Справа № 127/25579/21
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2022-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
Головуючий у І інстанції: Михайленка А.В.
Суддя-доповідач: Сушко О.О.
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Сушка О.О.
суддів: Залімського І. Г. Мацького Є.М.
розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,
Сьомий апеляційний адміністративний суд постановою від 24 грудня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 19 жовтня 2021 року скасувати та прийнято нове рішення, яким адміністративний позов задоволено.
18 січня 2022 року ОСОБА_1 подано до суду апеляційної інстанції заяву про ухвалення додаткового судового рішення, в якій він просить стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору та витрати на правничу допомогу.
26.01.2022 від відповідача до суду надійшла заява про залишення без розгляду заяви позивача про ухвалення додаткового судового рішення, на підставі ч. 7 ст. 139 КАС України.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що заяву необхідно задовольнити частково, з огляду на наступне.
Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Так, за визначенням ч.1 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно ч. 6 ст. 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Як встановлено, постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24 грудня 2021 року скасовано рішення суду першої інстанції та прийнято нове рішення про задоволення позовних вимог.
При цьому, судом не вирішено питання про судові витрати.
Як передбачено ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З матеріалів справи встановлено, що позивачем сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 681 грн..
Враховуючи задоволення позовних вимог в повному обсязі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви позивача про стягнення з відповідача відшкодування витрат на сплату судового збору.
Що стосується заявленої позивачем вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на професійну правову (правничу) допомогу, то колегія суддів вважає, що в цій частині заяву необхідно залишити без задоволення, з огляду на наступне.
У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1 ст. 134 КАС України).
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною 7 статті 139 КАС України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Позивач подав до суду як доказ отримання правничої допомоги під час апеляційного провадження такі докази:
- ордер на надання правничої допомоги серії АВ №1021824 від 09.11.2021;
- копію договору про надання правової допомоги №32/2021/2 від 22.09.2021;
- квитанцію до прибуткового касового ордеру №32 від 09.11.2021;
- копію акта приймання-передачі наданих юридичних послуг від 08.11.2021.
Колегія суддів вважає, що для вирішення питання стягнення понесених витрат на правничу допомогу, спочатку слід встановити чи відбулася оплата такої допомоги у розумінні Закону.
Національний Банк України 29.12.2017 постановою правління № 148 затвердив Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні (далі - Положення №148).
Згідно преамбулі Положення №148, воно розроблено відповідно до Закону України "Про Національний банк України" і визначає порядок ведення касових операцій у національній валюті України юридичними особами (крім банків) та їх відокремленими підрозділами незалежно від організаційно-правової форми та форми власності (далі - підприємства), органами державної влади та органами місцевого самоврядування під час здійснення ними діяльності з виробництва, реалізації, придбання товарів чи іншої господарської діяльності (далі - установи), фізичними особами, які здійснюють підприємницьку діяльність (далі - фізичні особи - підприємці) (далі разом у тексті - суб`єкти господарювання), фізичними особами.
Підпункт 12 пункту 3 Положення №148 визначає, що касові операції це операції суб`єктів господарювання між собою та з фізичними особами, пов`язані з прийманням і видачею готівки під час проведення розрахунків через касу з відображенням цих операцій у відповідних книгах обліку.
Касові операції оформляються касовими ордерами, видатковими відомостями, розрахунковими документами, електронними розрахунковими документами, документами за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів, іншими касовими документами, які згідно із законодавством України підтверджували б факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) готівки - пункт 23 Положення №148.
Відповідно до п. 25 Положення №148 приймання готівки в касу проводиться за прибутковим касовим ордером (додаток 2), підписаним головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником установи/підприємства. До прибуткових касових ордерів можуть додаватися документи, які є підставою для їх складання.
Про приймання установами/підприємствами готівки в касу за прибутковими касовими ордерами видається квитанція (що є відривною частиною прибуткового касового ордера), підписана головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником, підпис яких може бути засвідчений відбитком печатки цієї/цього установи/підприємства.
Позивачем на підтвердження оплати правничої допомоги надано суду квитанцію до прибуткового касового ордера, де в графі головний бухгалтер підпис адвоката Довбиш О.Л., яка не відповідає вказаним вимогам щодо платіжних документів.
Таким чином, колегія суддів вважає, що надані позивачем докази не можуть свідчити про оплату за надані послуги, і у свою чергу - про понесені судові витрати на правничу допомогу.
З урахуванням наведеного, колегія суддів позбавлена можливості встановити дійсний розмір витрат на правничу допомогу, а тому у задоволенні заяви в частині про стягнення витрат на правову допомогу необхідно відмовити.
Керуючись ст.ст. 243, 252, 310, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В:
заяву ОСОБА_1 розподіл судових витрат задовольнити частково.
У задоволенні заяви ОСОБА_1 в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу - відмовити.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Головуючий Сушко О.О.

Судді Залімський І. Г. Мацький Є.М.