Справа № 380/7856/21
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2022-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2022 рокуЛьвівСправа № 380/7856/21 пров. № А/857/19727/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Носа С. П.,

суддів Судової-Хомюк Н. М., Шевчук С. М.;

за участю секретаря судового засідання Максим Х. Б.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2021 року у справі №380/7856/21 (головуючий суддя Потабенка В. А., м. Львів, повне судове рішення складено 18 жовтня 2021 року) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

17 травня 2021 року Львівським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про: 1) визнання протиправним та скасування рішення відділу з питань призначення та перерахунків пенсій військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Управління пенсійного забезпечення ГУ ПФУ у Львівській області від 29.04.2021 №289 про відмову в призначенні позивачу пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»; 2) зобов`язання відповідача призначити позивачу з 12.02.2018 пенсію за вислугу років відповідно до ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» із врахуванням вислуги років для призначення пенсії на день звільнення з органів внутрішніх справ, а саме станом на 03.09.2015, - 23 роки 11 місяців 13 днів, враховуючи до вислуги років для призначення такої пенсії час проходження служби з 22.05.2001 по 26.07.2011 на посадах: оперуповноваженого відділення карного розшуку лінійного відділу на ст. Львів УМВС України на Львівській залізниці (22.05.2001 - 14.02.2003), оперуповноваженого відділення боротьби з майновими злочинами та злочинами проти особистості відділу карного розшуку УМВС України на Львівській залізниці (14.02.2003 - 27.09.2004), оперуповноваженого відділення карного розшуку лінійного відділу на ст. Здолбунів УМВС України на Львівській залізниці (27.09.2004 - 18.06.2005), начальника сектору кримінальної міліції у справах неповнолітніх лінійного управління на Львівській залізниці (18.06.2005 - 01.11.2007), начальника сектору кримінальної міліції у справах дітей лінійного управління на Львівській залізниці (01.11.2007 - 04.08.2009), начальника відділення кримінальної міліції у справах дітей УМВС України на Львівській залізниці (04.08.2009 - 26.07.2011) на пільгових умовах один місяць служби за півтора місяці, а також враховуючи до вислуги років для призначення такої пенсії часу проходження служби з 16.12.2014 по 16.01.2015, протягом якого позивач приймав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, перебуваючи безпосередньо на території проведення АТО м. Краматорськ Донецької області, на пільгових умовах один місяць служби за три місяці.

В обґрунтування вимог позовної заяви вказано, що станом на день звільнення зі служби в органах внутрішніх справ вислуга років ОСОБА_1 , з врахуванням служби в Збройних Силах України, становила в календарному обчисленні - 18 років 08 місяців 11 днів, а для призначення пенсії на пільгових умовах - 23 роки 11 місяців 13 днів. ОСОБА_1 вважає, що у нього на момент призначення пенсії по інвалідності, а саме станом на 04.12.2018 було наявне право на призначення пенсії за вислугу років, а тому вважає рішення пенсійного органу від 29.04.2021 № 289 про відмову в призначенні йому пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» протиправним.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2021 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 29.04.2021 №289 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугою років. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29.04.2021 та за результатами її розгляду прийняти рішення, з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивачем ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу, в якій висловлено прохання скасувати оскаржене рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог та прийняти в цій частині рішення, яким позовні вимоги задовільнити повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що в ОСОБА_1 більше ніж 22 роки вислуги, необхідної для призначення йому пенсії на підставі ст.12. Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а отже не існує жодних підстав для відмови позивачу у призначенні йому пенсії за вислугу років. Відмова у призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугою років, яка є більшою ніж призначена йому пенсія по інвалідності, є порушенням права позивача на належне пенсійне забезпечення.

Крім того, відповідачем - Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області також подано апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, в якій висловлено прохання скасувати оскаржене рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та прийняти в цій частині рішення, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

В обґрунтування вимог даної апеляційної скарги вказано, що в заяві від 29.04.2021 ОСОБА_1 просив призначити йому пенсію за вислугу років відповідно до ст.12. Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», однак на момент його звернення з даною заявою, йому вже була призначена пенсія по інвалідності, що унеможливлює призначення ще одного виду пенсії. В свою чергу із заявою про перехід з одного виду пенсії на інший ОСОБА_1 до пенсійного органу не звертався. Крім того, на думку скаржника, в ОСОБА_1 не достатньо календарного стажу для призначення пенсії за вислугою років, адже пільгова вислуга років використовується виключно для визначення розміру пенсії, а не її призначення.

Позивачем в суді апеляційної інстанції подано відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому висловлено прохання апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

Відповідачем в суді апеляційної інстанції подано відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому висловлено прохання апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду без змін.

Представник позивача, у судовому засіданні, вимоги власної апеляційної скарги підтримав, проти задоволення апеляційної скарги відповідача заперечив.

Представник відповідача, у судовому засіданні, проти задоволення апеляційної скарги позивача заперечив, власну апеляційну скаргу просив задовільнити.

Заслухавши суддю-доповідача, представників позивача та відповідача, проаналізувавши матеріали справи, доводи апеляційних скарг та відзивів на апеляційні скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення залишити без змін з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом Управління МВС України на Львівській залізниці Міністерства внутрішніх справ України від 28.08.2015 №59о/с по особовому складу звільнено за п.64 «г» (через скорочення штатів) підполковника міліції ОСОБА_1 , начальника сектору кримінальної міліції у справах дітей УМВС, з 03 вересня 2015 року (а.с. 42).

Відповідно до довідки № 18/200 від 14.01.2015 про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, підполковник ОСОБА_1 дійсно в період з 16.12.2014 по 16.01.2015 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції в районах проведення антитерористичної операції (а.с. 50).

З 04.12.2018 ОСОБА_1 є пенсіонером органів внутрішніх справ України (міліції), перебуває на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує щомісячну пенсію по інвалідності в порядку та на умовах Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (а.с. 83).

29.04.2021 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про призначення йому пенсії за вислугу років з 12.02.2018 відповідно до ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» із врахуванням його вислуги для призначення пенсії на день звільнення з органів внутрішніх справ, а саме станом на 03.09.2015 - 23 роки 11 місяців 13 днів (а.с. 33 - 40).

Рішенням від 29.04.2021 №289 Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області відмовило позивачу у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у зв`язку з тим, що на день звільнення ОСОБА_1 зі служби, а саме станом на 03.09.2015, необхідною для призначення пенсії за вислугу років була вислуга років 22 календарних роки і більше, а вислуга років позивача на день звільнення зі служби у календарному обчисленні становила лише 18 років 08 місяців 11 днів (а.с. 32).

Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне.

Пунктом «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачено, що право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.

Відповідно до пункту «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсія за вислугу років призначається: а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» статті 12 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки і більше.

Згідно з ст. 171 вказаного Закону порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постанова Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» (далі Постанова №393) встановлює, що до вислуги років для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, особам, зазначеним у пункті «ж» статті 12 такого Закону, до вислуги років зараховується один місяць служби за півтора місяця, у військових частинах і підрозділах внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ, Національної гвардії з охорони дипломатичних представництв, консульських установ іноземних держав, представництв міжнародних організацій в Україні, у підрозділах Управління державної охорони, Служби судової охорони, що визначаються в установленому порядку, а також у підрозділах спеціального призначення Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, установ виконання покарань органів внутрішніх справ, воєнізованих формуваннях Державної кримінально-виконавчої служби, у частинах і підрозділах (загонах) спеціального призначення внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ, Національної гвардії та у підрозділах міліції особливого призначення за Переліком посад і умовами (в порядку), що визначаються керівниками відповідних міністерств і відомств (підпункт «в» пункту 3).

Відповідно до підпункту «а» пункту 3 Постанови №393 до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за три місяці-час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції.

Встановлено, що в наказі від 28 серпня 2015 року №59о/с по особовому складу зазначено, що вислуга років ОСОБА_1 на день звільнення становить у календарному обчисленні 18 років 08 місяців 11 днів, у пільговому обчисленні 23 роки 11 місяців 13 днів.

У справі, що розглядається, позивач не має достатньої календарної вислуги років для призначення пенсії за вислугу років, проте, в нього наявний відповідний пільговий стаж, відповідно до приписів Постанови №393.

Статтею 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначено види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії, а статтею 17-1 даного Закону встановлено саме порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом. У свою чергу, вказаною нормою передбачено, що цей період та пільгові умови встановлюються саме Кабінетом Міністрів України.

Отже, Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачені пільгові умови для призначення пенсій за вислугу років, які встановлюються Урядом, шляхом прийняття підзаконних нормативно-правових актів.

Постановою №393 визначено, зокрема, порядок обчислення та призначення пенсій за вислугу років, зокрема, міліціонерам. Вказана постанова є підзаконним нормативно-правовим актом, мета якого конкретизувати нормативне регулювання з метою вирішення питань, що виникають з приводу призначення пенсії за вислугу років, зокрема, і на пільгових умовах.

Таким чином, основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження служби для зарахування його до стажу є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Пільгове обчислення періоду проходження служби є похідним і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

Отже, є необґрунтованим висновок пенсійного органу про те, що визначальною для набуття права на призначення пенсії за вислугу років є саме календарна вислуга років, оскільки цей висновок ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

З врахуванням всіх наведених обставин апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення № 289 від 29.04.2021 про відмову в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» ОСОБА_1 є протиправним і підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання ГУ ПФУ у Львівській області призначити ОСОБА_1 з 12.02.2018 пенсію за вислугу років відповідно до ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» із врахуванням пільгової вислуги років для призначення пенсії, слід зазначити наступне.

11.02.2019 ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ у Львівській області із заявою про призначення пенсії по інвалідності на підставі довідки МСЕК про встановлення 3 групи інвалідності та з 04.12.2018 отримує пенсію по інвалідності (а.с. 91).

Згідно ч.1 ст.10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Таким чином, ст. 10 Закону №1058-IV гарантовано особі право вибору пенсійних виплат та передбачено право особи, яка має одночасно право на різні види пенсії, самостійно обирати один з видів, а також переводитись з одного виду пенсії на інший, на свій розсуд, з найбільшою вигодою для себе.

Отже, ОСОБА_1 самостійно було обрано вид пенсії - пенсія по інвалідності.

У випадку якщо ОСОБА_1 бажав перевестись на інший вид пенсії, то йому слід було дотриматись відповідної процедури.

Відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону №1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, регулює Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1, що зареєстрована в Міністерстві юстиції України 15.02.2007 за №135/13402 (далі - Порядок №3-1).

Згідно пункту 1 Порядку № 3-1 заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи).

Міністерства та інші органи, їх територіальні підрозділи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі визначають уповноважені структурні підрозділи, на які за їх рішенням покладаються функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважені структурні підрозділи).

Відповідно до п. 12 Порядку №3-1 уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії, ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи.

Разом з тим, відповідно до п. 4 Порядку №3-1 заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії подається до органу, що призначає пенсію, заявником за місцем проживання, а при необхідності - його законним представником за місцем його проживання.

Відповідно до п. 14 Порядку №3-1 орган, що призначає пенсії, розглядає питання про призначення пенсії або про відновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший і поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсії, при поданні заявником всіх необхідних документів.

Пунктами 17, 18 Порядку №3-1 визначено, що не пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними для призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії документами орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії або про відмову в призначенні, переведенні з одного виду пенсії на інший та відновленні раніше призначеної пенсії. Рішення щодо призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії оформляється розпорядженням органу, що призначає пенсії.

Таким чином, підставою для вчинення дій, спрямованих на переведення з одного виду пенсії на інший, є відповідна заява пенсіонера та додані до неї документи.

Судом першої інстанції зроблено вірний висновок, що ОСОБА_1 звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії від 29.04.2021, при цьому отримуючи пенсію по інвалідності з 04.12.2018.

Зі змісту заяви від 29.04.2021 випливає, що ОСОБА_1 фактично просить перепризначити йому з 04.12.2018 пенсію з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугою років, що в контексті наведених вище норм чинного законодавства є неможливим.

Однак, необізнаність позивача з тонкощами пенсійного законодавства жодним чином не може бути підставою для позбавлення його відповідних пенсійних виплат при наявності у позивача відповідного права на них.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 08.11.2019 у справі № 227/3208/16-а.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. The United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 05.04.2005 (заява N 38722/02).

Отже, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого рішення, що для повного захисту порушених прав ОСОБА_1 необхідно визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 29.04.2021 №289 про відмову у призначенні позивачу пенсії за вислугою років та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29.04.2021 та за результатами її розгляду прийняти рішення, з урахуванням висновків суду, викладених у рішенні.

Таким чином, у вимозі позивача про зобов`язання ГУ ПФУ у Львівській області призначити йому з 12.02.2018 пенсію за вислугу років відповідно до ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» слід відмовити.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до переконання, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційних скарг безпідставними, та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін.

Керуючись статтями 229, 241, 250, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2021 року у справі №380/7856/21 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді Н. М. Судова-Хомюк
С. М. Шевчук
Повне судове рішення складено 25.01.2022