Справа № 640/12703/19
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2022-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Вівдиченко Т.Р.

Суддів Костюк Л.О.

Кузьмишиної О.М.

За участю секретаря Борисовської Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Монсанто Насіння" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 серпня 2021 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Монсанто Насіння" до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Монсанто Насіння" (далі - "Монсанто Насіння") звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві, в якому просив скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 26.02.2019 року №.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 серпня 2021 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено у повному обсязі.

Не погодившись з рішенням суду, позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Монсанто Насіння" звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує, що дані комп`ютерної програми M.E.Doc є належним підтвердженням відправки податкової накладної на реєстрацію. Також, апелянт зазначає, що причини, з яких податкові накладні не були доставлені та зареєстровані у ЄРПН саме 15 січня 2019 року знаходяться поза волею та можливістю впливу платника податку, оскільки, належне ведення та функціонування автоматизованої системи належить до повноважень саме ДФС. Крім того, апелянт зазначає, що до платника податку не застосовуються штрафні санкції, які передбачені п.п. 120-1.1 ст. 120-1 Податкового кодексу України, у випадку порушення строків реєстрації трьох окремих видів податкових накладних, зокрема, що не надаються отримувачу (покупцю) - випадок позивача. Також, апелянт посилається на непропорційність та відсутність необхідного балансу між наслідками штрафних санкцій для прав, свобод та інтересів особи і легітимних цілей, на досягнення яких може бути спрямоване ППР.

Протокольною ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2022 року замінено відповідача - Головне управління ДФС у м. Києві на правонаступника Головне управління ДПС у м. Києві, як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України ().

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 05 лютого 2019 року Головним управлінням ДФС у м. Києві проведено камеральну перевірку ТОВ «Монсанто Насіння» щодо своєчасності реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних за 2017-2018 року.

За результатами зазначеної перевірки складено Акт від 05 лютого 2019 року № 580/26-15-12-07-20/39178762, відповідно до якого, встановлено порушення перевірку ТОВ «Монсанто Насіння» граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначених пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України.

Так, з огляду на виявлені порушення, 26.02.2019 року Головним управлінням ДФС у м. Києві винесено податкове повідомлення-рішення №, яким до ТОВ «Монсанто Насіння» застосовано штрафну санкцію у загальній сумі 443 798,88 грн.

Не погоджуючись із зазначеним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Податковим кодексом України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України), який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України, камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Пунктами 76.1 та 76.3 статті 76 ПК України визначено, що камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 ПК України.

Відповідно до підпункту 201.10 статті 201 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю факту прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

За приписами пункту 20.1.19 статі 20.1 ПК України, контролюючі органи мають право, в тому числі, застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно пункту 201-1.1 статті 120-1 ПК України, порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:

10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;

20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;

30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів;

40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів;

50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.

Як вбачається з матеріалів справи, 05 лютого 2019 року Головним управлінням ДФС у м. Києві проведено камеральну перевірку ТОВ «Монсанто Насіння» щодо своєчасності реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних за 2017-2018 року, за результатами якої складено Акт від 05 лютого 2019 року № 580/26-15-12-07-20/39178762 (а.с. 70).

Перевіркою встановлено порушення перевірку ТОВ «Монсанто Насіння» граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначених пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України.

На підставі Акту перевірки від 05 лютого 2019 року № 580/26-15-12-07-20/39178762 Головним управлінням ДФС у м. Києві винесено податкове повідомлення-рішення № , яким до ТОВ «Монсанто Насіння» застосовано штрафну санкцію у загальній сумі 443 798,88 грн. (а.с. 69 звор.).

Так, під час перевірки контролюючим органом встановлено порушення граничних термінів реєстрації наступних податкових накладних:

- від 01.08.2017 р. №1, дата реєстрації 13.09.2017 р., кількість днів порушення граничних термінів реєстрації - 13;

- від 30.09.2018 р. №17, дата реєстрації 15.11.2018 р., кількість днів порушення граничних термінів реєстрації - 31;

- від 24.09.2018 р. №15, дата реєстрації 14.11.2018 р., кількість днів порушення граничних термінів реєстрації - 30;

- від 24.09.2018 р. №16, дата реєстрації 14.11.2018 р., кількість днів порушення граничних термінів реєстрації - 30;

- від 14.12.2018 р. №62, дата реєстрації 02.01.2019 р., кількість днів порушення граничних термінів реєстрації - 2.

У позовній заяві ТОВ «Монсанто Насіння» зазначило, що позивач в межах операційного дня 31.12.2018 року, а саме о 10:22 год. направив податкову накладну № 62 від 14.12.2018 року для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних з дотриманням строків, передбачених п. 201.10 ст. 201 ПК України, що підтверджується скрін-шотом протоколу перевірки з комп`ютерної програми M.E.Doc.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Системний аналіз наведених норм свідчить, що податковий орган зобов`язаний в будь-якому випадку надіслати платнику квитанцію про прийняття або неприйняття податкової накладної (із зазначенням відповідних причин), а в разі, якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

У відповідності до пункту 11 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 № 1246 передбачено, що після накладення електронного цифрового підпису платник податку здійснює шифрування податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронній формі та надсилає їх ДФС за допомогою засобів інформаційних, телекомунікаційних, інформаційно-телекомунікаційних систем з урахуванням вимог Законів України "Про електронний цифровий підпис", "Про електронні документи та електронний документообіг" та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Згідно п. 12-13 Порядку № 1246, після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки, за результатами яких формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

Відповідно до п. 14 Порядку, квитанція в електронній формі надсилається платнику податку протягом операційного дня та є підтвердженням прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, зокрема, критично поставився до скрін-шоту з програмного забезпечення M.E.Doc, як доказу своєчасного направлення податкової накладної від 14.12.2018 р. №62 до Єдиного реєстру податкових накладних та зазначив, що належним підтвердженням вчасності подання податкової декларації є повідомлення від податкового органу та Єдиного реєстру податкових накладних.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Так, судом першої інстанції не встановлено, що вказані докази одержані з порушенням порядку, встановленого законом, або того, що обставини справи, не можуть підтверджуватися цим засобом доказування.

Слід звернути увагу на те, що статтями 73, 76 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

В даному випадку, позивач, надавши суду докази направлення на реєстрацію податкових накладних, зокрема скрін-шоти програми M.E.Doc, вчинив усі залежні від нього дії для підтвердження своєчасної реєстрації податкових накладних. Тоді як відповідач, у відповідності до вимог частини 2 статті 77 КАС України, не довів правомірності прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Аналогічний висновок викладений Верховним Судом у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 22 листопада 2021 року у справі №160/10558/19.

Також, Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 28 жовтня 2021 року у справі №620/817/19 врахував скрін-шоти програми M.E.Doc, як докази, що підтверджують дату направлення податкових накладних на реєстрацію до Єдиного реєстру податкових накладних.

З наданих позивачем скрін-шотів програми M.E.Doc вбачається, що податкову накладну від 14.12.2018 р. №62 ТОВ «Монсанто Насіння» направило до Єдиного реєстру податкових накладних 31.12.2018 року о 10:22 год. тобто, в межах операційного дня (а.с. 92-93).

Вищевказане підтверджується, також, листом ТОВ «Інтелект-Софт» за вих. № 0305/1 від 03.05.2019 року (а.с. 94).

Колегія суддів наголошує на тому, що позивач виконав свій обов`язок щодо своєчасного направлення в електронну систему документообігу вищевказаної податкової накладної, однак, до завершення операційного дня йому ДФС не було надіслано квитанції про прийняття податкової накладної або відмову в її прийнятті. Причини, з яких податкова накладна від 14.12.2018 р. №62 не була доставлена та зареєстрована у ЄРПН саме 31 грудня 2018 року знаходяться поза волею та можливістю впливу платника податку, оскільки, належне ведення та функціонування автоматизованої системи належить до повноважень саме ДФС.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладеною у постанові від 28 жовтня 2021 року у справі №620/817/19.

З огляду на зазначене, оскільки, ТОВ «Монсанто Насіння» податкову від 14.12.2018 р. №62 направило до Єдиного реєстру податкових накладних 31.12.2018 року, колегія суддів вважає, що відповідач помилково вказав про порушення позивачем граничного терміну реєстрації даної податкової накладної та протиправно нарахував штрафні санкції в цій частині.

Щодо своєчасності реєстрації позивачем в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної від 01. Серпня 2017 року №1, слід зазначити наступне.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в цій частині, суд першої інстанції виходив з того, що податкова накладна №1 від 01.08.2017 року не підлягала наданню отримувачу, складена отримувачем послуг від нерезидента, що свідчить про те, що податкова накладна складена на постачання товарів/послуг, що оподатковуються податком на додану вартість, а тому, відповідачем правомірно визначено дану податкову накладну як таку, що подана з порушенням строку та накладено санкцію за таке порушення.

Разом з тим, судом першої інстанції не враховано наступне.

Згідно п. 37.1 ст. 37 ПК України, підстави для виникнення, зміни і припинення податкового обов`язку, порядок і умови його виконання встановлюються цим Кодексом або законами з питань митної справи.

23 травня 2020 року набули чинності положення Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві" від 16 січня 2020 року № 466-IX (надалі Закон № 466-ІХ).

Цим законодавчим актом доповнено підрозділ 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК України пунктом 73.

Штрафи за порушення платниками податку на додану вартість граничного строку для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, за операціями, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість, операціями, що оподатковуються податком на додану вартість за нульовою ставкою, операціями, що не передбачають надання податкової накладної отримувачу (покупцю), а також податкової накладної, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами "а" - "г" пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до статті 199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу, нараховані платникам податків протягом періоду з 01 січня 2017 року до 31 грудня 2019 року, грошові зобов`язання за якими неузгоджені (відповідні податкові повідомлення-рішення знаходяться в процедурі адміністративного або судового оскарження та грошові зобов`язання за ними не сплачено) станом на дату набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві", застосовуються в розмірі 2 відсотків обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 1020 гривень.

Контролюючий орган за місцем реєстрації платника податку здійснює перерахунок суми штрафу і надсилає (вручає) такому платнику нове податкове повідомлення-рішення.

Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Таким чином, на час винесення рішення судом першої інстанції, законодавцем було обмежено максимальний розмір штрафу, що застосовується до платника податку на додану вартість за порушення граничного строку для реєстрації податкових накладних

Водночас, 08 серпня 2020 року набули чинності положення Закону України від 14 липня 2020 року №786-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо функціонування електронного кабінету та спрощення роботи фізичних осіб підприємців», яким внесено окремі зміни до пункту 73 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» ПК України.

Так, відповідно до абзацу 2 пункту 73 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» ПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції), штрафи, застосовані через відсутність реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних за операціями, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість, операціями, що оподатковуються податком на додану вартість за нульовою ставкою, операціями, що не передбачають надання податкової накладної отримувачу (покупцю), а також податкової накладної, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами "а" - "г" пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до статті 199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, нараховані платникам податків протягом періоду з 01 січня 2017 року до дати набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві", строк сплати грошових зобов`язань за якими не настав або грошові зобов`язання за якими неузгоджені (відповідні податкові повідомлення-рішення знаходяться в процедурі адміністративного або судового оскарження та грошові зобов`язання за ними не сплачено) станом на дату набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві", застосовуються в розмірі 2,5 відсотка обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 1700 гривень.

Контролюючий орган за місцем реєстрації платника податку здійснює перерахунок суми штрафу і надсилає (вручає) такому платнику нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 11 січня 2021 року у справі № 480/3000/19 зазначив наступне: «…За змістом наведеної норми законодавцем, який виявив певні недоліки (непропорційність) у механізмі відповідальності за несвоєчасну реєстрацію податкової накладної, що не надається покупцю товарів, чітко закріплено, що пункт 73 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК України підлягає застосуванню до штрафів, нарахованих платникам податків з 01 січня 2017 року, у разі, якщо відповідні податкові повідомлення-рішення знаходяться в процедурі адміністративного або судового оскарження без обмеження інстанційності судового розгляду та грошові зобов`язання за ними не сплачено станом на дату набрання чинності цим Законом.

Тобто, законодавець передбачив ретроспективну дію положень пункту 73, підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України в частині порядку застосування штрафів за порушення платниками податку на додану вартість порядку реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних протягом строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, за операціями, визначеними таким пунктом, яка проявляється в тому, що такі положення поширюють свою дію на всі штрафні санкції, нараховані платникам податків протягом періоду з 01 січня 2017 року до дати набрання чинності Законом №466-ІХ, у разі, якщо відповідні податкові повідомлення-рішення перебувають у процедурі адміністративного або судового оскарження (без обмеження інстанційності судового розгляду) та грошові зобов`язання за ними не сплачено станом на дату набрання чинності цим Законом».

Відповідно до частини 2 статті 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Так, в пунктах 70-71 рішення по справі "Рисовський проти України" (заява №29979/04) ЄСПЛ підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування", зазначивши, що цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах "Беєлер проти Італії" (Beyeler v. Italy), заява № 33202/96, пункт 120, "Онер`їлдіз проти Туреччини" (Oneryildiz v. Turkey), заява № 48939/99, пункт 128, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), № 21151/04, пункт 72, "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява №10373/05, пункту 51).

Принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, пункт 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам.

Таким чином, станом на час розряду справи в суді апеляційної інстанції чинною і такою, що підлягає до застосування, є редакція пункту 73 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК України, якою впроваджено ретроактивну (ретроспективну, тобто таку, яка передбачає, що дата вступу в силу та дата набрання чинності акта збігаються, однак, він змінює на майбутнє правові наслідки діянь та подій, які мали місце до набрання ним чинності) дію закону у відповідних правовідносинах. А саме - щодо штрафів, нарахованих платникам податків з 01 січня 2017 року за наведених у цій же нормі умов.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладеною у постановах від 17 липня 2020 року у справі №640/5138/19, від 29 липня 2020 року у справі №440/813/19, від 05 серпня 2020 року у справі №580/1424/19, від 10 серпня 2020 року у справі №640/6528/19.

Отже, за наведеними приписами Закону, платники податків звільняються від надмірного тягаря відповідальності, встановленого раніше чинними нормами податкового законодавства, за наведених у пункті 73 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК України умов.

З Акту перевірки та Розрахунку штрафу за порушення термінів реєстрації податкових накладних І розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, що є Додатком до оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 26.02.2019 року № вбачається, що податкова накладна від 01.08.2017 року №1 за несвоєчасну реєстрацію, в тому числі, якої контролюючим органом до позивача застосовано штрафні санкції, була зареєстрована в період з 13 січня 2017 року по 13 жовтня 2018 року.

Таким чином, податкова накладна від 01.08.2017 року №1 була зареєстрована ТОВ «Монсанто Насіння» в період, визначений пунктом 73 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК України.

За приписами пункту 56.18 статті 56 ПК України, при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

З огляду на зазначене, за загальним правилом, відповідно до пункту 56.18 статті 56 ПК України, узгодженими, у випадку звернення платника податків до суду, вважаються грошові зобов`язання з дня набрання рішенням законної сили.

У відповідності до статті 255 КАС України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Отже, грошове зобов`язання ТОВ «Монсанто Насіння», нараховане податковим повідомленням-рішенням Головного управляння ДФС у м. Києві № від 26 лютого 2019 року є неузгодженим та відповідає вимогам пункту 73 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК України.

Колегія суддів повторно акцентує увагу на тому, що законодавство, яке підлягає застосуванню в спірних правовідносинах, було змінене законодавцем шляхом прийняття ретроактивної новели, якою змінено обсяг прав та обов`язків платника податків і контролюючих органів.

Як було вищезазначено, відповідно до вказаних змін, контролюючий орган за місцем реєстрації платника податку здійснює перерахунок суми штрафу і надсилає (вручає) такому платнику нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним) без вчинення будь-яких додаткових дій з боку контролюючого органу, тобто в силу закону.

В суді апеляційної інстанції представник Головного управління ДПС м. Києві Ткач С.С. зазначив, що контролюючим органом не здійснювався перерахунок ТОВ «Монсанто Насіння» суми штрафу та нове податкове повідомлення-рішення на адресу позивача не надсилалося.

Так, Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 11 січня 2021 року у справі № 480/3000/19 вказав, що право на зменшення та перерахунок штрафних санкцій на підставі пункту 73 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України належить виключно податковому органу, на якого закон покладає обов`язок скласти та направити нове податкове повідомлення-рішення. Суд в межах своєї компетенції може лише встановити правомірність/неправомірність донарахування відповідних штрафних санкцій та наявність/відсутність підстав для поширення наведеної вище ретроспективної правої норми на спірні правовідносини, однак, не може підміняти собою уповноважений орган та самостійно зменшувати суму донарахувань.

Таким чином, з огляду на зміну правового регулювання спірних правовідносин, колегія суддів вважає, що контролюючим органом протиправно нараховано штрафні санкції за порушення граничних термінів реєстрації податкової накладної від 01.08.2017 року №1 виходячи з 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в даній податковій накладні.

Інші доводи апелянта щодо протиправності накладення штрафних санкцій за порушення граничного терміну реєстрації податкових накладних від 30.09.2018 р. №17 та від 24.09.2018 р. №15 та №16, колегія суддів вважає необгрунтованими, а тому, контролюючим органом правомірно визначено дані податкові накладні як такі, що подані з порушенням строку та накладено санкцію за такі порушення.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає що податкове повідомлення-рішення Головного управляння ДФС у м. Києві № від 26 лютого 2019 року в частині нарахування штрафних санкцій за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних №1 від 01 серпня 2017 року та № 62 від 14 грудня 2018 року є протиправним та підлягає скасуванню в цій частині.

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Монсанто Насіння" в повному обсязі, а тому рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення адміністративного позову частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи викладені в апеляційній скарзі частково спростовують висновки суду першої інстанції та знайшли своє належне підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції частково не відповідають встановленим обставинам по справі, допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Частиною 1 статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини 6 статті 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Монсанто Насіння" підлягають задоволенню частково, судові витрати зі сплати судового збору слід стягнути з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Так, оскаржуване податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню в частині нарахування штрафних санкцій за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних №1 від 01 серпня 2017 року та № 62 від 14 грудня 2018 року, а саме на суму 432 21,31 грн., а тому, судовий збір необхідно стягнути у загальному розмірі 16 208,27 грн, який складається з 6 483,31 грн. судового збору сплаченого позивачем в суді першої інстанції та 9 724,96 грн. судового збору сплаченого в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 287, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Монсанто Насіння" задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 серпня 2021 року скасувати та прийняти нове рішення.

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Монсанто Насіння" задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управляння ДФС у м. Києві № від 26 лютого 2019 року в частині нарахування штрафних санкцій за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних №1 від 01 серпня 2017 року та № 62 від 14 грудня 2018 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (04116, місто Київ, вул. Шолуденка, буд. 33/19, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Монсанто Насіння" (01033, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 101А, корпус 2, 6 поверх, ) витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в загальному розмірі 16 208 (шістнадцять тисяч двісті вісім) грн. 27 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Вівдиченко Т.Р.

Судді Костюк Л.О.

Кузьмишина О.М.

Повний текст постанови виготовлено 31.01.2022 р.