Справа № 600/7170/21-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2022-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2022 р. м. Чернівці Справа № 600/7170/21-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лелюка О.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії.

Позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, яка полягає у відмові призначити пенсію на пільгових умовах ОСОБА_1 у зв`язку із не підтвердженням стажу роботи за періоди грудень 1994 року; січень, березень 1996 року; липень- серпень 1998 року; листопад 1999 року; січень, грудень 2001 року; січень 2002 року; лютий 2003 року; серпень-листопад 2005 року та без урахування загального трудового стажу;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області підтвердити стаж роботи ОСОБА_1 за періоди грудень 1994 року; січень, березень 1996 року; липень- серпень 1998 року; листопад 1999 року; січень, грудень 2001 року; січень 2002 року; лютий 2003 року; серпень-листопад 2005 року та призначити пенсію на пільгових умовах з урахуванням загального трудового стажу ОСОБА_1 .

Позов обґрунтовано тим, що позивач звернувся до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення йому пільгової пенсії, однак пенсійний орган відмовив йому через відсутність на це підстав, передбачених чинним законодавством. Так, згідно рішення про результати розгляду заяви про підтвердження стажу роботи відповідач не зарахував до пільгового трудового стажу грудень 1994 року; січень, березень 1996 року; липень-серпень 1998 року; листопад 1999 року; січень, грудень 2001 року; січень 2002 року; лютий 2003 року; серпень-листопад 2005 року. Позивач вважає неправомірною відмову пенсійного органу у зарахуванні до його страхового стажу вказаних періодів, адже він не припиняв трудові відносини з працедавцем у зазначені періоди, що підтверджується записами в трудових книжках ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 21 грудня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказано, що позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області із заявою щодо призначення пенсії по віку. Дана заява розглядалась Головним управлінням Пенсійного фонду України в Вінницькій області. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області від 03.12.2021 року № 38 відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Про результати розгляду заяви та доданих до неї документів Головне управління листом від 08.12.2021 року № 2400-1705-8/44065, повідомило позивача про відсутність підстав для призначення пенсії на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу. Відповідач вказував, що оскільки на час звернення ОСОБА_1 відсутній необхідний страховий стаж, в т.ч. і на посаді тракториста-машиніста, встановлений ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», то йому відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою суду від 10 січня 2022 року призначено розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 18 січня 2022 року об 11 год. 30 хв.

Ухвалою суду від 18 січня 2022 року відмовлено у задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про заміну відповідача. Призначено розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 02 лютого 2022 року о 10 год. 00 хв.

02 лютого 2022 року сторонами справи подані заяви про розгляд справи у їх відсутність в порядку письмового провадження.

Так, відповідно до частини третьої статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі наявних матеріалів.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що Комісією з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області розглянуто заяву ОСОБА_1 про підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Так, Рішенням про результати розгляду заяви про підтвердження стажу роботи від 29 листопада 2021 року №33, зокрема, відмовлено у підтвердженні періодів роботи ОСОБА_1 в грудні 1994 року, в січні, в березні 1996 року, в липні-серпні 1998 року, в січні, в грудні 2001 року, в січні 2002 року, в лютому 2003 року, оскільки відсутнє нарахування заробітної плати з серпня 2005 року по листопад 2005 року, оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків.

Вказане рішення направлено ОСОБА_1 листом від 30 листопада 2021 коку №2400-1804/8-42949.

Отримавши вказані лист та рішення, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що 30 листопада 2021 року ОСОБА_1 звертався до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області із заявою щодо призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За результатом розгляду указаної заяви Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №38 від 03 грудня 2021 року відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу

Листом від 08 грудня 2021 року №2400-1705-8/44065 Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повідомило ОСОБА_1 про те, що згідно поданих документів та за даними індивідуальних відомостей про застраховану особу з бази даних реєстру застрахованих страховий стаж позивача складає 29 років 8 місяців 23 дні. Стаж на посаді тракториста-машиніста становить - 18 років 1 місяць 2 дні. Звернута увага, що за поданими документами до страхового стажу не враховано період роботи в колгоспі з червня 1978 по 1979, згідно довідки №1/407 від 04.08.2021 року, оскільки позивачу не виповнилося 14 років в період роботи, тоді як, відповідно до Типового уставу колгоспу, затвердженого постановою ЦК КПРС і Радою Міністрів СРСР від 28.11.1969 року №910, членами колгоспу могли бути громадяни, які досягли 16-річного віку. Також вказано, що ОСОБА_1 зможе звернутися до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком після досягнення 60 років та за наявності страхового стажу не менше 33 роки. У пазі відсутності вказаного страхового стажу право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності, зокрема, страхового стажу з 01.01.2026 по 31.12.2026 від 23 до 33 років.

До встановлених обставин суд застосовує наступні норми та приходить відповідних висновків.

Згідно з частинами першою та другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до пунктів 7 9 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг; позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду; відповідач - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

За змістом частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Як вбачається зі змісту позовної заяви та вимог, заявлених у ній, позивач фактично не погоджується із Рішенням про результати розгляду заяви про підтвердження стажу роботи №33 від 29 листопада 2021 року, прийнятим Комісією з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області.

Про незгоду саме з указаним рішенням та про його оскарження наголошено позивачем і у заяві від 17 січня 2022 року, поданою в заперечення клопотання відповідача про заміну відповідача.

Відтак, надаючи оцінку вказаному рішенню суб`єкта владних повноважень, варто зазначити таке.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Частиною першою статті 9 Закону №1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно приписів частини першої, другої, четвертої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Згідно пункту 3 частини другої статті 114 Закону №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається чоловікам, які працюють трактористами-машиністами і безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців.

Згідно статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

З Рішення від 29 листопада 2021 року №33 вбачається, що позивачу відмовлено у підтвердженні періодів роботи в грудні 1994 року, в січні, в березні 1996 року, в липні-серпні 1998 року, в січні, в грудні 2001 року, в січні 2002 року, в лютому 2003 року, оскільки відсутнє нарахування заробітної плати з серпня 2005 року по листопад 2005 року, оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків.

Однак, указаний період роботи позивача трактористом підтверджується відповідними записами у доданих до позову копіях трудових книжок, які є належним документом, що підтверджує стаж роботи особи. А тому, суд критично оцінює вказаний вище висновок відповідача з посиланням при цьому на Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 з урахуванням змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 05 липня 2006 року №920, про що безпідставно вказано у рішенні від 29 листопада 2021 року №33.

Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що відповідно до довідки Фермерського господарства «Агро-Дан 2006» від 27 вересня 2021 року №33 позивач працював в Фермерському Господарстві «Агро-Дан 2006» трактористом-машиністом і був безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції на протязі повного польового періоду в рослинництві або на протязі календарного року у тваринництві: - з 06 травня 2006 року № 02 від 06 травня 2006 року по 08 листопада 2006 року № 25 від 08 листопада 2006 року; з 03 квітня 2007 року № 08 від 03 квітня 2007 року по 02 листопада 2007 року № 37 від 02 листопада 2007 року; - з 01 квітня 2008 року № 04 від 01 квітня 2008 року по 08 жовтня 2008 року № 39 від 08 жовтня 2008 року; - з 30 квітня 2009 року № 09 від 30 квітня 2009 року по 01 грудня 2009 року № 35 від 01 грудня 2009 року; - з 06 квітня 2010 року № 03 від 06 квітня 2010 року по 11 листопада 2010 року № 28 від 11 листопада 2010 року; - з 01 травня 2009 року № 14 від 01 травня 2011 року по 14 листопада 2011 року № 31 від 14 листопада 2011 року; - з 10 травня 2012 року № 15 від 10 травня 2012 року по 20 жовтня 2014 року № 33 від 20 жовтня 2014 року; - з 29 травня 2015 року № 11 від 29 травня 2015 року по 02 листопада 2015 року № 30 від 02 листопада 2015 року; - з 01 квітня 2016 року № 05 від 01 квітня 2016 року по 24 жовтня 2016 року № 20 від 24 жовтня 2016 року; - з 03 листопада 2016 року № 22 від 03 листопада 2016 року по 08 листопада 2016 року № 25 від 08 листопада 2016 року; - з 05 квітня 2017 року № 08 від 04 квітня 2017 року по 02 листопада 2017 року № 23 від 02 листопада 2017 року; - з 23 квітня 2018 року № 13 від 23 квітня 2018 року по 01 листопада 2018 року № 29 від 01 листопада 2018 року; - з 01 квітня 2019 року № 11 від 01 квітня 2019 року по 07 листопада 2019 року № 38 від 07 листопада 2019 року; - з 19 травня 2020 року № 12 від 15 травня 2020 року по 30 листопада 2020 року № 28 від 30 листопада 2020 року.

Із змісту вказаної довідки видно, що зазначені періоди зараховуються до стажу роботи, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення згідно статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно довідки Комунальної установи «Хотинський трудовий архів» від 04 серпня 2021 року №1/408 позивач за час роботи в ТзОВ «Данко» отримував заробітну плату: - за жовтень-грудень 1993 року; - за січень-листопад 1994 року; - за січень-грудень 1995 року; - лютий, квітень-грудень 1996 року; - січень-грудень 1997 року.

Згідно довідки Комунальної установи «Хотинський трудовий архів» від 04 серпня 2021 року №1/409 позивач за час роботи в ТзОВ «Данко» отримував заробітну плату: - за січень-червень, вересень-грудень 1998 року; - за січень-грудень 1999 року; - за січень-грудень 2000 року.

Згідно довідки Комунальної установи «Хотинський трудовий архів» від 13 вересня 2021 року № 1/520 позивач за час роботи в ТзОВ «Данко» отримував заробітну плату: - за січень-грудень 2000 року; - за лютий-листопад 2001 року; - за лютий-березень 2002 року; - за січень, березень-жовтень 2003 року; - за березень-листопад 2004 року; - за квітень-листопад 2005 року.

Із змісту довідки об`єднаного трудового архіву територіальних громад селища та сіл Глибоцького району від 20 вересня 2021 року № 1/489 видно, що ОСОБА_1 прийнятий на роботу на Птахофабрику ім. Калініна на посаду шофером 2-го класу з 04 травня 1988 року (наказ № 163 від 03 травня 1988 року) та звільнений з 02 грудня 1996 року (наказ № 58 від 01 грудня 1996 року).

Указані документи, окрім записів у трудовій книжці, також підтверджують стаж роботи позивача. Однак, такі, як вбачається зі змісту рішення від 29 листопада 2021 року №33, не були враховані, їм не надано жодної оцінки.

Водночас, як вбачається, зокрема, з довідки Комунальної установи «Хотинський трудовий архів» від 04 серпня 2021 року №1/409, позивач, працюючи в колгоспі «Прапор перемоги», отримав заробітну плату в тому числі і за листопад 1999 року.

Між тим, указаного відповідачем не взято до уваги та в оскаржуваному рішенні зроблено, передчасний висновок про відмову у підтвердженні періоду роботи в листопаді 1999 року через відсутність нарахування заробітної плати позивачу.

Перевіряючи оскаржуване позивачем рішення суб`єкта владних повноважень на відповідність його критеріям, наведеним у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку, що при його прийнятті відповідач діяв не на підставі закону, яким врегульовано спірні відносини, та необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття такого виду рішень.

Отже, Рішення про результати розгляду заяви про підтвердження стажу роботи від 29 листопада 2021 року №33 є передчасним та необґрунтованим, а тому підлягає скасуванню.

З огляду на необґрунтованість вказаного рішення суб`єкта владних повноважень, вимога позивача про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області призначити йому пенсію на пільгових умовах є передчасною, а, отже, задоволенню не підлягає.

Крім цього, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, пред`явлених до Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання призначити пенсію на пільгових умовах, суд також виходить з того, що указаним суб`єктом владних повноважень рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії не приймалось.

Так, згідно матеріалів справи, Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №38 від 03 грудня 2021 року відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу.

Проте, вказане рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області не оскаржується позивачем у позовній заяві. Жодних вимог до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області позивач не заявляє.

Також суд звертає увагу, що у листі Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 08 грудня 2021 року №2400-1705-8/44065 повідомлено позивача про те, що за поданими документами до страхового стажу не враховано період роботи в колгоспі з червня 1978 по 1979, згідно довідки №1/407 від 04.08.2021 року, оскільки позивачу не виповнилося 14 років в період роботи, тоді як, відповідно до Типового уставу колгоспу, затвердженого постановою ЦК КПРС і Радою Міністрів СРСР від 28.11.1969 року №910, членами колгоспу могли бути громадяни, які досягли 16-річного віку.

Про вказане зазначено і в Рішенні Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №38 від 03 грудня 2021 року.

Водночас наведені мотиви відмови призначити позивачу пенсію відсутні у фактично оскаржуваному позивачем Рішенні від 29 листопада 2021 року №33.

При цьому і у позовній заяві не наведено мотивів незгоди позивача із указаним вище висновком пенсійного органу.

Варто зазначити, що адміністративне судочинство спрямоване на захист порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин у випадку, якщо своїми незаконними рішеннями, діями або бездіяльністю суб`єкт владних повноважень порушує такі права, свободи та інтереси осіб. Перелік способів захисту порушеного права в адміністративному судочинстві встановлено статтею 245 Кодексу адміністративного судочинства України.

Зокрема, згідно з частинами третьою, четвертою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

З огляду на суть та характер спірних відносин, зважаючи на необґрунтованість і передчасність прийнятого відповідачем та оскаржуваного позивачем рішення від 29 листопада 2021 року №33 та не оскарження позивачем рішення №38 від 03 грудня 2021 року, належним способом захисту порушених прав позивача буде зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Стосовно ефективності такого способу захисту варто зазначити, що суд має право визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язати вчинити певні дії. Суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд і зазначати будь-яку підставу для відмови. Втім, наведених обставин не встановлено, а оцінка судом правомірності оскаржуваного рішення стосувалася лише тих мотивів, які наведено у ньому.

Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно статей 74 -76 Кодексу адміністративного судочинства України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Згідно частин першої третьої статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наявних у справі доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що відповідач не довів обґрунтованість оскаржуваних дій та рішення, натомість позивач частково довів їх протиправність.

Відповідно до частини п`ятої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України у резолютивній частині рішення (окрім іншого) зазначається розподіл судових витрат.

Відповідно до частини першої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

За приписами частини сьомої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

З матеріалів справи вбачається, що позивачем за подання до суду цього позову сплачено судовий збір у сумі 908,00 грн.

Зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, судовий збір підлягає стягненню з відповідача пропорційно до розміру задоволених вимог в сумі 454,00 грн на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Керуючись статтями 9, 72, 73, 74-76, 77, 90, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати прийняте Комісією з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області Рішення про результати розгляду заяви про підтвердження стажу роботи від 29 листопада 2021 року №33.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення. Повне судове рішення складено 10 лютого 2022 року.

Повне найменування учасників процесу: позивач ОСОБА_1 (с. Данківці, Дністровський район, Чернівецька область, РНОКПП НОМЕР_1 ); відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (м. Чернівці, Площа Центральна, 3, ).

Суддя О.П. Лелюк