Справа № 120/8262/21-а
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2022-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/8262/21-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Богоніс Михайло Богданович

Суддя-доповідач - Мацький Є.М.

08 лютого 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мацького Є.М.

суддів: Залімського І. Г. Сушка О.О. ,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 15 листопада 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання дій протиправними та скасування вимоги,

В С Т А Н О В И В :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. 23.07.2021 до Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління ДПС у Вінницькій області, в якому просив :

1.1. визнати протиправними дії відповідача щодо визначення суми недоїмки зі сплати ЄСВ протиправними та скасувати вимогу Головного управління ДФС у Вінницькій області про сплату боргу (недоїмки) від 11.12.2018 № Ф-7445-17-У.

2. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що 23.03.2021 отримав постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 16.03.2021 на виконання вимоги Головного управління ДФС у Вінницькій області про сплату боргу (недоїмки) від 11.12.2018 № Ф-7445-17-У про стягнення заборгованості в сумі 15819,54 грн.

3. Прийняту відповідачем вимогу про сплату боргу позивач вважає незаконною, мотивуючи це тим,що відповідачем порушено порядок надсилання вимоги про сплату боргу (недоїмки) ; сума заборгованості відповідачем обрахована станом на 14.03.2019 тоді як вимога оформлена 11.12.2018; у спірній вимозі відсутній розрахунок боргу із єдиного внеску.

4. Також, позивач зазначив, що 24.03.2021 звернувся до відповідача із заявою про списання недоїмки, однак податковим органом відмовлено у задоволенні заяви, а тому він звернувся до суду із позовом про визнання протиправною та скасування вимоги від 11.12.2018 № Ф-7445-17-У.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

5. 15 листопада 2021 року рішенням Вінницького окружного адміністративного суду в задоволенні позовних вимог відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

6. Апелянт ОСОБА_2 , не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати та прийняти нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

7. Апелянт вказав, що починаючи з 2015 року він призупинив свою підприємницьку діяльність і фактично її не здійснював. Обставини цього та з яких причин ним не сплачувався ЄСВ він мав намір детально пояснити під час розгляду справи, але розгляд справи судом проведено в порядку письмового провадження без виклику сторін. Вважає, що у фізичної особи-підприємця, яка обрала спрощену систему оподаткування та не отримує дохід (не здійснює підприємницьку діяльність), не виникає обов`язку сплачувати внесок у мінімальному розмірі.

ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

8. Позивач був зареєстрованим Виконавчим комітетом Вінницької міської ради 05.05.1996 у статусі суб`єкта підприємницької діяльності та перебував на обліку в Головному управлінні ДПС у Вінницькій області з 06.05.1996, як платник податків. Види діяльності КВЕД 47.29 Роздрібна торгівля іншими продуктами харчування в спеціалізованих магазинах (основана). 02.03.2021 позивачем припинено підприємницьку діяльність за власним рішенням, про що внесено запис у Реєстр (а.с.34).

9. Відповідно до інформації інтегрованої картки платника податків (внесків) за кодом класифікації доходів бюджету 71040000 (для фізичних осіб-підприємців, в тому числі тих, які обрали спрощену систему оподаткування) станом на 31.10.2018 за позивачем рахується борг (недоїмка) зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 15819,54 грн (а.с.35).

10. На підставі облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів сформована вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф-7445-17 від 11.12.2018 в сумі 15819,54 грн (а.с.33).

Вказана вимога була надіслана на податкову адресу позивача ( АДРЕСА_1 ).

11. Відповідне поштове відправлення повернулося без вручення (а.с.33).

12. 16.03.2021 Замостянським відділом державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) на підставі вимоги відповідача від 11.12.2018 № Ф-7445-17-У про сплату боргу в сумі 15819,54 грн. відкрито виконавче провадження № 64821079 (а.с.6).

13. 24.03.2021 апелянт звернувся до відповідача із заявою, у якій просив скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 11.12.2018 № Ф-7445-17 (а.с.8).

14. За результатами розгляду заяви від 24.03.2021 листом відповідача від 09.04.2021 № 11763/6/02-32-13-03-17 апелянту відмовлено у відкликанні та скасуванні вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 11.12.2018 № Ф-7445-17 (а.с.9-12).

15. Не погоджуючись із вимогою про сплату боргу (недоїмки) від 11.12.2018 № Ф-7445-17, апелянт 30.03.2021 оскаржив її в адміністративному порядку до Державної податкової служби України, однак рішенням ДПС України від 28.04.2021 № 9629/6/99-00-06-02-01-06 скаргу залишено без розгляду.

16. Після завершення процедури адміністративного оскарження, позивач звернувся до суду із позовом про визнання протиправною та скасування вимоги.

ІІІ. ДОВОДИ СТОРІН

17. Апелянт вказав, що, починаючи з 2015 року, він призупинив свою підприємницьку діяльність і фактично її не здійснював. Обставини цього та з яких причин ним не сплачувався ЄСВ він мав намір детально пояснити під час розгляду справи, але розгляд справи судом проведено в порядку письмового провадження без виклику сторін. Вважає, що у фізичної особи-підприємця, яка обрала спрощену систему оподаткування та не отримує дохід (не здійснює підприємницьку діяльність), не виникає обов`язку сплачувати внесок у мінімальному розмірі.

18. Відповідач зазначив, що згідно реєстраційних даних Головного управління ДПС у Вінницькій області Бєлінський А.А. із 05.05.1996 по 02.03.2021 був зареєстрованим у статусі суб`єкта підприємницької діяльності (фізичної особи - підприємця).

19. Відповідач вказав, що згідно п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону від 08.07.2010 № 2464-VI єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

20. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

21. Тому відповідач вважає, що фізичні особи - підприємці зобов`язані сплачувати єдиний внесок у розмірі 22 % бази нарахування, визначеної ст. 7 Закону від 08.07.2010 № 2464-VI, в термін встановлений абз. 3 ч. 8 ст. 9 цього Закону для зазначених категорій платників.

22. Відповідач також вказав, що згідно даних інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 за кодом класифікації доходів бюджету 71040000 станом на 31.10.2018 нараховано єдиний соціальний внесок на загальну суму 15819,54 грн.

23. Відтак, Головне управління вважає апеляційну скаргу безпідставною.

ІV. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

24. Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначені Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-VI (далі - Закон від 08.07.2010 № 2464-VI).

25. Так, пунктом 2 частини 1 статті 1 Закону від 08.07.2010 № 2464-VI передбачено, що єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

26. Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 4 Закону від 08.07.2010 № 2464-VI платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

27. В силу пункту 1 частини 2 статті 6 Закону від 08.07.2010 № 2464-VI, платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску.

28. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону від 08.07.2010 № 2464-VI єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

29. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному періоді або окремому місяці звітного періоду, такий платник має право самостійно визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

30. Платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок (абзац 3 часини 8 статті 9 Закону від 08.07.2010 № 2464-VI).

31. Отже, фізичні особи - підприємці зобов`язані сплачувати єдиний внесок у розмірі 22 % бази нарахування, визначеної ст. 7 Закону від 08.07.2010 № 2464-VI, в термін встановлений абз. 3 ч. 8 ст. 9 цього Закону для зазначених категорій платників.

32. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 статті 4 Закону від 08.07.2010 № 2464-VI фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування є платниками ЄСВ.

33. Водночас згідно з ч. 4 ст. 4 Закону від 08.07.2010 № 2464-VI звільняються від сплати за себе єдиного внеску особи, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої цієї статті, якщо вони отримують пенсію за віком або за вислугу років, або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

34. Отже, відповідно до вимог спеціального закону, яким є Закону від 08.07.2010 № 2464-VI, фізичні особи-підприємці є платниками єдиного внеску, окрім випадків, визначених у ч. 4 ст. 4 цього Закону, коли вони можуть бути платниками внеску лише за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

35. Крім того, частиною 12 статті 9 Закону від 08.07.2010 № 2464-VI встановлено, що єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

V. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

36. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої апеляційної скарги, Апеляційний Суд виходить з наступного.

37. Апелянт з 05.05.1996 по 02.03.2021 перебував на обліку в Головному управлінні ДПС у Вінницькій області, як фізична особа-підприємець, а отже на нього покладався обов`язок сплачувати єдиний внесок.

38. Відповідно до інформації інтегрованої картки платника податків (внесків) за кодом класифікації доходів бюджету 71040000 (для фізичних осіб-підприємців, в тому числі тих, які обрали спрощену систему оподаткування) станом на 31.10.2018 за апелянтом рахується борг (недоїмка) зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в загальній сумі 15819,54 грн., який складається з платежів за такі періоди: 8448 грн. - 2017 рік, термін сплати 09.02.2018, за 1 квартал 2018 року - 2457,18 грн., термін сплати 19.04.2018, за 2 квартал 2018 року - 2457,18 грн., термін сплати 19.07.2018, за 3 квартал 2018 року - 2457,18 грн., термін сплати 19.10.2018.

39. Відтак, доводи апелянта про те, що він із 2015 року підприємницькою діяльністю не займався, не отримував доходів колегією суддів не враховуються. так як зазначене не звільняє його від обов`язку зі сплати єдиного внеску в порядку та розмірах, встановлених законом.

40. Щодо доводів апелянта про те, що у спірній вимозі відсутній розрахунок нарахування ЄСВ та підстави формування такої вимоги, колегія суддів також вважає їх необґрунтованими, виходячи з наступного.

41. Форма вимоги затверджена у додатку 7 до Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування № 449.

42. При цьому, у зазначеній формі в її реквізитах відсутні поля щодо розрахунку суми недоїмки та періоду виникнення заборгованості.

43. Приписами п. 3 розділу VI Інструкції № 449 визначено, що вимога про сплату боргу (недоїмки) крім загальних реквізитів має містити відомості про розмір боргу, в тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов`язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.

44. Оспорювана вимога містить в собі такі відомості. Водночас, положеннями чинного законодавства не передбачено наведення у вимозі більш детального розрахунку донарахованої нею недоїмки.

45. Щодо доводів апелянта про те, що спірна вимога відповідачем не надсилалася, колегія суддів зазначає наступне.

46. Відповідно до пункту 3 розділу VI Інструкції № 449 (станом на день винесення вимоги) органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

47. У випадку, передбаченому абзацом другим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) приймається відповідним органом доходів і зборів протягом 10 робочих днів з дня, що настає за днем вручення платнику акта перевірки, а за наявності заперечень платника єдиного внеску до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки.

48. Орган доходів і зборів надсилає (вручає) вимогу про сплату боргу (недоїмки) платнику єдиного внеску протягом трьох робочих днів з дня її винесення.

49. У випадках, передбачених абзацом 3 та/або 4 цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається): платникам, зазначеним у п. п. 1, 2 п. 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 10 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій); платникам, зазначеним у п. п. 3, 4, 6 п. 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 15 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

50. Таким чином, пунктом 3 розділу VI Інструкції № 449 врегульовано особливості надсилання (вручення) вимоги про сплату боргу (недоїмки).

51. Як вбачається з матеріалів справи, вимога про сплату боргу (недоїмки) від 11.12.2018 № Ф-7445-17 надсилалась апелянту рекомендованим листом з повідомленням на податкову адресу: АДРЕСА_1 . Відповідне поштове відправлення повернулося без вручення із зазначенням причини «за закінченням терміну зберігання».

52. В подальшому відповідач надіслав вимогу для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання позивача.

53. Таким чином доводи апелянта щодо не надіслання спірної вимоги не знайшли свого підтвердження.

54. До того ж, висновки суду про правомірність чи неправомірність вимоги не можуть бути поставлені у залежність від дотримання відповідачем встановленого порядку її надіслання.

55. Несвоєчасне надсилання відповідачем вимоги про сплату боргу (недоїмки) не може бути підставою для визнання такої вимоги протиправною та її скасування, адже недотримання порядку надсилання вимоги не спростовує обов`язку позивача сплатити нарахований єдиний внесок.

56. Дата надіслання вимоги про сплату боргу (недоїмки) ніяким чином не обмежує права та не впливає на обов`язки платника єдиного внеску, оскільки обов`язок зі сплати суми недоїмки та штрафів виникає у платника з дня надходження вимоги. Право на оскарження вимоги у адміністративному чи судовому порядку також виникає у платника з дня надходження вимоги, тобто контролюючим органом жодним чином не порушено права позивача.

57. Тобто, надіслання вимоги про сплату боргу (недоїмки) не у визначений строк не свідчить про безпідставність формування (складення) такої вимоги про сплату боргу (недоїмки) в цілому.

58. При цьому колегія суддів враховує, що згідно положень ч. 16 ст. 25 Закону від 08.07.2010 № 2464-VI строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.

59. Отже, несвоєчасне направлення відповідачем вимоги про сплату недоїмки не може бути самостійною підставою для її скасування та не свідчить про те, що на відповідну дату винесення такої вимоги за апелянтом не існувало відповідної заборгованості чи припинився обов`язок зі сплати єдиного внеску.

60. Щодо доводів апелянта про те, що сума заборгованості станом на 14.03.2019 визначена відповідачем наперед, оскільки вимога сформована 11.12.2018, колегія суддів зазначає, що матеріалами справи підтверджено борг зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 15819,54 грн. станом на 31.10.2018.

61. При цьому колегія суддів зазначає, що окремі дефекти змісту рішення контролюючого органу не можуть сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо його протиправності і, як наслідок, бути підставою для його скасування, а тому посилання позивача на виявленні розбіжності у тексті вимоги не є підставою для визнання її незаконною.

62. Оцінюючи доводи апелянта про те, що вимога підлягає скасуванню з огляду на протиправну відмову листом від 09.04.2021 № 11763/6/02-32-13-03-17 у списанні боргу із єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, колегія суддів зазначає, що предметом оскарження у цій справі є вимога Головного управління про сплату боргу (недоїмки) від 11.12.2018 № Ф-7445-17-У.

63. Надавши оцінку спірному рішенню відповідача, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про його правомірність, встановивши, що апелянтом не виконано покладений Законом обов`язок із сплати єдиного внеску у встановлений строк.

64. Водночас, Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо соціальної підтримки платників податків на період здійснення обмежувальних протиепідемічних заходів, запроваджених з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 04.12.2020 № 1072-IX, запроваджено механізм списання за заявою платника суми недоїмки із єдиного внеску, а також штрафів та пені, нарахованих на ці суми недоїмки та передбачено процедуру реалізації цього права.

65. У позовній заяві апелянтом не було заявлено вимог про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача у процесі розгляду його заяви про списання недоїмки на підставі Закону від 04.12.2020 № 1072-IX.

66. Відтак, з огляду на те, що правовідносини пов`язані із списанням недоїмки на підставі Закону від 04.12.2020 № 1072-IX виходять за межі спірних, а дії відповідача у процедурі списання донарахованої позивачу недоїмки не є предметом оскарження у цій справі, суд першої інстанції правильно не вдався до більш детальної оцінки формально зазначеного аргументу про неправомірну відмову відповідача у задоволенні заяви про списання недоїмки.

VІ. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ.

67. Згідно зі ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

68. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

69. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

70. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

71. Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

72. Переглянувши судове рішення в межах апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, Апеляційний Суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які б були б підставою для скасування судового рішення, а тому апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 15 листопада 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Мацький Є.М.

Судді Залімський І. Г. Сушко О.О.