( 2673-17 ) від 04.11.2010).

В ній, зокрема, міститься посилання на статтю 8, а саме розділ 8.01, де вказано, що усі імпортовані та вітчизняні обладнання, матеріали, роботи й послуги, у тому числі консультаційні послуги, які використовуються для надання Технічної допомоги чи у зв`язку з фінансуванням за рахунок Коштів ТД, звільняються від будь-яких податків і зборів чи обов`язкових платежів, що стягуються Україною або на території України.

За умови дотримання положень попереднього розділу, усі платежі Банку його підрядникам за контрактами надання Технічної допомоги звільняються від будь-яких податків чи будь-яких інших зборів чи обов`язкових платежів, що стягуються Україною або на території України (розділ 8.02 статті 8).

Вартість послуг, що надаються в рамках Технічної допомоги, та вартість усіх Коштів ТД звільняються від податку на прибуток підприємств, що стягується Україною або на території України, та не становитимуть чи вважатимуться такими, що становлять, оподатковувану вигоду або оподатковуваний дохід організації, яка може одержати прямі або непрямі вигоди від такої Технічної допомоги або Коштів ТД (розділ 8.03 статті 8).

Разом з тим, «технічна допомога» включає, без обмежень, усі види консультаційних послуг, які надаються Банком або консультантами (вітчизняними або міжнародними) та які фінансуються Банком за рахунок технічної допомоги, обладнання та матеріали (місцеві або імпортовані), навчання, семінари, робочі семінари, конференції та аналогічні види діяльності й будь-які інші форми допомоги, які погоджуються Україною, Урядом України чи відповідним уповноваженим органом України та ЄІБ для включення як технічної допомоги для України, у разі наявності в Банку Коштів ТД.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідачем протиправно відмовлено товариству у внесенні змін до митних декларацій та застосування тарифних пільг.

Колегія суддів звертає увагу, що 12.07.2021 позивач звертався до відповідача з проханням внести зміни до 18 митних декларацій, однак відповідач листом від 16.07.2021 №7.13-28-07-1/11 надав оцінку лише 12 митним деклараціям, які були подані позивачем за період з 02.11.2020 по 11.11.2020.

При цьому, як вірно зауважив суд першої інстанції, жодних підстав щодо не внесення змін до митних декларацій та відсутності підстав для застосування тарифних пільг відповідачем у листі від 16.07.2021 не вказано.

Як видно з матеріалів справи, відповідачем не були надані належні та допустимі докази на підтвердження обґрунтованості висновків щодо відсутності підстав для внесення змін до митних декларацій щодо звільнення позивача від оподаткування при розмитненні товарів, придбання яких фінансувалось за рахунок коштів Європейського Співтовариства, у той час як матеріали справи підтверджують правомірність звільнення позивача від сплати будь-яких податків та митних платежів під час митного оформлення відповідного товару.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відмова у наданні дозволу на внесення змін до митних декларацій є протиправною та підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Волинської митниці здійснити внесення змін до митних декларацій щодо звільнення від сплати податків, митних зборів або інших стягнень аналогічного характеру, колегія суддів зазначає наступне.

Суд апеляційної інстанції виходить із того, що спосіб захисту порушеного права повинен бути ефективним та дієвим, адже саме по собі визнання протиправною та скасування відмови у внесенні змін до митних декларацій не захищає порушене право на митне оформлення товару без сплати податків та митних платежів, та змусить позивача знову звертатись до суду за захистом.

При цьому, поняття дискреційних повноважень наведене, зокрема, у Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до яких під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження в більш вузькому розумінні - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Тобто, дискреційними є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може». При цьому дискреційні повноваження завжди мають межі, встановлені законом.

Відповідач помилково вважає свої повноваження дискреційними. Відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд.

Як зазначається у рішенні Конституційного Суду України від 29 серпня 2012 року № 16-рп/2012, Конституція України гарантує здійснення судочинства судами на засадах, визначених у частині третій статті 129 Конституції, які забезпечують неупередженість здійснення правосуддя судом, законність та об`єктивність винесеного рішення тощо. Ці засади є конституційними гарантіями права кожного на судовий захист, зокрема, шляхом забезпечення перевірки судових рішень в апеляційному та касаційному порядках, крім випадків, встановлених законом (рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2011 року № 13-рп/2011).

Крім того, Конституційний Суд України у рішенні від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 підкреслив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).

Суд наголошує, що відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Ця мета перекликається зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Відповідно до неї кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у своїх численних рішеннях сформував сталу практику оцінки ефективності засобу юридичного захисту. Засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути «ефективним» як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Навіть якщо якийсь окремий засіб юридичного захисту сам по собі не задовольняє вимоги статті 13, задоволення її вимог може забезпечуватися за допомогою сукупності засобів юридичного захисту, передбачених національним законодавством (рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України», № 40450/04, пункт 64).

Засіб юридичного захисту має бути «ефективним» в теорії права та на практиці, зокрема, в тому сенсі, що можливість його використання не може бути невиправдано ускладнена діями або бездіяльністю органів влади держави-відповідача (рішення у справі «Аксой проти Туреччини» (Aksoy v. Turkey), № 21987/93, пункт 95).

При оцінці ефективності необхідно враховувати не тільки формальні засоби правового захисту, а й загальний правовий і політичний контекст, в якому вони діють, й особисті обставини заявника (рішення у справі «Джорджевич проти Хорватії» (Djordjevic v Croatia), № 41526/10, пункт 101; рішення у справі «Ван Остервійк проти Бельгії» (Van Oosterwijck v Belgium), №7654/76 пункти 36-40). Отже, ефективність засобу захисту оцінюється не абстрактно, а з урахуванням обставин конкретної справи та ситуації, в якій опинився позивач після порушення.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що за встановлених обставин судом першої інстанції правомірно зобов`язано Волинську митницю здійснити внесення змін щодо звільнення від сплати податків та митних платежів і це жодним чином не підміняє собою повноваження відповідача, адже втручання у дискреційні повноваження відповідача в даному випадку не відбувається.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав стверджувати про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись статтями 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Волинської митниці залишити без задоволення.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2021 року у справі № 140/10289/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку виключно у випадках, передбачених частиною 4 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. М. Довгополов
судді Л. Я. Гудим
В. В. Святецький