Справа № 240/33276/21
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2022-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/33276/21

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Токарева М.С.

Суддя-доповідач - Драчук Т. О.

01 лютого 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Смілянця Е. С. Полотнянка Ю.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до територіальної громади міста Коростишева Житомирської області в особі Коростишівської міської ради про визнання протиправним та скасування акту, визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

19 жовтня 2021 року позивач, ОСОБА_1 , звернулась до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до територіальної громади міста Коростишева Житомирської області в особі Коростишівської міської ради, в якому просила:

-визнати протиправним та скасувати акт депутата Войцехівського О.Г. №150 від 30.01.2017;

-визнати бездіяльність Коростишівської міської ради протиправною та зобов`язати вчинити дії, а саме надати відомості щодо місця реєстрації померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та зареєстрованих осіб на день її смерті, за адресою АДРЕСА_1 ;

-визнати дії Коростишівської міської ради, а саме відзив №03-26/1175 відс 22.06.2020 на апеляційну скаргу на рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 13.04.2020 протиправними та зобов`язати Коростишівську міську раду утриматися від вчинення певних дій, а саме від захисту в суді у справі №935/1386/20 інтересів ОСОБА_3 та її меншої доньки;

-стягнути з відповідача Коростишівської міської ради кошти на відшкодування шкоди, пов`язані зі скасуванням незаконних нормативно-правових актів, в судових процесах із них даний сплачений судовий збір в сумі 908 грн. на користь позивача ОСОБА_1 .

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 01.12.2021 позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачу.

Не погодившись із зазначеною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що ухвалу суду першої інстанції прийнято з порушення норм процесуального права, просив скасувати судове рішення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник зазначає, що неподання нею позовної заяви у шестимісячний строк пояснюється поважною причиною, зокрема, станом здоров`я, що підтверджується рядом довідок, а саме:

-медичною довідкою від 05.11.2018 зі змісту якої вбачається, що «з вересня 2006 року хода хворої обмежена межами будинку»,

-медичною довідкою №436 від 31.07.2020, згідно якої «хвора ОСОБА_1 погано ходяча, пересувається за допомогою милиць та з допомогою близьких тільки по будинку»,

-медичною довідкою №342 від 15.09.2020, згідно якої ОСОБА_1 може рухатись в межах будинку при допомозі милиць,

-медичною довідкою №374 від 16.12.2020, згідно якої ОСОБА_1 може рухатись в межах будинку при допомозі милиць,

-витягом з протоколу комісії ЛКК №37 від 31.03.2021, згідно якої ОСОБА_1 може пересуватись в межах будинку за допомогою ліктьових милиць. Крім того, апелянт вказує, що згідно пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 довічно встановлено першу групу інвалідності.

Враховуючи вищевказані обставини, які характеризують соціальну обмеженість позивача, як інваліда першої групи, з 2006 року по даний час, апелянт вважає, що неподання нею заяви у шестимісячний строк позовної заяви щодо скасування акту депутата ОСОБА_4 №150 від 30.01.2017 відбулось з поважних причин.

11.01.2022 до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від Коростишівської міської ради, в якій відповідач просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Також, 11.01.2022 до суду надійшла відповідь на відзив від представника позивача, в якій він просить задовольнити апеляційну скаргу та скасувати ухвалу суду першої інстанції.

На підставі ч. 2 ст. 312 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження, у зв`язку з чим фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Положеннями статті 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Абзацом 1 частини другої статті 122 КАС України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною третьою статті 122 КАС України встановлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Частиною 1 ст. 169 КАС України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З матеріалів справи встановлено, що адміністративний позов подано позивачем 18.10.2021.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано позивачу десятиденний строку для усунення недоліків позовної заяви.

Підставою для прийняття ухвали суду про залишення позовної заяви без руху слугувало те, що позивач оскаржує та просить скасувати акт депутата ОСОБА_4 №150 від 31.01.2017, однак з адміністративним позовом до суду звернулась лише 18.10.2021, тобто з пропуском шестимісячного строку звернення до адміністративного суду. При цьому, позивачем не подано до суду заяви про визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду.

Отже, суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без руху, для усунення недоліків шляхом надання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду та доказів поважності причин його пропуску.

22.11.2021 на виконання ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 08.11.2021 про залишення позовної заяви без руху позивачем подано заяву, в якій позивач вказала, що є інвалідом першої групи офіційно з 07.06.2021, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальної експертної комісії. Також, позивач вказує на довідки, долучені до матеріалів справи, зокрема №2090 від 05.11.2018, №374 від 16.12.2020, №436 від 31.07.2020 про те, що стан здоров`я ОСОБА_1 з 2006 року не покращувався.

Також, як на підставі поновлення строку на апеляційне оскарження апелянт зазначала про ряд поданих нею заяв, зокрема, 14.08.2020 до Коростишівського ВП ГУ Житомирської області, від 24.02.2021 до відділу поліції №2 (м. Коростишів) Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області, від 07.09.2020 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області, від 09.07.2021 до управління Служби Безпеки України в Житомирській області про незаконне використання оскаржуваного акту №150 складеного депутатом ОСОБА_4 від 30.01.2017.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для визнання поважними причин пропуску позивачем строку звернення до суду.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду, з огляду на наступне.

Пропуск встановленого ст. 122 КАС України строку не є безумовною підставою для повернення позовної заяви або залишення адміністративного позову без розгляду, оскільки, за наявності поважних причин його пропуску, такий строк може бути поновлено.

Слід виходити не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.

Так, причини пропуску строку звернення до адміністративного суду можуть бути визнані судом поважними лише якщо відповідні обставини виникли об`єктивно, незалежно від волі особи, безпосередньо унеможливлюють або ускладнюють можливість подання позову у визначений законом строк, виникли протягом строку, який пропущено та підтверджується належними і допустимими доказами.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно слід розрізняти поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись».

Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Зазначені висновки сформовані Верховним Судом у постанові від 21.02.2020 у справі 340/1019/19.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що неподання нею позовної заяви у шестимісячний строк пояснюється поважною причиною, зокрема, станом її здоров`я, що підтверджується рядом довідок, а саме:

-медичною довідкою від 05.11.2018 зі змісту якої вбачається, що «з вересня 2006 року хода хворої обмежена межами будинку»;

-медичною довідкою №436 від 31.07.2020, згідно якої «хвора ОСОБА_1 погано ходяча, пересувається за допомогою милиць та з допомогою близьких тільки по будинку»;

-медичною довідкою №342 від 15.09.2020, згідно якої ОСОБА_1 може рухатись в межах будинку при допомозі милиць;

-медичною довідкою №374 від 16.12.2020, згідно якої ОСОБА_1 може рухатись в межах будинку при допомозі милиць;

-витягом з протоколу комісії ЛКК №37 від 31.03.2021, згідно якої ОСОБА_1 може пересуватись в межах будинку за допомогою ліктьових милиць. Крім того, апелянт вказує, що згідно пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 довічно встановлено першу групу інвалідності.

Визначаючись щодо вказаних доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 1 статті 55 КАС України, сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно вимог ч. 1,2 ст. 57 КАС України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

У справах незначної складності та в інших випадках, визначених цим Кодексом, представником може бути фізична особа, яка відповідно до частини другої статті 43 цього Кодексу має адміністративну процесуальну дієздатність.

За змістом частин першої, третьої статті 59 Кодексу адміністративного судочинства України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені довіреністю фізичної або юридичної особи. Довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або, у визначених законом випадках, іншою особою.

Досліджуючи матеріали справи, судом встановлено, що матеріали справи містять копію довіреності від 06.02.2017, якою позивач уповноважила ОСОБА_5 та ОСОБА_6 представляти її інтереси в усіх судах, передбачених законом України «Про судоустрій і статус суддів», у господарських, адміністративних та в судах загальної юрисдикції, в тому числі в судах апеляційних та касаційних інстанції, а також у Верховному Суді України, у всіх установах, підприємствах, організаціях України незалежно від форми власності та підпорядкування, в тому числі органах внутрішніх справ, прокуратури, органах нотаріату, з усіх питань, які стосуються захисту прав і законних інтересів ОСОБА_1 . Вказана довіреність видана строком на три роки. (т. 1 а.с. 146).

Також, матеріали справи містять копію довіреності від 31.01.2020, якою ОСОБА_1 уповноважила ОСОБА_5 представляти її інтереси в усіх судових органах, установах, підприємствах, організаціях України незалежно від форми власності та підпорядкування, в тому числі органах внутрішніх справ, прокуратури, органах нотаріату, з усіх питань, які стосуються захисту прав і законних інтересів ОСОБА_1 . Вказана довіреність також видана строком на три роки (т. 1 а.с. 143).

Тобто, аналізуючи викладені обставини, колегія суддів зазначає, що позивачем уповноважено інших осіб представляти її інтереси з лютого 2017 по лютий 2020 року, та з січня 2020 року, що свідчить про те, що ОСОБА_1 не була позбавлена права своєчасного звернення до суду з позовом через представника.

Крім того, наявність в матеріалах справи копій судових рішень, прийнятих в порядку цивільного судочинства, а саме рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 07.02.2018 в цивільній справі №280/1117/17, рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 30 січня 2019 року у цивільній справі №280/1717/18, рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 13 квітня 2020 року у справі №935/2232/19, рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 06 квітня 2021 року в цивільній справі №935/1386/20, ухвала Коростишівського районного суду Житомирської області від 24 травня 2021 року у справі №935/1284/21 (щодо оскарження бездіяльності слідчого відділу поліції №2 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області щодо невнесення відомостей про вчинення кримінального порушення, постанова Вінницького апеляційного суду від 20 жовтня 2021 року у справі №935/1386/20, свідчить про те, що позивачем реалізовано право на захист та визначено пріоритетність відповідного звернення з позовом в порядку цивільного судочинства.

Тобто, в даному випадку, колегія суддів не може стверджувати про те, що у позивача були відсутні перешкоди для захисту своїх прав та інтересів в порядку цивільного судочинства, натомість існували поважні причини для звернення до суду адміністративної юрисдикції поза межами строку, встановленого КАС України, враховуючи наявність долучених до матеріалів справи копій судових рішень та відповідей на запити.

Також, з матеріалів справи встановлено, що 07.10.2019 представником позивача Безсмертним В.П. подавались заяви голові Користишівської міської ради та начальнику Коростишівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області щодо реагування на дії, зокрема, депутата міської ради Войцеховського О.Г.

Колегія суддів зауважує, що матеріалами справи підтверджується факт того, що позивачем та її представником вживались заходи щодо повідомлення правоохоронних органів та органів прокуратури про порушення прав позивача з березня 2017 року та в подальшому (відповідь Коростишівського відділу поліції ГУНП в Житомирській області від 29.03.2017 №Б-63 (т. 1 а.с. 154), відповідь Генеральної прокуратури України від 21.08.2018 №04/2/3-р-18 (т.1 а.с. 156), відповідь Коростишівської місцевої прокуратури Житомирської області, (т. 1 а.с. 155), талон-повідомлення відділу поліції №2 (м. Коростишів) Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області від 23.02.2021 та від 11.05.2021 (т. 1 а.с. 151, 153), відповідь Управління Служби безпеки України в Житомирській області від 09.07.2021 №57/3/Б-310/276 (т. 1 а.с. 150)).

При цьому, зі змісту позовної заяви вбачається, що про використання акту №150 від 30.01.2017 сторонньою особою для її родини, зокрема помічником-консультантом депутата міської ради Войцехівського О.Г. гр. ОСОБА_3 позивач дізналась при вивченні матеріалів справи №935/1386/20 в липні 2020 року.

Тобто, наявність вказаних відповідей, а також зазначення в позовній заяві вказаних вище відомостей свідчить про те, що позивачу стало відомо про порушення її прав задовго до звернення до адміністративного суду з відповідним позовом, однак дій щодо захисту своїх прав в межах строку, визначеного КАС України, з моменту первинного запиту, позивачем не вчинено до жовтня 2021 року.

Крім того, зі змісту рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 07.02.2018 по справі №280/1117/17 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Коростишівська міська рада про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вбачається, що заявник ОСОБА_1 та її представник Безсмертний В.П. в судовому засіданні підтримали заявлені вимоги повному обсязі. (т. 1 а.с. 231)

Рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 13.04.2020 у справі №935/2232/19 також підтверджується факт наявності у позивача представника, оскільки зі змісту вказаного рішення вбачається, що саме представником подавалась заява про розгляд справи без його участі. (т. 1 а.с. 175-176).

Тобто, явка ОСОБА_1 в судове засідання не може свідчити про неможливість особистої участі в розгляді справи та своєчасного подання даного адміністративного позову. Крім того, наявність представника у позивача вказує на можливість представлення останнім інтересів позивача з 06.02.2017 згідно довіреності та в подальшому з 31.01.2020 (т. 1 а.с. 143, а.с. 146, ), що також спростовує доводи апелянта про поважність причин пропуску строку з урахуванням стану її здоров`я та неможливістю оскарження акту депутата ОСОБА_4 №150 від 30.01.2017 в межах строку, визначеного КАС України.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що вказані позивачем в обґрунтування поважності причин пропуску строку обставини не пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, враховуючи реалізацію позивачем захисту свого права в межах цивільного судочинства.

При цьому, колегія суддів не надає оцінку іншим доводам, які стосуються суті спору, оскільки вони не є предметом перегляду в суді апеляційної інстанції.

Жодних інших належних та допустимих доказів, які б підтверджували поважність причин пропуску строку звернення до суду із адміністративним позовом, позивачем не надано, немає таких доказів і в матеріалах справи.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28.10.1998, заява №28090/95, п. 45). Реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні «Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії» Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25.01.2000, п. 33).

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Обмеження на законодавчому рівні права звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів відповідними строками узгоджується із принципом «Leges vigilantibus non dormientibus subveniunt», згідно з яким закони допомагають тим, хто пильнує.

За таких обставин, судова колегія приходить до висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про існування об`єктивних та поважних причин, які зумовили несвоєчасне звернення до суду.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції стосовно відсутності підстав для задоволення клопотання ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку для звернення до суду із даним позовом.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС позовна заява повертається позивачеві, якщо останній не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

За таких обставин, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції щодо невиконання позивачем вимог ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 08.11.2021 про залишення позовної заяви без руху.

Отже, враховуючи викладені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для повернення позовної заяви.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Смілянець Е. С. Полотнянко Ю.П.