Справа № 640/14254/19
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Костюк Л.О., Пилипенко О.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 серпня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про стягнення доплати за роботу у нічний час та індексації грошового забезпечення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (далі - відповідач, Департамент патрульної поліції), в якому просить стягнути з відповідача заборгованість у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 07.11.2015 по 20.04.2018 в сумі 6 586,16 грн та заборгованість з індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 22.07.2019 включно в сумі 1 939,57 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 серпня 2021 року позов задоволено частково, стягнуто з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 заборгованість у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 07.11.2015 по 20.04.2018 в сумі 6 586,16 грн, зобов`язано Департамент патрульної поліції Національної поліції України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 20.04.2018. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції Департамент патрульної поліції звернувся до Шостого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції від 27 серпня 2021 року, ухвалити інше рішення, яким відмовити у задоволенні позову повністю. Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, що мають значення для справи, у зв`язку з чим порушено норми матеріального права при ухваленні оскаржуваного рішення. Зокрема, в апеляційній скарзі апелянт зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що виплата грошового забезпечення позивачу здійснювалась відповідно до вимог чинного законодавства України в межах номенклатури посад та встановлення конкретного розміру окладів, надбавок, доплат, встановлених відповідним наказом керівника в межах вимог чинного законодавства України.

Також, враховуючи, що постановою Кабінету Міністрів України №782 від 18.10.2017 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення, відтак підстави для виплати індексації позивачу - відсутні.

Окрім іншого відповідач зазначає, що судом першої інстанції не наведено розрахунку сум, присуджених до стягнення, а також не застосовано положення пункту 11 розділу І Порядку №260 в частині виплати грошового забезпечення не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції, встановлено іншому учаснику процесу строк, протягом якого можливо подати відзив на апеляційну скаргу. Іншою ухвалою суду від 20 грудня 2021 року призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.

Від позивача 28 грудня 2021 року надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначається, що судом першої інстанції ухвалено законне та обґрунтоване рішення, яке позивач просить залишити без змін, підтримує свою позицію, висловлену у позовній заяві.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частин першої, третьої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) також у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Переглядаючи рішення суду першої інстанції від 27 серпня 2021 року, колегія суддів виходить з таких обставин справи.

Відповідно до наказу № 114 о/с від 07.11.2015 Департаменту поліції патрульної поліції Національної поліції України, ОСОБА_1 проходив службу на посаді інспектора роти № 3 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції. На підставі рапорту позивача від 06.04.2018, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію», наказом № 347 о/с від 12.04.2018 року ОСОБА_1 звільнено зі служби.

Згідно листа Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції від 15.07.2019 року № 834аз/41/11/7/02-2019, позивач з 07.11.2015 по 20.04.2018, відповідно до розстановки сил та засобів відпрацював 128 нічних змін.

Водночас, всупереч постанови Кабінету Міністрів України № 988 від 11.11.2015 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» доплати за нічні зміни відповідачем не проводилися, як і провадилася індексація його грошового забезпечення, що зумовило звернення до суду з даним позовом.

Розглядаючи спірні правовідносини, що склалися між сторонами, судова колегія виходить з того, що Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Щодо вимог позивача про стягнення на користь позивача заборгованості у вигляді доплати за службу в нічний час колегія суддів зазначає наступне.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року №580-VIII (далі - Закон №580-VIII).

Відповідно по частин першої та другої статті 94 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Виходячи з положень пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» (далі - Постанова №988) грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно з підпунктом 3 пункту 5 постанови №988, визначено обов`язок виплачувати доплату за службу в нічний час - у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час.

Відповідно до статті 94 Закону України «Про Національну поліцію», постанови №988, з метою впорядкування структури та умов грошового забезпечення поліцейських та курсантів вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських - наказом МВС України від 06.04.2016 №260 затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі - Порядок №260).

Згідно з пунктом 5 розділу І Порядку №260, грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Пунктом 11 розділу І Порядку №260 визначено, що грошове забезпечення, виплачене поліцейському несвоєчасно або в меншому розмірі, ніж належало, виплачується за весь період, протягом якого поліцейський мав на нього право, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення.

У силу вимог пункту 11 розділу ІІ Порядку №260, поліцейським, які виконують службові обов`язки в нічний час, виплачується доплата за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час. Годинна ставка обчислюється шляхом ділення місячного посадового окладу на кількість годин фактичного часу служби з урахуванням норми тривалості службового часу за відповідний місяць при 40-годинному робочому тижні.

Підставами для виконання службових обов`язків у нічний час є графіки нарядів та чергувань, затверджені наказами керівників підрозділів органів поліції.

Облік фактичного часу служби в нічний час для нарахування доплати здійснюється шляхом оформлення довідки обліку несення поліцейськими служби в нічний час за формою, визначеною у додатку 1 до цих Порядку та умов.

Поліцейським, що залучалися до служби в нічний час, виплата доплати за службу в нічний час за минулий місяць здійснюється одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що поліцейським, які виконують службові обов`язки в нічний час, виплачується доплата за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час.

З матеріалів справи вбачається факт відпрацювання позивачем 128 нічних змін, що не заперечується відповідачем.

За розрахунками позивача, які базуються на положеннях пункту 11 розділу ІІ Порядку №260, сума, яка підлягає стягненню складає 6 586,16, що не спростовано відповідачем, який не надав своїх розрахунків суми доплати за службу у нічний час.

Виходячи з такого, доводи апелянта в тій частині, що судом першої інстанції не наведено розрахунків присудженої до стягнення суми є необґрунтованими та не підтверджені переконливими доказами.

Окрім того, виплати за роботу у нічний час є складовою заробітної плати, вимоги щодо стягнення якої відповідно до положень статті 233 КЗпП України не обмежуються строком звернення до суду та можуть бути заявлені без обмеження будь-яким строком.

Матеріали адміністративної справи при цьому не містять в собі належних та достатніх доказів на підтвердження обставин виплати позивачу доплати за несення служби у нічний час за 128 змін, тому з урахуванням положень пункту 11 Розділу II Порядку № 260, позивачу повинна бути виплачена доплата за службу в нічний час за період з 07 листопада 2015 року по 20 квітня 2018 року у загальній сумі 6 586,16 грн, що свідчить про обґрунтованість позовних вимог у цій частині.

Щодо позовних вимог в частині індексації грошового забезпечення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини п`ятої статті 94 Закону України «Про Національну поліцію», грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.

Так, правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» №1282-ХІІ від 03.07.1991 (далі - Закон України №1282-ХІІ (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин)).

У силу вимог частини першої статті 1 Закону №1282-ХІІ індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

За правилами частини першої статті 2 вказаного Закону індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі, оплата праці (грошове забезпечення).

Згідно частини першої статті 4 цього Закону індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Відповідно до статті 9 Закону України № 1282-ХІІ індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, надалі Порядок №1078), згідно п.1 якого він визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.

Пунктом 1-1 вказаного Порядку встановлено, що підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка.

Згідно п.2 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, в тому числі грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Відповідно до п.6 Порядку №1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Таким чином, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. Відповідно до вимог діючих нормативно-правових актів, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Як свідчать матеріали справи, згідно розрахункових листів вбачається, що індексація грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по день звільнення позивачу не нараховувалася та не виплачувалася, що є підставою для задоволення позовних вимог і в цій частині.

В іншій частині висновки суду першої інстанції колегією суддів не оцінюються, оскільки щодо таких відповідачем не висловлюється в апеляційній скарзі жодних аргументів.

Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції в оскаржуваній частині не спростовують, судом першої інстанції при розгляді справи правильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, справу розглянуто повно та всебічно, з наданням висновків щодо кожного аргументу сторін.

Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 серпня 2021 року у справі №640/14254/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя - доповідач О.М. Кузьмишина

Судді Л.О. Костюк

О.Є. Пилипенко