Справа № 520/14208/21
Суддя: Єгупенко В.В.
Дата ухвалення: 2022-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2022 р. № 520/14208/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Єгупенка В.В.,

розглянувши у приміщенні суду в м. Харкові у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Астекс трейдинг» (м. Харків, вул. Конєва, 4, оф.505) до Державної митної служби України (м. Київ, вул. Дегтярівська, 11 Г), Харківської митниці (, вул. Короленка, 16 Б, м. Харків) про визнання протиправним та скасування рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Астекс трейдинг» звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з вищевказаним адміністративним позовом, в якому позивач просив: визнати протиправним та скасувати рішення Слобожанської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UА807000/2021/000674/2 від 08.04.2021р.; визнати протиправним та скасувати рішення Слобожанської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UА807000/2021/000900/2 від 21.05.2021р.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що підприємством подано достатньо доказів на підтвердження заявленої митної вартості товару за основним методом. Проте відповідач, всупереч вимогам діючого законодавства за результатами опрацювання поданої митної декларації та документів, винесена картка відмови у прийнятті митної декларації та прийнято рішення про коригування митної вартості товарів. Позивачем наголошувалося, що в оскаржуваному рішенні не наведено достатнє обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано та не зазначено обґрунтованої інформації, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом.

Відповідачем надано відзив на адміністративний позов, в якому зазначено, що відповідач у спірних правовідносинах діяв згідно норм чинного законодавства.

Дослідивши долучені до матеріалів справи документи, суд встановив наступні обставини.

09.01.2020 року між ТОВ «АСТЕКС ТРЕЙДИНГ» та СEKSAN DEMІR СEKME Sanayi ve Ticaret Sirketi (Туреччина) укладено контракт №ECV02, за умовами якого продавець поставляє товари, які вказуються у інвойсах та/або додатках до цього контракту.

На виконання вимог контракту, сторони уклали додаток №16 від 20.01.2020 року, яким визначили найменування, кількість, характеристику, ціну, умови поставки та оплати за товар, вантажовідправника.

Вказаним контрактом сторони узгодили поставку: оцинкованого штифту розміром 7,00х7.00х62,5, без вушок, зі сталі марки SAE1008 в кількості 23 тони за ціною 1220 доларів США за тонну, вартістю 28060 доларів США; оцинкованого штифту розміром 7,00х7.00х60.0мм, без вушок, зі сталі марки SAE1008 в кількості 4 тони за ціною 1220 доларів США за тонну, вартістю 4880 доларів США.

Вказаний товар відвантажено в адресу покупця за комерційним інвойсом №CKS439 від 26.03.2021р.

На виконання умов додатку №16 позивачем платіжним дорученням було перераховано на рахунок продавця оплату за товар, поставлений за цими додатками.

Додатком №17 сторони узгодили поставку товару-2: оцинкованого штифту розміром 7,00х7.00х62,5, без вушок, зі сталі марки SAE1008 в кількості 12 тони за ціною 1160 доларів США за тонну, вартістю 13920 доларів США; оцинкованого штифту розміром 7,00х7.00х62,50мм, з вушками, зі сталі марки SAE1008 в кількості 11 тон за ціною 1160 доларів США за тонну, вартістю 12760 доларів США, оцинкованого штифту розміром 7,00х7.00х60,0 мм, з вушками, зі сталі марки SAE1008 в кількості 4 тони за ціною 1160 доларів США за тонну, вартістю 4640 доларів США.

Товар-2 було відвантажено на адресу покупця за комерційним інвойсом №CKS649 від 08.05.2021.

На виконання умов додатку №17 позивачем платіжним дорученням було перераховано на рахунок продавця оплату за товар, поставлений за цими додатками.

08.04.2021 представником позивача було подано митну декларацію№ UA807200/2021/005172 електронному вигляді.

За вказано. декларацією митницею було надано картку відмови № UA807200/2021/00110 від 08.04.2021 на підставі того, що прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA807000/2021/000674/2 від 08.04.2021.

21.05.2021 представником позивача було подано митну декларацію № UA807170/2021/031119 від 21.05.2021 в електронному вигляді.

За вказаною декларацією митницею було надано картку відмови № UA807170/2021/00865 від 21.05.2021 на підставі того, що прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA807000/2021/000900/2 від 21.05.2021.

Прийняття Слобожанською митницею Державної митної служби України рішення про коригування митної вартості товарів № UA807000/2021/000674/2 від 08.04.2021 та № UA807000/2021/000900/2 від 21.05.2021 обґрунтовано невідповідністю обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, визначеним у главі 9 МК України в зв`язку з тим, що використані декларантом відомості не підтверджені в повній мірі документально, а також у зв`язку з тим, що документи подані декларантом та зазначені у частині другій статті 53 МК України, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також у зв`язку з ненаданням декларантом всіх витребуваних додаткових документів, передбачених п.3 ст. 53 МК України; за основу взято наявну в митниці цінову інформацію, що міститься у ціновій базі ЄАІС про товари, митне оформлення яких вже здійснено.

Не погодившись із прийнятими відповідачем рішеннями, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (частина друга статті 52 МК України).

Відповідно до статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 МК України).

Як визначено у частині третій статті 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи відповідно до переліку, наведеного в даній нормі.

Відповідно до частин першої - третьої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно з частинами шостою та сьомою вказаної статті МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до частини першої статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Положеннями частин другої та третьої статті 57 МК України визначено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59, 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

За приписами частини восьмої статті 57 МК України, у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що основним методом визначення митної вартості товарів є перший метод (за ціною договору), але обов`язок довести задекларовану митну вартість товару лежить на декларанті. Декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України. Контролюючий орган вправі витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Водночас, наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви можуть бути зумовлені, зокрема неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, результату митного огляду цього товару, порівнянням заявленої митної вартості з митною вартістю ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постанові від 7 травня 2020 у справі № 826/10527/17, у постанові від 9 червня 2020 року у справі №1.380.2019.002044.

Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України(ст.53) заборонено, проте надання документів, які підтверджують митну вартість товарів, що визначені частиною другою статті 53 МК України є обов`язком декларанта. До таких документів які підтверджують митну вартість товарів відносять зокрема такі документи як рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу), банківські платіжні документи, або інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що стосуються оцінюваного товару та які підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Як встановлено судом виникнення сумніву у повноті та достовірності відомостей про митну вартість товару відповідач обґрунтував розбіжність відомостей у наданих до митного оформлення документах та ненаданням документів, підтверджуючих складові вартості товару, в тому числі документів на підтвердження понесених транспортних витрат, а саме договору, актів приймання передачі послуг, калькуляції транспортних витрат,

Судовим розглядом встановлено, що товар поставлено на умовах FOB TR ISTAMBUL, тобто продавець вважається таким, що виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження та з цього моменту усі витрати і ризики чи втрати ушкодження товару повинен нести покупець. За умовами FOB на продавця покладається обов`язок з митного очищення товару для експорту, застосовується тільки під час перевезення товару морським чи внутрішнім водним транспортом.

До митного оформлення на підтвердження вартості транспортних витрат, як складової вартості товару, позивачем разом з митними деклараціями надано пакувальний лист від 26.03.2021, рахунок-фактуру від 26.03.2021, коносамент (bill of landing) від 30.03.2021, домашній коносамент від 30.03.2021, накладну УМВС від 05.04.2021, сертифікат про проходження товару форми А від 29.03.2021, банківський платіжний документ, що стосується товару від 10.03.2021, рахунок фактуру про надання транспортно-експедиційних послуги від виконавця договору від 01.04.2021, документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 02.04.2021, доповнення до зовнішньоекономічного договору від 16.11.2020, від 10.11.2020, від 17.11.2020, від. 20.01.2021, зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларується від 09.01.2020, договір про надання послуг митного брокера від 19.11.2019, копія митної декларації країни відправлення від 29.03.202, митну декларацію від 08.04.2021.

Суд також звертає увагу на те, що відповідно до положень ч.8-10 статті 55 МК України протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати митному органу додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються. У разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів митний орган розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом. Якщо митний орган протягом строку, зазначеного у частині дев`ятій цієї статті, не надає обґрунтованої відмови у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів, вважається, що декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість товарів визначено правильно. У такому випадку митний орган скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості, а надана фінансова гарантія повертається (вивільняється) у порядку та строки, визначені цим Кодексом.

Долученими до матеріалів справи документами підтверджено, що на виконання вказаних вище приписів МК України позивачем на адресу митного органу на підтвердження транспортних послуг додатково надано документи на підтвердження розміру складової вартості товару з урахуванням понесених транспортних витрат.

Суд також зазначає, що у постанові від 05.02.2019 у справі №816/1199/15-а Верховний Суд дійшов висновку, що у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених ч.2 ст.55 МК України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод. При здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним органом доходів і зборів за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), має бути доведено, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом.

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Вказані вантажно-митні декларації не містять жодних належних параметрів, об`єктивно необхідних для судження про схожість, подібність, аналогічність чи ідентичність з товари, що ввозились позивачем.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач не довів, що вартість ввезеного товару, яку взято за основу для коригування вартості згідно зі спірним рішенням, визначено з урахуванням індивідуальних ознак товарів, що можуть свідчити про схожість, подібність, аналогічність чи ідентичність з товаром, ввезеним позивачем та не надано доказів, що ввезення вказаних товарів відбувалось на тих же умовах доставки та з тією ж самою відстанню.

Відповідно до ч. 1-2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення від 21.01.1999р. у справі Гарсія Руїз проти Іспанії, від 22.02.2007р. у справі Красуля проти Росі) і тому надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.

Таким чином, наявними у справі доказами підтверджується, що заявлена позивачем митна вартість товару базувалась на документально підтверджених відомостях, що піддавалась обчисленню, до митного органу декларантом подано всі необхідні документи для підтвердження заявлених відомостей про його митну вартість за ціною договору, а тому відповідач неправомірно відмовив позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом і визначив митну вартість за резервним методом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню, а позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу в порядку, визначеному ст.139 КАС України

Керуючись ст. ст. 2, 6-11, 14, 77, 139, 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд,

вирішив:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Астекс трейдинг» (м. Харків, вул. Конєва, 4, оф.505) до Державної митної служби України (м. Київ, вул. Дегтярівська, 11 Г), Харківської митниці (, вул. Короленка, 16 Б, м. Харків) про визнання протиправним та скасування рішень задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Слобожанської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UА807000/2021/000674/2 від 08.04.2021.

Визнати протиправним та скасувати рішення Слобожанської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UА807000/2021/000900/2 від 21.05.2021р.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АСТЕКС ТРЕЙДИНГ" судовий збір у сумі 4540 грн. (чотири тисячі п`ятсот сорок гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Харківської митниці ().

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Єгупенко