Справа № 320/6767/21
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2022-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/6767/21 Головуючий у 1 інстанції: Лисенко В.І. Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Вівдиченко Т.Р.

Суддів Грибан І.О.

Лічевецького І.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним та скасування та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області №696 від 08.04.2021 р. про відмову у перерахунку ОСОБА_1 пенсії з урахуванням періоду його роботи з особливо шкідливими умовами праці у пільговому обчисленні у полуторному розмірі до страхового стажу на пільгових умовах у зоні відчуження Чорнобильської АЕС у ТОВ «Монтаж-Енергобуд» з 01.04.2009 р. по 30.10.2013 р., у ТОВ «Ютем-Крансервіс» з 28.02.2014 р. по 07.04.2014 р., у ТОВ «Діоро» з 01.08.2014 р. по 01.02.2019 р.;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати ОСОБА_1 та здійснити з 08.04.2021 р. перерахунок пенсії і виплачувати з урахуванням періодів його роботи з особливо шкідливими умовами праці у пільговому обчисленні у полуторному розмірі до страхового стажу на пільгових умовах у зоні відчуження Чорнобильської АЕС у ТОВ «Монтаж-Енергобуд» з 01.04.2009 р. по 30.10.2013 р., у ТОВ «Ютем-Крансервіс» з 28.02.2014 по 07.04.2014, у ТОВ «Діоро» з 01.08.2014 по 01.02.2019.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2021 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, позивач - ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

28 грудня 2021 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримує позицію суду першої інстанції.

04 січня 2022 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від позивача - ОСОБА_1 надійшла відповідь на поданий відзив відповідача.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.

Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорту серії НОМЕР_1 , виданим Славутицьким МВ ГУМВС України в Київській області 17.07.1999.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області, та отримує пенсію за віком з 22.09.2020, що підтверджується копією пенсійного посвідчення серії НОМЕР_2 .

Згідно записів трудової книжки від 14.09.1983 серії НОМЕР_3 , позивач працював на різних підприємствах у зоні відчуження в особливо шкідливих умовах праці, зокрема: з 01.04.2009 по 30.10.2013 у ТОВ "Монтаж-Енергобуд" оздоблювальником; з 28.02.2014 по 07.04.2014 у ТОВ «Ютем-Крансервіс» монтажником сталевих та газобетонних конструкцій; з 01.08.2014 по 01.02.2019 у ТОВ «Діоро» арматурником 4 розряду.

Пенсію ОСОБА_1 за віком, в тому числі, й за вищевказані періоди було обраховано в одинарному розмірі (всього страховий стаж позивачки складає - 35 років 0 місяців та 26 днів).

Згідно відповіді ДСП Чорнобильська АЕС від 10.02.2021 №627/21, доза опромінення ОСОБА_1 отримана за період виконання робіт на ДСП ЧАЕС в складі сторонніх організацій з вересня 2005 р. по липень (включно) 2019 р. становить 64,33 мЗв.

Згідно Довідки ТОВ «Ютем-Крансервіс» від 11.04.2014 №038-04, дозова нагрузка ОСОБА_1 за період роботи складає з 01.03.2014 по 07.04.2014 - 0,730сЗв.

З Довідки ТОВ "Монтаж-Енергобуд" вбачається, що доза зовнішнього опромінення ОСОБА_1 за період роботи з 2009 по 2012 роки становить 1 сЗв.

Доза зовнішнього опромінення позивача за даними інформаційно-довідкової системи індивідуального дозиметричного контролю ЦРЛ ЧАЕС, отримана за період роботи в ТОВ «Діоро» в зоні відчуження Чорнобильської АЕС з 24 по 2019 рок склала 53,09 мЗв.

Також, з Довідки ТОВ «Діоро» від 28.10.2020 №212 вбачається, що ОСОБА_1 дійсно працював у ТОВ «Діоро» арматурником 4-го розряду, бетонярем 4-го розряду, столяром 4-го розряду в період з 01.08.2014 по 27.02.2020.

З реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування вбачається, що у 2009-2019 були сплачені страхові внески роботодавцями позивача за кодами ТОВ "Монтаж-Енергобуд" та 22960999 ТОВ Діоро.

ОСОБА_1 08.04.2021 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області з заявою про здійснення перерахунку пенсії, на підставі ч. 4 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням пільгового стажу за періоди його роботи з 2009 по 2019 роки.

Проте, рішенням Головного управління Пенсійного фонду у Київській області від 08.04.2021 №696 було відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії, на підставі ч. 4 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Вважаючи відмову відповідача у здійсненні перерахунку пенсії протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 24 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Положеннями ч. 4 ст. 42 Закону №1058-IV передбачено, що у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.

За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

У разі якщо застрахована особа після призначення (перерахунку) пенсії має менш як 24 місяці страхового стажу, перерахунок пенсії проводиться не раніше ніж через два роки після призначення (попереднього перерахунку) з урахуванням страхового стажу після її призначення (попереднього перерахунку) та заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

З наведеного вбачається, що перерахунок пенсії, на підставі ч. 4 ст. 42 Закону №1058-IV, здійснюється виключно працюючим пенсіонерам, які мають не менше 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі

Згідно ч. 1 ст. 44 Закону №1058-IV, передбачено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Перерахунок пенсії проводиться на підставі заяви пенсіонера у строки, встановлені ч. 4 ст. 45 Закону №1058-IV, зокрема, у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Відповідно до пункту 12 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 01.03.2001 № 121, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» правління Пенсійного фонду України затвердило Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Постанова Пенсійного фонду № 22-1 від 25.11.2005).

Відповідно до п.1.5 зазначеного Порядку, заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про припинення перерахування пенсії на банківський рахунок та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, а пенсіонерами, які зареєстровані на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, - до органу, що призначає пенсію, визначеного Пенсійним фондом України. При цьому у заяві про виплату частини пенсії непрацездатним членам сім`ї особи, яка знаходиться на повному державному утриманні, вказується адреса одержувача цієї частини пенсії.

Вищевказаною постановою Пенсійного фонду № 22-1 від 25.11.2005 затверджено форму заяви про призначення/перерахунок пенсії. Така форма заяви передбачає розділ наступного змісту "Прошу пенсію: призначити, перерахувати, поновити, перевести з одного виду на інший (непотрібне закреслити)" та "Вид пенсії".

Як вбачається з матеріалів справи, у заяві позивача про перерахунок пенсії від 08.04.2021, у графі "Вид перерахунку" ОСОБА_1 зазначив «ч. 4 ст. 42» (а.с. 10).

Колегією суддів встановлено, що позивачу була призначена пенсія за віком з 22.09.2020, станом на день звернення з заявою про перерахунок пенсії (08.04.2021) позивач не набув 24 місяці страхового стажу після призначення пенсії та не минуло два календарні роки після призначення пенсії, що й стало підставою для прийняття відповідачем рішення від 08.04.2021 №696 про відмову у перерахунку пенсії згідно ч. 4 ст. 42 Закону №1058-IV.

До того ж, з огляду на трудову книжку ОСОБА_1 та витяг з Реєстру застрахованих осіб, позивач з 17.03.2020 взагалі не працює, що знайшло, також, своє підтвердження й у заяві позивача від 08.04.2021 р. (а.с. 10, 26-28, 22).

Колегія суддів звертає увагу на те, що вимога ОСОБА_1 про перерахунок пенсії з урахуванням періоду його роботи з особливо шкідливими умовами праці у пільговому обчисленні у полуторному розмірі до страхового стажу на пільгових умовах у зоні відчуження Чорнобильської АЕС у ТОВ "Монтаж-Енергобуд" з 01.04.2009 по 30.10.2013, у ТОВ «Ютем-Крансервіс» з 28.02.2014 по 07.04.2014, у ТОВ «Діоро» з 01.08.2014 по 01.02.2019 не була предметом розгляду органом Пенсійного фонду через відсутність відповідної заяви позивача про здійснення такого перерахунку.

Отже, позивач дійшов хибного висновку про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 08.04.2021 № 696.

Перерахунок пенсії, на підставі ч. 4 ст. 42 Закону №1058-IV, має інші підстави та умови ніж перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу із кратністю 1,5 за періоди роботи у зоні відчуження ЧАЕС за Списками №№ 1,2.

Колегія суддів наголошує на тому, що перерахунок пенсії здійснюється на підставі заяви пенсіонера із зазначенням у ній виду пенсії, на який особа прагне здійснити перерахунок.

Зважаючи на викладене, у задоволенні позовної вимоги про зобов`язання відповідача зарахувати позивачу та здійснити з 08.04.2021 перерахунок пенсії і виплачувати з урахуванням періодів його роботи з особливо шкідливими умовами праці у пільговому обчисленні у полуторному розмірі до страхового стажу на пільгових умовах у зоні відчуження ЧАЕС у ТОВ "Монтаж-Енергобуд" з 01.04.2009 по 30.10.2013, у ТОВ «Ютем-Крансервіс» з 28.02.2014 по 07.04.2014, у ТОВ «Діоро» з 01.08.2014 по 01.02.2019, правомірно відмовлено судом першої інстанції, оскільки, є передчасною, з огляду на те, що фактично це питання відповідачем не розглядалося та не приймалось жодного рішення за наслідками такого розгляду.

Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та відсутність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Вівдиченко Т.Р.

Судді Грибан І.О.

Лічевецький І.О.