Справа № 600/5567/21-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2022-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2022 р. м. Чернівці Справа № 600/5567/21-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Лелюка О.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Чернівецької митниці Державної митної служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Управління державної казначейської служби України у м. Чернівцях Чернівецької області, про визнання протиправним рішення та стягнення коштів,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Чернівецької митниці Державної митної служби України про визнання протиправним рішення та стягнення коштів.

Позивач просить суд:

- визнати протиправним рішення Чернівецької митниці Державної митної служби України про відмову у поверненні ОСОБА_1 суми коштів у розмірі 416166,18 грн, сплачених згідно уніфікованої митної декларації МД-1 серія РА №183594 на рахунок Буковинської митниці Державної митної служби України в якості грошової застави при ввезені транспортного засобу в митному режимі транзит на митну територію України 13 квітня 2021 року, викладене у листі від 14 липня 2021 року №7.2-08/1/7.2-10/10/370;

- стягнути з Державного бюджету України через Управління державної казначейської служби України у м. Чернівцях Чернівецької області на користь ОСОБА_1 суму коштів у розмірі 416166,18 грн, сплачених згідно уніфікованої митної декларації МД-1 серія РА №183594 від 13 квітня 2020 року.

Ухвалою суду 26 жовтня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; вирішено розглядати її в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; залучено до участі у даній справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Управління державної казначейської служби України у м. Чернівцях Чернівецької області; встановлено строки для подання заяв по суті справи.

Згідно змісту позовної заяви, відповіді на відзив та письмових пояснень в обґрунтування заявлених позовних вимог вказано про невиконання позивачем грошового зобов`язання через обставини непереборної сили (встановлення Урядом на території України карантину, перебування позивача на самоізоляції). На думку позивача, відповідачем безпідставно не повернуто йому сплачену у розмірі 416166,18 грн грошову заставу в якості забезпечення виконання взятих на себе зобов`язань щодо зворотного вивезення транспортного засобу, який був ввезений в митному режимі «транзит» з метою особистого користування. При цьому зазначено, що сплачена у розмірі 416166,18 грн грошова застава не є надміру або помилково сплачена до державного або місцевого бюджету грошовими коштами. Тому така підлягає стягненню з Державного бюджету України в загальному порядку через Управління державної казначейської служби України у м. Чернівцях, оскільки підлягає стягненню з рахунку на який кошті були зараховані.

У відзиві на позовну заяву відповідач просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на не доведення позивачем причинно-наслідкового зв`язку між зобов`язаннями, які не могли бути виконані та обставинами, на які позивач посилався як на підставу неможливості виконати зобов`язання. Водночас відповідачем вказано про перерахування суми грошової застави до Державного бюджету України.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, подала до суду письмові пояснення, у яких вказано про повноваження територіальних органів Державної казначейської служби України, про порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевого бюджетів, стягнення їх. Також зазначено, що Управління державної казначейської служби України у м. Чернівцях не володіє інформацією щодо зарахування коштів по даній справі в дохід державного бюджету. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, просила суд у задоволенні позовних вимог відмовити.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань учасників справи про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні за їх участю, суд вважає за можливе розглянути дану справу за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження на підставі наявних матеріалів.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши подані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 03 березня 2021 року (справа №751/8067/20) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст 470 МК України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 000 (сто сімдесят тисяч) грн 00 коп в дохід держави.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 06 квітня 2021 року скасовано постанову Новозаводського районного суду міста Чернігова від 03 березня 2021 року (справа №751/8067/20), а провадження в справі закрито у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 470 МК України.

Згідно частини першої, четвертої, шостої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Судовим рішенням суду апеляційної інстанції, яке набрало законної сили, у справі №751/8067/20 встановлено такі обставини. При цьому, ці обставини не заперечуються учасниками даної справи.

10 серпня 2020 року, о 20 год 33 хв., у зону митного контролю митного поста «Нові Яриловичі» в напрямку «виїзд з України» в зоні митного контролю ВМО №3 митного поста «Нові Яриловичі» Північної митниці Держмитслужби в якості пасажира на транспортному засобіBENZ SPRINTER, державний номер НОМЕР_1 , здійснював перетин кордону громадянин ОСОБА_1 .

Перевіркою та згідно з інформацією, наявною в АСМО «Інспектор» встановлено, що громадянин ОСОБА_1 13.04.2020 ввіз на митну територію України у митному режимі «транзит» з метою особистого користування транспортний засіб марки «MERCEDES Х-КЛАС» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , VIN-код: НОМЕР_3 , країна реєстрації Болгарія. Однак, станом на 10.08.2020 року транспортний засіб марки «MERCEDES Х-КЛАС», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , VIN-код: НОМЕР_3 , не вивезено за межі митної території України. Таким чином, громадянин ОСОБА_1 повинен був вивезти транспортний засіб марки «MERCEDES Х-КЛАС», реєстраційний номер НОМЕР_2 , VIN-код: НОМЕР_3 , за межі митної території України в строк до 23.04.2020.

Після прибуття в Україну 13.04.2020 р. ОСОБА_1 перебував на самоізоляції і не зміг у зв`язку з цим виконати свої зобов`язання по вивозу автомобіля.

28.04.2020 р. ОСОБА_1 звернувся із заявою до Буковинської та Одеської митниць Держмитслужби, в якій просив продовжити строк перебування ввезеного автомобіля на території України у зв`язку з карантинними заходами.

Згідно відповіді Буковинської митниці, в задоволенні даної заяви було відмовлено у зв`язку з тим, що стаття 95 МК України не передбачає дій, про які просив заявник.

29.10.2020 р. ОСОБА_1 звернувся до Одеської митниці з аналогічною заявою.

Листом Одеської митниці було відмовлено в задоволенні заяви у зв`язку з тим, що автомобіль «MERCEDES Х-КЛАС» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , був ввезений ОСОБА_1 через митний пост Буковинської митниці.

Крім цього, згідно наявних у цій справі уніфікованої митної квитанції МД-1 серія РА №183594 від 13 квітня 2020 року та квитанцій від 13 квітня 2020 року, позивачем було сплачено Буковинській митниці грошову заставу у розмірі 416166,18 грн.

У заяві від 05 липня 2021 року вих.№396-ап/00173/2020-5288, направленій Буковинській митниці, ОСОБА_1 просив повернути йому сплачену грошову заставу готівкою у розмірі 416166,18 грн.

Листом від 14 липня 2021 року №7-2-08/1/72-10/10/370 «Про надання інформації» Чернівецька митниця повідомила про відсутність законних підстав для повернення коштів, які зараховані до Державного бюджету у сумі 416166,18 грн. Водночас повідомлено про перерахування сплаченої ОСОБА_1 грошової застави до Державного бюджету згідно платіжних доручень від 09 листопада 2020 року №№1557, 1558, 1559.

З огляду на встановлені обставини справи та предмет позову суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 1 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Пунктом 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

За змістом частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних та юридичних осіб з органом державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), органом місцевого самоврядування, їх посадовою чи службовою особою, іншим суб`єктом при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій або наданні адміністративних послуг. Адміністративне судочинство спрямоване на справедливе вирішення судом спорів з метою захисту саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин. Обов`язковою умовою визнання протиправними рішень суб`єкта владних повноважень є доведеність позивачем порушених його прав та інтересів цим рішенням суб`єкта владних повноважень. При цьому рішення суб`єкта владних повноважень, яке може бути оскаржено, у контексті положень Кодексу адміністративного судочинства України необхідно розуміти як нормативно-правові акти, так і правові акти індивідуальної дії. Під рішенням розуміється владне волевиявлення суб`єкта владних повноважень, викладене за встановленою формою, спрямоване на врегулювання тих чи інших суспільних відносин, що має обов`язковий характер та породжує певні правові наслідки.

На переконання суду, лист Чернівецької митниці від 14 липня 2021 року №7-2-08/1/72-10/10/370 «Про надання інформації» не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, адже не є актом правозастосування.

Такий лист не створює конкретних правових наслідків для позивача, а носить лише інформаційний характер, оскільки не породжує виникнення, зміну або припинення прав, обов`язків позивача, а містить, по суті, інформацію, надану ОСОБА_1 щодо зарахування та підстав зарахування сплаченої ним грошової застави до державного бюджету, у зв`язку з чим таку неможливо повернути.

Враховуючи наведене, помилковою є позиція позивача щодо оскарження листа Чернівецької митниці від 14 липня 2021 року №7-2-08/1/72-10/10/370 «Про надання інформації» як рішення суб`єкта владних повноважень про відмову у поверненні грошової застави.

Отже, позовні вимоги в указаній частині задоволенню не підлягають.

До того ж, визнання судом протиправним, як хоче позивач, рішення Чернівецької митниці Державної митної служби України про відмову у поверненні ОСОБА_1 суми коштів у розмірі 416166,18 грн, викладеного у листі від 14 липня 2021 року №7-2-08/1/72-10/10/370, не призведе до захисту порушених прав позивача у даних відносинах.

Водночас суд вважає цілком слушними твердження відповідача про те, що відсутність на рахунках Чернівецької митниці сплаченої позивачем грошової застави дійсно унеможливлює її повернення.

При цьому, як свідчить зміст позову та заявлених у ньому вимог, позивачем не оскаржується дії (рішення) Чернівецької митниці саме щодо перерахування сплаченої позивачем грошової застави у розмірі 416166,18 грн до Державного бюджету.

Обрання позивачем неправильного способу захисту порушених прав є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

До вказаного вище суд вважає за доцільне зазначити і таке.

Згідно частини другої статі 381 Митного кодексу України у разі порушення зобов`язання про прохідний транзит через митну територію України транспортних засобів особистого користування, за винятком випадків, коли таке порушення сталося внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили, що підтверджується відповідними документами, внесена грошова застава використовується в порядку, визначеному статтею 313 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 313 Митного кодексу України внесення грошової застави здійснюється у валюті України.

Згідно частини третьої статті 313 Митного кодексу України прийняття митним органом грошової застави в готівковій формі здійснюється із заповненням уніфікованої митної квитанції.

Частиною п`ятою та шостою статті 313 Митного кодексу України передбачено, що при виконанні зобов`язання, забезпеченого грошовою заставою, сплачені кошти підлягають поверненню особі, яка внесла цю заставу, або уповноваженій нею особі не пізніше трьох банківських днів. Повернення грошової застави може здійснюватися у будь-якому митному органі, навіть якщо вона вносилася на рахунок іншого митного органу.

Відповідно до частини восьмої та дев`ятої статті 313 Митного кодексу України кошти, внесені як грошова застава, що перебувають на рахунку митного органу без розпорядження про їх використання протягом 1095 днів з дня їх внесення, у 30-денний строк підлягають поверненню особі, яка вносила ці кошти, або уповноваженій нею особі, а у разі неможливості такого повернення підлягають перерахуванню до державного бюджету. При невиконанні зобов`язання, забезпеченого грошовою заставою, сума митних платежів, що підлягає сплаті, перераховується до державного бюджету із сум грошової застави.

Згідно частини десятої статті 313 Митного кодексу України порядок внесення грошової застави та її повернення визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Механізм надання громадянами митному органу фінансової гарантії шляхом унесення грошової застави у випадках, передбачених законодавством, а також її повернення визначає Порядок надання громадянами митному органу фінансової гарантії шляхом унесення грошової застави при тимчасовому ввезенні товарів на митну територію України та транспортних засобів з метою транзиту через територію України та її повернення, затверджений наказом Держмитслужби 18.08.2008 №908, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 17 жовтня 2008 р. за №984/15675 (далі Порядок №908).

Порядок повернення грошової застави наведений у розділі 3 Порядку №908.

Так, згідно пункту 3.1. Порядку №908 за умови виконання громадянином наданого митному органу зобов`язання грошова застава повертається громадянинові (уповноваженій ним особі) або за його заявою залишається на відповідному рахунку митниці відправлення як передоплата для забезпечення виконання майбутніх зобов`язань.

Контроль за виконанням громадянами таких зобов`язань здійснює відповідний оперативний підрозділ митниці відправлення.

Відповідно до пункту 3.3 Порядку №908 повернення грошової застави здійснюється у готівковій або безготівковій формі відповідно до Порядку повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженого наказом Державної митної служби України від 20.07.2007 N 618 , зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.09.2007 за N 1097/14364, на підставі письмової заяви громадянина, до якої додаються другий примірник квитанції МД-1 , який підтверджує внесення відповідних сум грошової застави, та Акт про підтвердження.

Однак станом на час виникнення відносин між сторонами цієї справи вказаний наказ Державної митної служби України від 20.07.2007 N 618 втратив чинність на підставі Наказу Міністерства фінансів N 643 від 18.07.2017.

Так, наказом Міністерства фінансів України від 18.07.2017 №643, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 09 серпня 2017 р. за №976/30844 «Про затвердження Порядку повернення авансових платежів (передоплати) і помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів» визнано такими, що втратили чинність, зокрема, наказ Державної митної служби України від 20 липня 2007 року № 618 «Про затвердження Порядку повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами», зареєстрований у Міністерстві юстиції України 25 вересня 2007 року за № 1097/14364.

Водночас вказаним наказом затверджено і Порядок повернення авансових платежів (передоплати) і помилково та/або надміру сплачених митних платежів (далі Порядок №643), розділом ІІІ якого врегульовано Порядок повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені.

Згідно приписів пунктів 1, 6, 7, 11 розділу ІІІ Порядку №643 повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені здійснюється за заявою платника податків протягом 1095 днів від дня їх виникнення. Платник податків подає до митниці Держмитслужби заяву довільної форми в паперовому вигляді або за допомогою засобів електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законодавства у сферах захисту інформації, електронних довірчих послуг та електронного документообігу, або в електронній формі за допомогою засобів ІТС Держмитслужби з дотриманням вимог законодавства у сферах захисту інформації, електронних довірчих послуг та електронного документообігу, або в електронній формі через систему електронної взаємодії державних інформаційних ресурсів та з дотриманням вимог законодавства у сферах захисту інформації, електронних довірчих послуг та електронного документообігу. Якщо за результатами розгляду заяви митницею Держмитслужби встановлено наявність підстав для повернення коштів, працівник Підрозділу формує електронний висновок про повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені (далі - електронний висновок) за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку, який подається керівнику (заступнику керівника) митниці Держмитслужби для прийняття рішення щодо повернення відповідної суми коштів. На кожний сформований електронний висновок, за яким прийнято рішення про повернення, накладаються кваліфіковані електронні підписи керівника (заступника керівника) структурного підрозділу, що сформував електронний висновок, керівника (заступника керівника) митниці Держмитслужби та кваліфікована електронна печатка такого органу. Сформовані електронні висновки з накладеними кваліфікованими електронними підписами та кваліфікованими електронними печатками митниці Держмитслужби у строк не пізніше 17:00 шостого робочого дня до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви до митниці Держмитслужби в автоматичному режимі надсилають до Казначейства для виконання. Електронні висновки про повернення платежів, належних місцевим бюджетам, та платежів, які підлягають розподілу між державним та місцевими бюджетами (крім акцизного податку з ввезеного на митну територію України пального), надсилають до Казначейства для виконання за умови їх погодження з відповідними місцевими фінансовими органами. Електронні висновки, які пройшли перевірку кваліфікованих електронних підписів посадових (уповноважених) осіб, кваліфікованої електронної печатки відповідної митниці Держмитслужби, повноти та правильності (в частині бюджетних рахунків) платіжних реквізитів, Казначейство приймає до виконання. Про прийняття електронного висновку до виконання Казначейство інформує Держмитслужбу шляхом надсилання відповідного електронного повідомлення. Повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені здійснюють територіальні органи Казначейства протягом п`яти робочих днів, наступних за днем прийняття електронного висновку митниці Держмитслужби.

Враховуючи викладене, суд звертає увагу на те, що позивач не звертався до відповідача із заявою про повернення з державного бюджету сплаченої ним грошової застави згідно норм Порядку №643, а митним органом не вирішувалось питання про повернення позивачу грошової застави відповідно до вимог Порядку №643.

Посилання ж позивача в обґрунтування вимог про стягнення Державного бюджету України через Управління державної казначейської служби України у м. Чернівцях Чернівецької області на свою користь коштів у розмірі 416166,18 грн на норми Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року №845, є помилковими, оскільки відносини за наведених вище обставин врегульовано Порядком №908 та Порядком №643.

Крім цього, згідно пункту 3.9. Порядку №908 у разі порушення зобов`язання громадянина такий громадянин несе відповідальність згідно із законодавством України. У цьому разі грошова застава застосовується для забезпечення стягнення й зараховується до Державного бюджету України в установленому порядку за відповідними кодами бюджетної класифікації.

Однак позивачем, який, згідно матеріалів справи, вважає невиконання свого грошового зобов`язання через обставини непереборної сили, у цьому позові не оскаржуються дії митного органу щодо безпідставного, тобто помилкового, зарахування до Державного бюджету України сплаченої ним грошової застави у розмірі 416166,18 грн, а відсутність такої на рахунках митного органу насправді унеможливлює її повернення позивачу, про що він просив у заяві від 05 липня 2021 року вих.№396-ап/00173/2020-5288.

Таким чином, оскільки лист Чернівецької митниці від 14 липня 2021 року №7-2-08/1/72-10/10/370 «Про надання інформації» не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, яке може бути оскаржено, й такий не порушує прав позивача і не породжує для нього певних обов`язків, при цьому позивачем не оскаржуються дії митного органу щодо зарахування до Державного бюджету України сплаченої ним грошової застави, така відсутня на рахунках останнього, що унеможливлює її повернення особі, а із заявою про повернення з державного бюджету грошової застави відповідно до Порядку №643 позивач до митного органу не звертався й таким указане питання згідно вимог Порядку №643 не розглядалося, то суд приходить до висновку про обрання позивачем неправильного способу захисту порушених прав та передчасність заявлених у позові вимог. А тому, позов задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Чернівецької митниці Державної митної служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Управління державної казначейської служби України у м. Чернівцях Чернівецької області, про визнання протиправним рішення та стягнення коштів відмовити повністю.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення. Повне судове рішення складено 11 лютого 2022 року.

Повне найменування учасників справи: позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), відповідач Чернівецька митниця Державної митної служби України (58023, м. Чернівці, вул. Руська, 248М), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Управління державної казначейської служби України у м. Чернівцях Чернівецької області (58002, м. Чернівці, вул. Кобилянської, 11).

Суддя О.П. Лелюк