Справа № 640/30842/21
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Костюк Л.О., Пилипенко О.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 грудня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправними дій, визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та просить суд:

- визнати неправомірними дії державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Галунько Людмили Іванівни, які полягають у винесенні постанови про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 12 000,00 грн. в рамках виконавчого провадження №54621275 та скасувати постанову про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 12 000,00 грн. від 20.10.2021 р. ВП № 54621275;

- визнати неправомірними дії державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Галунько Людмили Іванівни, які полягають у винесенні постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 20.10.2021 р. ВП №54621275 в розмірі 269,00 грн. та скасувати цю постанову.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що Подільським районним судом м. Києва 01.08.2016 ухвалено рішення у справі №758/3702/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення та визначення порядку користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 , яке залишено без змін судами апеляційної та касаційної інстанцій.

За зазначеним судовим рішенням відкрито виконавче провадження №54621275.

Надалі, позивач розпорядилася своєю частиною житлового приміщення, уклавши з ТОВ «Пенсіон-ЮА» договір довічного утримання, у зв`язку з чим повідомила відповідача, що з 10.08.2018 не є власником ѕ частини квартири, тому не чинить перешкод ОСОБА_2 у володінні та користуванні своєю частиною квартири.

Згодом й ОСОБА_2 продав свою частку квартири ТОВ «Пенсіон-ЮА», у зв`язку з чим направив державному виконавцю заяву про повернення виконавчого документу.

Отже, посилаючись на те, що державним виконавцем не вчинялося дій примусового характеру, внаслідок чого судовий збір та витрати виконавчого провадження не підлягають стягненню, а також на існуючу судову практику з розгляду аналогічних спорів, позивач просила задовольнити її позовні вимоги.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 грудня 2021 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням до Шостого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою звернулася ОСОБА_1 , просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом не повно з`ясовано обставини у справі, висновки суду не відповідають дійсним обставинам, внаслідок чого порушено норми матеріального та процесуального права та ухвалено незаконне рішення у справі.

Зокрема, апелянтом зазначено, що судом не враховано позицію Великої Палати Верховного Суду щодо стягнення виконавчого збору за умов відсутності примусових дій з боку державного виконавця, не взято до уваги ті обставини, що ОСОБА_1 не чинила перешкод у володінні та користуванні ОСОБА_2 належною йому за рішенням суду частиною житлового приміщення.

Позивач стверджує, що вчинені державним виконавцем заходи в рамках виконавчого провадження не призвели до реального та фактичного виконання рішення Подільського районного суду міста Києва від 01.08.2016 у справі №758/3702/16-ц, тому стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження з неї є протиправним.

Посилаючись на такі та інші обставини, апелянт просить задовольнити апеляційну скаргу.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2022 року відкрито апеляційне оскарження, надано іншому учаснику справи строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу, призначено розгляд апеляційної скарги в порядку письмового провадження.

Від Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) письмового відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що не перешкоджає розгляду справи за наявними у ній матеріалами в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частин першої, третьої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 18.08.2000 державним нотаріусом Третьої Київської державної нотаріальної контори Марущак С.В., є власником 1/4 частини спадкового майна після смерті батька - ОСОБА_4 , яка складається з 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 . Право власності позивача на 1/4 частки квартири підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

У вказаному житловому приміщенні зареєстрована ОСОБА_1 з 04.07.2015, про що свідчить довідка форми №3 від 11.01.2016.

Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Палагутою О.А. 04.11.2015 на підставі статті 84 Закону України "Про нотаріат" передано заяву громадянина ОСОБА_2 , в якій він повідомляє про свій намір продати належну йому у праві спільної часткової власності 1/4 частку квартири за 315 000,00 грн., відповідачу по справі. У вказаній заяві також повідомлено про переважне право купівлі відчужуваної частки у спільній частковій власності ОСОБА_1 , у зв`язку з чим, пропонує останній реалізувати це право протягом одного місяця з дня одержання заяви.

Надалі, у зв`язку з відсутністю бажання ОСОБА_1 вирішити мирним шляхом питання стосовно купівлі 1/4 частки квартири, за місцем проживання останньої направлено заяву про необхідність надання ключів від вхідних дверей квартири для подальшого користування власністю.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 01.08.2016 у справі №758/3702/16-ц позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом вселення та визначення порядку користування житловим приміщенням - задоволено; усунено перешкоди ОСОБА_2 у користуванні квартирою шляхом вселення в квартиру АДРЕСА_1 ; встановлено наступний порядок користування квартирою: виділити в користування ОСОБА_2 жилу кімнату площею 12,0 кв.м., а ОСОБА_1 - жилу кімнату площею 18,0 кв.м. Місця загального користування залишити в спільному користуванні.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 01.11.2016 апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, рішення Подільського районного суду м. Києва від 01 серпня 2016 залишено без змін.

Подільським районним судом м. Києва 16.11.2016 видано виконавчий лист №758/3702/16-ц на вселення ОСОБА_2 , до квартири, на підставі якого 21.09.2017 державним виконавцем Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження № 54621275.

Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ винесено ухвалу від 12.04.2017, згідно якої касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, рішення Подільського районного суду м. Києва від 01 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 01 листопада 2016 року залишено без змін.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 13.11.2017 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочку виконання рішення суду відмовлено.

Надалі ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Подільського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невинесення постанови про повернення виконавчого листа стягувачу - ОСОБА_2 , зобов`язання відповідача винести постанову про повернення стягувачу виконавчого листа №758/3702/16-ц від 16.11.2016 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 серпня 2018 року у справі №826/13915/18, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.11.2018 р., у відкритті провадження - відмовлено.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 12.02.2019 скаргу ОСОБА_1 щодо бездіяльності державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Галунько Людмили Іванівни, яка полягає у не поверненні виконавчого листа стягувачу, зобов`язання винести постанову про повернення виконавчого листа стягувачу залишено без задоволення.

20.01.2021 державним виконавцем Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у ВП №54621275 винесено постанови: про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 12 000,00 грн. в рамках виконавчого провадження №5462127 та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в розмірі 269,00 грн.

Такі обставини зумовили звернення позивача до суду з адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що згідно з частинами першою, третьою, четвертою статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи (Згідно з Законом України "Про державний бюджет на 2021 рік" від 15.12.2020 року № 1082 у 2021 році мінімальна заробітна плата становила 6 000 грн).

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) (зі змінами ч. 4 ст. 27 Закону №1404-VIII в редакції Закону № 2475-VIII від 03.07.2018 р.).

Оскільки станом на 21.09.2017 обов`язку одночасного винесення постанов про відкриття виконавчого провадження та стягнення виконавчого збору не було, при відкритті виконавчого провадження ВП № 54621275 відповідна постанова не виносилася і могла бути винесена на будь-якій стадії виконавчого провадження, навіть одночасно з його закінченням.

Згідно з частинами першою - четвертою статті 42 Закону №1404-VIII кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті.

Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів.

Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Відповідно до частини п`ятої статті 27 Закону №1404-VІІІ виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини дев`ятої статті 27 Закону №1404-VІІІ виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

З висновками суду першої інстанції погоджується й колегія суддів апеляційного суду та у свою чергу зазначає, що, виходячи з наявних у справі матеріалів виконавчого провадження, державним виконавцем в рамках виконавчого провадження вчинялися дії примусового характеру, направлені на виконання рішення Подільського районного суду м. Києва від 01.08.2016 у справі №758/3702/16-ц, у зв`язку з чим наявні й підстави для стягнення з боржника у виконавчому провадженні витрат виконавчого провадження та виконавчого збору.

Так, згідно з матеріалами ВП № 54621275 після відкриття виконавчого провадження з виконання рішення Подільського районного суду м. Києва від 01.08.2016 р. у справі №758/3702/16-ц, позивачу направлена вимога виконавця від 15.07.2018 про усунення перешкод ОСОБА_2 у користуванні квартирою №54 в м. Києві шляхом вселення, повідомлено, що 02.08.2018 об 11.00 виконавцем за зазначеною адресою будуть проводитися виконавчі дії щодо усунення перешкод ОСОБА_2 у користуванні житловим приміщенням, попереджено ОСОБА_1 , що у разі ненадання безперешкодного доступу до приміщення державним виконавцем будуть проведені виконавчі дії буз її участі у присутності понятих та поліції.

25.07.2018 ОСОБА_1 подано заяву про відкладення виконавчих дій у зв`язку з відсутністю Боржника у м. Києві.

Також, 13.08.2018 ОСОБА_1 подано заяву про повернення виконавчого документа стягувачу, у зв`язку з укладенням нею з ТОВ «Пенсіон-ЮА» договору довічного утримання та відчуженням ѕ частини квартири на користь Товариства. Позивач зазначила також, що з 10.08.2018 не є власником ѕ частини квартири №54 , тому не чинить перешкод у користуванні ОСОБА_2 його частиною цієї ж квартири.

Державним виконавцем вдруге 23.08.2018 направлено ОСОБА_1 вимогу щодо вселення ОСОБА_2 , яке відбудеться 30.08.2018 об 11.00 із зобов`язанням позивача у вказаний час знаходитися за адресою: АДРЕСА_1 .

В матеріалах провадження також містяться Акти про виходи державного виконавця за зазначеною адресою для перевірки виконання судового рішення, а також фото вхідних дверей квартири №54 .

Позивач 03.09.2018 направила заяву про повернення виконавчого документу Стягувачу у зв`язку з укладенням нею договору довічного утримання з ТОВ «Пенсіон-ЮА».

Також в матеріалах міститься лист ТОВ «Пенсіон-ЮА» щодо зміни власника ѕ частини квартири №54 та відсутності судових рішень про зобов`язання Товариства не чинити перешкоди у користуванні квартирою ОСОБА_2 .

Надалі ОСОБА_1 подавалися скарги на дії державного виконавця, які залишені без задоволення відповідно до судових рішень.

Виходячи з обсягу заходів, вчинених державним виконавцем в рамках виконання рішення Подільського районного суду м. Києва від 01.08.2016 р. у справі №758/3702/16-ц, колегія суддів вбачає підстави для стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

Посилання позивача на практику Верховного Суду щодо розгляду аналогічних спорів, а також правових висновків у таких справах, відповідно до яких виконавчий збір та витрати виконавчого провадження підлягають стягненню та є обґрунтованими у випадках, коли виконавцем реально вчинялися заходи примусового характеру, направлені на виконання виконавчого документу, колегія суддів вважає не релевантними по відношенню до обставин даної справи №640/30842/21, оскільки у справах, наведених позивачем, йшлося про відсутність заходів примусового характеру під час здійснення виконавчого провадження, тоді як у даній справі колегія суддів дійшла висновку про наявність таких дій.

Відтак, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду попередньої інстанції та не дають підстав для висновку, що Окружним адміністративним судом міста Києва при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини чи порушено норми процесуального права.

За правилами статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Виходячи з наведеного, колегія суддів залишає рішення суду першої інстанції без змін, у зв`язку з чим відсутні й підстави для перерозподілу судових витрат.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 грудня 2021 року у справі №640/30842/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя - доповідач О.М. Кузьмишина

Судді Л.О. Костюк

О.Є. Пилипенко