Справа № 520/25119/21
Суддя: Супрун Ю.О.
Дата ухвалення: 2022-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

04 лютого 2022 року Справа № 520/25119/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Супрун Ю.О. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ) про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просить суд:

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 23 вересня 2021 року пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 згідно п.п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із зарахуванням до стажу роботи за Списком № 1, який дає право на пенсію згідно п.п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» наступних періодів: роботи в кратному обчисленні: в Донецькому спеціалізованому управлінні № 1 ВАТ «Донбаскоксохімремонт» з 31.05.1984 по 19.12.1984, з 02.09.1985 по 01.11.1985 та з 16.02.1988 по 24.04.1989 в якості монтажника устаткування коксохімічного виробництва; в Промислово - виробничій фірмі «ПОЛІТ» з 26.04.1989 по 04.04.1997 в якості монтажника устаткування коксохімічного виробництва; періоду навчання в Донецькому політехнікуму Міністерства чорної металургії УРСР по спеціальності «Устаткування коксохімічних заводів» з 01.09.1981 по 22.06.1985; періоду проходження строкової військової служби з 13.11.1985 по 12.12.1987, а також проводити відповідні виплати, без застосування положень Постанови Кабінету Міністрів України № 649 від 22.08.2018, та без застосування будь-яких обмежень щодо виплати заборгованості, в тому числі поетапного чи часткового;

- визнати протиправним та скасувати Рішення № 53 від 28.09.2021 про відмову у призначенні пенсії, яким ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах та зарахуванні стажу до пільгового за Списком № 1.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідач протиправно відмовив йому у врахуванні періоду роботи в Донецькому спеціалізованому управлінні № 1 ВАТ «Донбаскоксохімремонт» з 31.05.1984 по 19.12.1984, з 02.09.1985 по 01.11.1985 та з 16.02.1988 по 24.04.1989 в якості монтажника устаткування коксохімічного виробництва; в Промислово - виробничій фірмі «ПОЛІТ» з 26.04.1989 по 04.04.1997 в якості монтажника устаткування коксохімічного виробництва; періоду навчання в Донецькому політехнікуму Міністерства чорної металургії УРСР по спеціальності «Устаткування коксохімічних заводів» з 01.09.1981 по 22.06.1985; періоду проходження строкової військової служби з 13.11.1985 по 12.12.1987 для призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІV.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 06.12.2021 відкрито спрощене провадження у вказаний адміністративній справі. У вказаній ухвалі зазначено, що відповідно до положень п.3 та п.10 ч.6 ст.12, ч.1 ст.257 КАС України, справа належить до справ незначної складності, у зв`язку з чим підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до положень ст. 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно з положеннями ч.2,3,4,5 ст.262 КАС України, розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі. Підготовче засідання при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - протягом п`ятнадцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Перше судове засідання у справі проводиться не пізніше тридцяти днів із дня відкриття провадження у справі. За клопотанням сторони суд може відкласти розгляд справи з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення, якщо вони не подані до першого судового засідання з поважних причин. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідач правом подання відзиву на позов не скористався.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах та надав пакет необхідних документів.

Рішенням відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 53 від 28.09.2021 відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку із відсутністю пільгового стажу передбаченого ч. 1 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

У вказаному рішенні зазначено, що позивачу до стажу роботи не зараховано період роботи в Донецькому спеціалізованому управлінні № 1 ВАТ «Донбаскоксохімремонт» з 31.05.1984 по 19.12.1984, з 02.09.1985 по 01.11.1985 та з 16.02.1988 по 24.04.1989 в якості монтажника устаткування коксохімічного виробництва з підстав відсутності посади позивача у чинній на час його роботи постанові від 2.08.1956 № 1173; в Промислово - виробничій фірмі «ПОЛІТ» з 26.04.1989 по 04.04.1997 в якості монтажника устаткування коксохімічного виробництва оскільки довідку видано організацією, яка знаходиться на окупованій території. Вказано, що позивачеві зараховано стаж роботи тривалістю 6 років 2 місяці 27 днів на посадах, які дають право на призначення пільгової пенсії за списком № 2.

Позивач з рішенням відповідача не погоджується, вважає відмову в призначенні йому пільгової пенсії протиправною, у зв`язку із чим звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Положеннями частини другої статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд зазначає, що у положеннях ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбаченим законом.

Відповідно до частини першої статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Частиною першою статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV) встановлено порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії, абзацом першим якої визначено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Частиною 3 ст. 44 Закону №1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Щодо періоду роботи позивача в Донецькому спеціалізованому управлінні № 1 ВАТ «Донбаскоксохімремонт» з 31.05.1984 по 19.12.1984, з 02.09.1985 по 01.11.1985 та з 16.02.1988 по 24.04.1989, суд зазначає таке.

З метою забезпечення соціального захисту працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком N 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, Міністерство праці та соціальної політики України наказом від 18.11.2005 N 383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 1 грудня 2005 р. за N 1451/11731, затвердило Порядок застосування Списків N 1 і N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (надалі Порядок N 383).

Відповідно до п. 3 Порядку N 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 (приклади у додатках 1, 2).

Згідно з п. 8 Порядку N 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до статті 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (1788-12) застосовуються "Список N 1 производств, цехов, профессий и должностей на подземных работах, на работах с вредными условиями труда и в горячих цехах, работа в которых дает право на государственную пенсию на льготных условиях и в льготных размерах" і "Список N 2 производств, цехов, профессий и должностей, работа в которых дает право на государственную пенсию на льготных условиях и в льготных размерах", затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.56 N 1173 ( v1173400-56 ) (приклад у додатку 3).

Аналіз вказаних норм свідчить, що до пільгового стажу роботи позивача може бути віднесено роботу на посадах, які під час його роботи на такій посаді були віднесені до відповідного, чинного на той момент, списку.

Така позиція суду відповідає наведеним у додатках 1-3 Порядку N 383 прикладах.

Впродовж роботи позивача в Донецькому спеціалізованому управлінні № 1 ВАТ «Донбаскоксохімремонт» з 31.05.1984 по 19.12.1984, з 02.09.1985 по 01.11.1985 та з 16.02.1988 по 24.04.1989 чинними були "Список N 1 производств, цехов, профессий и должностей на подземных работах, на работах с вредными условиями труда и в горячих цехах, работа в которых дает право на государственную пенсию на льготных условиях и в льготных размерах" і "Список N 2 производств, цехов, профессий и должностей, работа в которых дает право на государственную пенсию на льготных условиях и в льготных размерах", затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.56 N 1173 (v1173400-56), в яких була відсутня посада монтажника устаткування (обладнання) коксохімічного виробництва.

Вперше, посада яку займав позивач - монтажника устаткування коксохімічного виробництва була віднесена до підпункту «а» пункту 1 Розділу ІV Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затв. постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10, у позиції № 1040200а-1753а.

Аналогічна посади позивача міститься і у підрозділі «а» 10 пункту 1 Розділу ІV Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162, у позиції № 1040200а-1753а.

Тобто, враховуючи, що позивач звільнився у квітні 1989 році, тобто більше ніж за півтора роки до фактичного включення його посади до списку № 1 (січень 1991 року), вказаний стаж роботи не може бути включений до пільгового стажу за списком № 1.

Довідка, надана Донецьким спеціалізованим управлінням № 1 ВАТ «Донбаскоксохімремонт» не приймається до уваги, оскільки суперечить вимогам чинного законодавства.

За таких обставин роботи позивача в Донецькому спеціалізованому управлінні № 1 ВАТ «Донбаскоксохімремонт» з 31.05.1984 по 19.12.1984, з 02.09.1985 по 01.11.1985 та з 16.02.1988 по 24.04.1989 не може бути включений до пільгового стажу.

Рішення відповідача в цій частині є правомірним.

Щодо періоду роботи позивача в Промислово - виробничій фірмі «ПОЛІТ» з 26.04.1989 по 04.04.1997 в якості монтажника устаткування коксохімічного виробництва, суд зазначає таке.

Позивачем надані довідку щодо наявності у нього пільгового стажу, від 04.04.2008, накази № 52, 54 від 12.08.1994 щодо, зокрема, віднесення посади позивача до такої, яка дає право на призначення пенсії, які видані задовго до подій, на які посилається відповідач. Про причини неврахування цих довідок відповідач не вказує.

Також позивачем надані довідки про підтвердження пільгового стажу та розміру заробітної плати датовані 2018-2020 роками, які були підписані уповноваженою особою Промислово - виробничої фірми «ПОЛІТ» та в яких відсутня жодна згадка щодо видачі довідок органами окупаційної влади.

Факт видання довідок організацією, яка знаходиться на окупованій території не призводить до її нечинності. Така підстава для відмови у зарахуванні до пільгового стажу позивача є очевидно незаконною та протиправною.

Що стосується мотивів відповідача, які покладені в основу відмови, про неможливість перевірки документів, на підставі яких видано довідку, через непідконтрольність Українській владі тимчасово окупованої території Донецької та Луганської областей, вони не можуть бути взяті до уваги як належні, оскільки суд виходить з того, що до спірних правовідносин застосуванню підлягають так звані "намібійські винятки" Міжнародного суду ООН: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

У 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй (далі - ООН) у документі «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) розвиває цей принцип у своїй практиці. Наприклад, у справах «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016). "Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать».

При цьому, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 22.10.18 у справі № 235/2357/17.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім того, відповідно до висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 21.02.2020 у справі № 701/1196/16-а «у випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Відомості про дохід особи підтверджуються на підставі відповідних довідок, виданих на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією.

Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами».

В свою чергу, факт роботи позивача в Промислово - виробничій фірмі «ПОЛІТ» з 26.04.1989 по 04.04.1997 підтверджується копією трудової книжки, та вказаними вище довідками, які наявна в матеріалах справи та дійсність яких не ставиться під сумнів відповідачем.

З огляду на зазначене, відповідачем безпідставно не враховані подані позивачем довідки видані Промислово - виробничій фірмі «ПОЛІТ» з 26.04.1989 по 04.04.1997 щодо роботи позивача на вказаному підприємстві.

Щодо посилання позивача на те, що періоди його навчання та служби в армії мають бути також зараховані до пільгового стажу, суд зазначає, що відповідачем не надавалася оцінка можливості зарахування таких періодів до пільгового стажу позивача, через що суд не може перебирати на себе повноваження органу ПФ України та надавати відповідну оцінку, оскільки вказане буде вважатися втручанням у дискреційні повноваження відповідача.

За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позовної вимоги про визнання протиправним та скасування Рішення № 53 від 28.09.2021 про відмову у призначенні пенсії, яким ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах та зарахуванні стажу до пільгового за Списком № 1.

Як наслідок, на переконання суду, належним способом захисту прав позивача є задоволення позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зарахувавши до пільгового стажу ОСОБА_1 період роботи в Промислово - виробничій фірмі «ПОЛІТ» з 26.04.1989 по 04.04.1997 в якості монтажника устаткування коксохімічного виробництва, а також надавши належну оцінку можливості зарахування до пільгового стажу позивача періодів його навчання у в Донецькому політехнікуму Міністерства чорної металургії УРСР по спеціальності «Устаткування коксохімічних заводів» з 01.09.1981 по 22.06.1985 та проходження строкової військової служби з 13.11.1985 по 12.12.1987.

Вимоги щодо виплати позивачеві пенсії є передчасними та задоволенню не підлягають.

За приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999р. у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007р. у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011р. у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010р. у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994р. у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003р. у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008р. у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") і тому надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (частина 1 статті 143 КАС України).

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 13, 14, 139, 241, 243, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків,61022, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_2 з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії з 01.04.2019 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, м. Харків, 61022, ) провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_2 ) з 01.04.2019, з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премій, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону №2262-ХІ1, статті 9 Закону 2011- XII та з врахуванням положень Постанови №704, згідно оновленої довідки від 18.10.2021 року №ФХ-121320, з урахуванням проведених раніше виплат.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Текст рішення складено та підписано 04.02.2022.

Суддя Супрун Ю.О.