Справа № 260/692/21
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2022-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову в ухваленні додаткового судового рішення

27 січня 2022 рокуЛьвівСправа № 260/692/21 пров. № 857/19150/21 № 857/19163/21 № 857/21075/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Затолочного В. С.
суддів -Большакової О. О.
Качмара В. Я.
з участю секретаря судового засідання Єршової Ю.С.,

розглянувши в у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в місті Львові заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення за результатами розгляду апеляційних скарг адвоката Волкова Павла Олександровича на ухвалу про застосування заходів процесуального примусу та окрему ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2021 року в справі № 260/692/21 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Тіс-Агро» до Головного управління ДПС у Закарпатській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Восьмого апеляційного адміністративного суду перебувала справа за апеляційними скаргами ОСОБА_1 на окрему ухвалу та ухвалу про застосування заходів процесуального примусу Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2021 року.

11 листопада 2021 Восьмим апеляційним адміністративним судом ухвалено постанову, якою апеляційні скарги ОСОБА_1 задоволено повністю. Ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2021 року про застосування заходів процесуального примусу та окрему ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2021 року у справі № 260/692/21 скасовано.

30 грудня 2021 року судом апеляційної інстанції зареєстрована заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення в частині вирішення питання щодо розподілу судових витрат, а саме відшкодування сплаченого судового збору за подання апеляційних скарг.

25 січня 2022 року на електронну адресу суду надійшло заперечення представника Головного управління ДПС у Закарпатській області та Державної податкової служби України на заяву про ухвалення додаткового рішення, яке обґрунтоване тим, що ОСОБА_1 не є стороною по справі № 260/692/21, а тому не може вимагати розподілу судових витрат.

ОСОБА_1 , який приймав участь у судовому в режимі відеоконференції, наполягав на задоволенні заяви.

Інші представники учасників справи, хоча біли належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, правом на участь в ньому не скористалися.

Представник відповідача надав заперечення на заяву ОСОБА_1 , в якому просить відмовити в її задоволенні.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи поданої заяви, колегія суддів вважає, що вищевказана заява про ухвалення додаткового рішення не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Питання, які вирішує суд при ухваленні рішення, визначені статтею 244 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також - КАС України). Зокрема, за пунктом 5 частини першої цієї статті КАС України суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.

У випадках, коли суд відповідно до вимог статті 244 КАС України під час судового розгляду справи з якихось причин не здійснив розподіл судових витрат, процесуальний закон передбачає процесуальний інститут додаткового рішення, який дозволяє відповісти на невирішене питання - як розподілити судові витрати.

Згідно з пунктом 3 частини першої, частиною третьою статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до частин першої, другої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено в Законі України від 08 липня 2011 року № 3574-VI «Про судовий збір» (надалі також - Закон № 3574-VI).

Стаття 1 цього Закону визначає судовий збір як платіж, що справляється по всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених законом.

За частиною третьою статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

У статті 139 КАС України визначено як провадиться розподіл судових витрат.

Згідно із частинами першою, другою цієї статті при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, повязані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Отже, за правилами цієї статті під розподілом судових витрат треба розуміти покладення на сторону, проти (не на користь) якої ухвалено судове рішення, обов`язку відшкодувати (компенсувати) протилежній (іншій) стороні те зменшення обсягу її матеріальних цінностей, коштів, що охоплюються поняттям витрати, які сторона понесла у зв`язку із судовим розглядом справи. Про покладання такого обов`язку на сторону, яка має відшкодувати судові втрати, суд зазначає в резолютивній частині судового рішення.

Те, як розподіляються судові витрати залежить від суб`єктного складу учасників справи.

Якщо позивачем у справі була, приміром, фізична особа, і на її користь постановлено судове рішення, то суд покладає на відповідача, яким за загальним правилом є суб`єкт владних повноважень, обов`язок відшкодувати судові витрати за умови, коли позивач надав усі документально підтверджені судові витрати. У такому разі судові витрати стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За частиною шостою статті 132 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат. Тобто суд апеляційної чи касаційної інстанції у разі зміни судового рішення або ухвалення нового рішення здійснює перерозподіл судових витрат, якщо для цього є підстави. Перерозподіл судових витрат, понесених під час апеляційного чи касаційного провадження, відбувається з дотриманням загальних правил цієї статті та з урахуванням того, хто оскаржував судове рішення, чи ухвалене нове рішення на користь особи, яка його оскаржувала, чи має така особа за законом вимагати відшкодування такого виду судових витрат, як судовий збір.

Зі змісту поданої заяви про ухвалення додаткового рішення видно, що адвокат Волков Павло Олександрович просить стягнути солідарно на його користь за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління ДПС у Закарпатській області, Державної податкової служби України сплачений згідно квитанції № 83942 від 22.10.2021 судовий збір, сплачений за подання апеляційних скарг на ухвалу про застосування заходів процесуального примусу та окрему ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2021 року.

Апеляційний суд звертає увагу на частину першу статті 42 КАС України, відповідно до якої учасниками справи є сторони, треті особи.

Норми КАС України передбачають відшкодування судових витрат, що їх понесла виключно сторона по справі (позивач або відповідач), а не представник.

У розрізі викладеного, апеляційний суд зазначає, що судові витрати у виді сплаченого судового збору ОСОБА_1 за подання апеляційних скарг не підлягають відшкодуванню, оскільки останній не є учасником справи в розумінні вищенаведених норм, а судовий збір сплачено саме ним як апелянтом за подання апеляційних скарг на ухвалу про застосування заходів процесуального примусу та окрему ухвалу, постановлені стосовно нього особисто, як представника сторони і не стосуються сторони позивача, чиї інтереси він представляв.

Аналізуючи наведені норми законодавства та обставини даної справи, колегія суддів приходить до переконання про відсутність правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в частині розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 139, 229, 252, 321, 325 КАС України, суд-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення за результатами розгляду апеляційних скарг адвоката Волкова Павла Олександровича на ухвалу про застосування заходів процесуального примусу та окрему ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2021 року в справі № 260/692/21 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена протягом тридцяти днів після набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач В. С. Затолочний
судді О. О. Большакова
В. Я. Качмар

Повне судове рішення складено 28.01.2022