Справа № 580/737/22
Суддя: Лариса ТРОФІМОВА
Дата ухвалення: 2022-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Черкаси

10 лютого 2022 року Справа № 580/737/22

Суддею Черкаського окружного адміністративного суду Трофімовою Л.В. перевірено матеріали заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) про забезпечення доказів у справі №580/737/22, постановлено ухвалу.

09.02.2022 вх. 6360/22 ОСОБА_1 , звернувшись до Черкаського окружного адміністративного суду із заявою про забезпечення доказів, просить: витребувати у Національної поліції України належним чином засвідчені копії рішення тимчасової консультативної комісії у рамках проведення проєкту Національної поліції України «Поліцейський офіцер громади» Головного управління Національної поліції в Черкаській області за результатами проходження конкурсу ОСОБА_1 на посаду поліцейського офіцера громади Іркліївської територіальної громади Золотоніського району Черкаської області від 18.09.2021 та 22.12.2022.

Вирішуючи питання про можливість розгляду заяви ОСОБА_1 , суд встановив її невідповідність вимогам статей 114, 116 КАС України.

У заяві про забезпечення доказів зазначаються: докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; обґрунтування необхідності забезпечення доказів; спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази, у разі необхідності - особу, у якої знаходяться докази; перелік документів, що додаються до заяви. За подання до суду заяви про забезпечення доказів сплачується судовий збір у розмірі, встановленому законом. Документ, що підтверджує сплату судового збору, додається до заяви. До заяви про забезпечення доказів, що не відповідає вимогам цієї статті, застосовуються наслідки, встановлені статтею 169 цього Кодексу (п. 3) ч. 1 ст. 116 КАС України).

Відповідно до ч. 3 ст. 114 КАС України забезпечення доказів до подання позовної заяви здійснюється судом першої інстанції за місцезнаходженням засобу доказування або за місцем, де повинна бути вчинена відповідна процесуальна дія.

Як вбачається із заяви про забезпечення доказів, ОСОБА_1 просить витребувати в порядку забезпечення доказів від Національної поліції України рішення тимчасової консультативної комісії Головного управління Національної поліції в Черкаській області. Вказана обставина не дає можливості встановити місцезнаходження засобу доказування, а саме в розпорядженні якого із підрозділів в складі Національної поліції він перебуває, як наслідок - визначити особу, в якої даний документ належить витребовувати та суд, уповноважений розглядати відповідну заяву з огляду на імперативні вимоги ч. 3 ст. 114 КАС України.

В практиці ЄСПЛ існує автономне поняття «суд, встановлений законом»,що викладене у справі Сокуренко і Стригун проти України: відповідно до прецедентної практики Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» (рішення у справі Zand v. Austria, заява № 7360/76, доповідь Комісії від 12.10.1978). У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства (рішення у справі Coeme and Others v. Belgium, № № 32492/96, 32547/96, 32548/96, 33209/96 та 33210/96, п. 98, ECHR 2000-VII). Фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, що регулюють його діяльність. У рішенні у справі Занд проти Австрії, що згадувалось раніше, Комісія висловила думку, що термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)» (п. 23-24 рішення) - дві умови відповідності критерію «суд, встановлений законом»: організаційну (організація судової системи повинна регулюватися законами у їх буквальному значенні) та юрисдикційну (суд повинен діяти у спосіб та відповідно до повноважень, передбачених законом, у межах своєї компетенції).

Відтак заяву про забезпечення доказів має розглядати суд за місцезнаходженням засобу доказування, яке в заяві від 09.02.2022 вх. 6360/22 не конкретизоване.

Відповідно до частин першої, другої статті 114 КАС суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Згідно з частиною першою статті 115 КАС суд забезпечує докази допитом свідків, призначенням експертизи, витребуванням та оглядом доказів, у тому числі за місцем їх знаходження, забороною вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язанням вчинити певні дії щодо доказів.

Аналізуючи наведені положення у зіставленні з вимогами заявника потрібно зазначити, що процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено. Це не тільки спосіб здобути докази, що стосуються предмету доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки за сукупними умовами суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Аналогічну за змістом правову позицію висловив 02.05.2019 КАС ВС у справі № Зд/9901/2/19.

Заявлені ОСОБА_1 вимоги по суті є клопотанням про витребування доказів, оскільки не вказують на наявність ризиків, що можуть унеможливити отримання відповідного доказу в майбутньому, та що таке рішення у майбутньому не вдасться отримати взагалі. Твердження позивача не можуть слугувати достатньою підставою для забезпечення доказів відповідно до наведених положень КАС України. Суд дійшов висновку про необгрунтованість заяви про забезпечення доказів, невиконання вимог ухвали без руху, а тому заява про забезпечення доказів шляхом витребування документів у такий процесуальний спосіб, що просить заявник, задоволенню не належить.

Конвенцією Ради Європи про доступ до офіційних документів (дата набрання чинності для України 01.12.2020) під поняттям «офіційні документи» розуміється будь-яка інформація, записана у будь-якій формі, складена або отримана, та яка перебуває у розпорядженні державних органів. Державний орган сприяє заявнику, наскільки це практично можливо, ідентифікувати запитуваний офіційний документ.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про доступ до публічної інформації" 13.01.2011 № 2939-VI право на доступ до публічної інформації гарантується: 1) обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; 2) визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; 3) максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації; 4) доступом до засідань колегіальних суб`єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством; 5) здійсненням парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації; 6) юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.

Відповідно до частини 2 статті 17 КАС України особи, які порушили права і законні інтереси інших осіб, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення позову.

Керуючись ст.ст. 9, 73, 77, 114, 116, 169, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення доказів відмовити.

Копію ухвали невідкладно надіслати заявнику.

Ухвала набрала законної сили відповідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України і може бути оскаржена відповідно до статті 378 в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду у зв`язку із початком функціонування модулів Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з урахуванням підпунктів 15.1, 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України відповідно до рішення ВРП від 17.08.2021 № 1845/О/15-21 «Про затвердження Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи».

Суддя Лариса ТРОФІМОВА