Справа № 640/14616/21
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2022-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Губської Л.В., Епель О.В., секретар судового засідання Романович І.І., за участі представника третіх осіб Гудій В.В., представника позивача Монастирського Д.О., представника відповідачів Харабари Т.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги адвоката Гудій Валерії Вікторівни в інтересах Публічного акціонерного товариства "Одеський кабельний завод "Одескабель" та Приватного акціонерного товариства "Завод Південкабель", Міністерства економіки України на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 листопада 2021 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Депс Телеком" до Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі, Міністерства економіки України, за участі третіх осіб - Публічного акціонерного товариства "Одеський кабельний завод "Одескабель" та Приватного акціонерного товариства "Завод Південкабель", про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування рішення

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

27.05.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю "Депс Телеком" звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі (надалі - відповідач 1 чи Комісія), Міністерства економіки України (надалі - відповідач 2), в якій з урахуванням уточнених позовних вимог просить суд:

- визнати протиправними дії Міністерства економіки України (Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України) по складанню та направленню до Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі основних фактів і висновків за результатами проведення Спеціального розслідування щодо імпорту в Україну проводів незалежно від країни походження та експорту, на підставі яких Міжвідомчою комісією з міжнародної торгівлі прийнято рішення від 23.04.2021 №СП-491/2021/4411-03 про застосування спеціальних заходів щодо імпорту в Україну проводів незалежно від країни походження та експорту;

- визнати протиправним та скасувати рішення Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі від 23.04.2021 № СП- 491/2021/4411-03 про застосування спеціальних заходів щодо імпорту в Україну проводів незалежно від країни походження та експорту, прийняте на підставі направлених Міністерством економіки України (Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України) основних фактів і висновків за результатами проведення спеціального розслідування щодо імпорту в Україну проводів незалежно від країни походження та експорту;

- зобов`язати Міжвідомчу комісію з міжнародної торгівлі прийняти рішення про припинення спеціального розслідування щодо імпорту в Україну проводів незалежно від країни походження та експорту без застосування спеціальних заходів.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що спірне рішення від 23.04.2021 № СП- 491/2021/4411-03 про застосування спеціальних заходів по імпорту в Україну проводів є протиправним, оскільки прийнято з порушенням положень статей 8, 10, 11 Закону України «Про застосування спеціальних заходів щодо імпорту в Україну», не відповідає вимогам щодо обґрунтованості, без урахування усіх обставин, що мають значення.

11.11.2021 позивач подав заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі від 23.04.2021 № СП- 491/2021/4411-03 про застосування спеціальних заходів щодо імпорту в Україну проводів незалежно від країни походження та експорту, прийнятого за результатами проведення спеціального розслідування щодо імпорту в Україну проводів незалежно від країни походження та експорту.

Вказана заява обґрунтована тим, що оскаржуване рішення має очевидні ознаки протиправності, оскільки самою Комісією 11.10.2021 було прийнято рішення про скасування свого спірного рішення від 23.04.2021.

В заяві наголошується, що Комісія переглядаючи своє рішення сама встановила, що національні інтереси не потребують застосування спеціальних заходів та прийняла рішення від 11.10.2021 № СП-510/2021/4411-03, яким вирішила скасувати рішення Комісії від 23.04.2021 № СП-491/2021/4411-03 "Про застосування спеціальних заходів щодо імпорту в Україну проводів незалежно від країни походження та експорту». Вказане на думку позивача ще раз свідчить про протиправність спірного рішення від 23.04.2021.

Крім того, заявник наводить іншу обставину, що ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.10.2021 року у справі №640/30039/21 вжито заходи забезпечення позову та зупинено дію рішення Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі від 11.10.2021 № СП-510/2021/4411-03 про скасування рішення Комісії від 23.04.2021 № СП-491/2021/4411-03 "Про застосування спеціальних заходів щодо імпорту в Україну проводів незалежно від країни походження та експорту", що на думку позивача породжує очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, а невжиття заходів забезпечення позову призведе до неможливості поновлення оспорюваних прав позивача та позивач буде змушений звертатися до суду з позовом про стягнення безпідставно сплаченого мита, оскільки сплачення такого мита вплине на його фінансовий стан.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.11.2021 заяву позивача задоволено: до моменту набрання законної сили судовим рішенням у адміністративній справі №640/14616/21 зупинено дію рішення Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі від 23.04.2021 № СП- 491/2021/4411-03 про застосування спеціальних заходів щодо імпорту в Україну проводів незалежно від країни походження та експорту, прийнятого за результатами проведення спеціального розслідування щодо імпорту в Україну проводів незалежно від країни походження та експорту.

Приймаючи вказану ухвалу суд першої інстанції зазначив, що у даному випадку підлягає прийняттю до уваги обставина, що відповідач після прийняття спірного рішення від 23.04.2021 вже 11.10.2021 скасував його як необґрунтоване, вказавши таку обставину як «що Комісія встановила, що національні інтереси не потребують застосування спеціальних заходів та вирішила скасувати рішення Комісії від 23.04.2021» (дослівно).

Проаналізувавши встановлені обставини та положення статті 17 Закону України «Про застосування спеціальних заходів щодо імпорту в Україну» суд вказав, що у даному випадку вбачається певна непослідовність дій відповідачів, оскільки ними скасовується попереднє рішення, яке навіть не набрало законної сили. Відтак, переглядаючи рішення про застосування спеціальних заходів, яке було ухвалене раніше, навіть за умови, якщо такий перегляд допускається положеннями законодавства, має бути здійснений максимально прозоро і ясно та з дотриманням прав та інтересів усіх учасників. Суд зазначив, що доводам позивача щодо наявності законодавчих та фактичних підстав для перегляду рішення про застосування спеціальних заходів буде надано оцінку під час розгляду справи по суті. Разом з тим, відповідно до положень статей 2, 3, 4 і 5 Угоди Світової організації торгівлі про захисні заходи передбачаються обов`язкові етапи процедури перегляду спеціальних заходів: надання обґрунтованого повідомлення всім заінтересованим сторонам, проведення публічних слухань, забезпечення можливості надавати докази, забезпечення можливості відповідати на надання таких доказів і поглядів іншими сторонами, здійснення компетентними органами оцінки усіх факторів шкоди, що перелічені в Угоді, аналіз наявності причинно-наслідкового зв`язку, публікація детального звіту за результатами перегляду. Проведення всіх цих етапів відповідачами за такий короткий строк викликає сумнів у суду щодо дотримання відповідної процедури перегляду рішення. Таким чином, суд дійшов висновку про достатність вагомих підстав для сумніву у правомірності оскаржуваного рішення поза обґрунтованим сумнівом, що вказує на наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення відповідача. При цьому, суд наголошує, що перевірка безпосередньо правомірності/протиправності оскаржуваного рішення відповідача має бути здійснена судом при вирішенні спору по суті.

До Шостого апеляційного адміністративного суду надійшли апеляційні скарги адвоката Гудій Валерії Вікторівни в інтересах Публічного акціонерного товариства "Одеський кабельний завод "Одескабель" та Приватного акціонерного товариства "Завод Південкабель", та Міністерства економіки України на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.112021 р., провадження по яких було відкрито та витребувано справу зі суду першої інстанції для розгляду по суті.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.12.2021 справу призначено у відкрите судове засідання з викликом сторін.

Апеляційна скарга адвоката Гудій Валерії Вікторівни в інтересах Публічного акціонерного товариства "Одеський кабельний завод "Одескабель" та Приватного акціонерного товариства "Завод Південкабель" обґрунтована тим, що суд першої інстанції дійшовши висновку про очевидну протиправність рішення Комісії від 23.04.2021, проте не вказав жодну норму законодавства якій суперечить таке рішення.

Крім того, апелянт наголосив, що судом першої інстанції не надано оцінку тому факту, що для прийняття рішення Комісії від 11.10.2021 слугувала окрема процедура перегляду, яка була порушена на підставі листа-вимоги Міністерства цифрової трансформації України від 17.09.2021 № 1/04-4-10389 в якому зазначається про занепокоєння виконанням державних програм, тощо.

Апелянт в апеляційній скарзі констатує відсутність у чинному законодавстві закріпленому у встановленому порядку поняття «національний інтерес», що на його думку, впливає на обґрунтованість спірного рішення та подальші дії відповідача.

Крім того, наводиться довід про те, що висновок суду першої інстанції про неможливість поновлення порушених чи оспорюваних прав і інтересів позивача є необґрунтованим, оскільки через судове рішення позивач у разі необхідності може повернути за заявою сплачені митні платежі.

Доводи апеляційної скарги Міністерства економіки України на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.112021 р., аналогічні доводам апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Одеський кабельний завод "Одескабель" та Приватного акціонерного товариства "Завод Південкабель", які лише 25.11.2021 судом першої інстанції були залучені до участі в цій справі як треті особи.

Колегія суддів також визнала Публічне акціонерне товариство "Одеський кабельний завод "Одескабель" та Приватне акціонерне товариство "Завод Південкабель" як треті особи, на боці відповідача, без самостійних вимог щодо предмета спору (надалі - ПАТ "Одеський кабельний завод "Одескабель" та ПрАТ "Завод Південкабель").

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про правильність висновків суду першої інстанції, оскільки вжиття заходів забезпечення позову спрямована на збереження існуючого становища до розгляду спору по суті.

У судовому засіданні представник апелянтів - третіх осіб, представник апелянта - відповідача підтримав доводи апеляційних скарг, представник позивача заперечував проти задоволення апеляційних скарг.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановила наступне.

Обставини встановлені судом.

Позивач є юридичною особою зареєстрованою в Україні і який є імпортером товару - кабелі волоконно-оптичні для магістральних, зонових та міських мереж зв`язку.

24.07.2020 Міжвідомча комісії з міжнародної торгівлі на підставі заяв ПАТ "Одеський кабельний завод "Одескабель" та ПрАТ "Завод Південкабель" приймає Рішення № СП-458/2020/4411-03 «Про порушення та проведення спеціального розслідування щодо імпорту в Україну проводів незалежно від країни походження та експорту».

23.04.2021 Міжвідомча комісії з міжнародної торгівлі приймає рішення №СП-491/2021/4411-03, яким застосувала спеціальні заходи щодо імпорту в Україну проводів строком на 3 роки шляхом запровадження спеціального мита, а саме (п. 1 та п.2.4 рішення): розмір спеціально мита щодо імпорту в Україну товару проводи ізольовані, кабелі та інші ізольовані електричні провідники, кабелі волоконні-оптичні з дня застосування спеціальних заходів - 23.5 %, через 12 місяців із дня застосування спеціальних заходів - 22.3%, через 24 місяця з дня застовування - 21.2 %.

Вказано, що зазначене рішення набирає чинності через 30 днів з дня опублікування повідомлення про застосування спеціальних заходів.

Проте, таке повідомлення було опубліковане в газеті «Урядовий кур`єр» № 176 14.09.2021

Отже, з урахуванням дня опублікування рішення №СП-491/2021/4411-03 від 23.04.2021 мало б набрати законної сили з 15.10.2021.

Міністерством цифрової трансформації України було подано до Міністерства економіки лист-вимогу від 17.09.2021 № 1/04-4-10389 про перегляд рішення відповідача 1 від 23.04.2021, яке було предметом розгляду і підставою для прийняття Комісією 24.09.2021 Рішення № СП-508/2021/4411-03 «Про перегляд рішення Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі від 23.04.2021 № СП-491/2021/4411-03 "Про застосування спеціальних заходів щодо імпорту в Україну проводів незалежно від країни походження та експорту"».

11.10.2021 Комісія приймає остаточне Рішення № СП-510/2021/4411-03, яким вже скасовує своє попереднє рішення від 23.04.2021 № СП-491/2021/4411-03 "Про застосування спеціальних заходів щодо імпорту в Україну проводів незалежно від країни походження та експорту" і вказує наступну мотивацію цьому рішенню: «Комісія встановила, що національні інтереси не потребують застосування спеціальних заходів та вирішила скасувати рішення Комісії від 23.04.2021» (дослівно).

Крім того, судом апеляційної інстанції було також встановлено, що ПАТ "Одеський кабельний завод "Одескабель" та ПрАТ "Завод Південкабель" оскаржили в судовому порядку рішення відповідача 1 щодо постановлення 24.09.2021 і 11.10.2021 вищевказаних рішень і Окружним адміністративним судом м.Києва ухвалою від 28.10.2021 було забезпечено позов шляхом зупинення Рішення відповідача від 11.10.2021 № СП-510/2021/4411-03.

Вищенаведені обставини підтверджені належними, достатніми та допустимими доказами.

Нормативно-правове обґрунтування.

Відповідно до ч.1, 2 та 4 статті 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

З огляду на частини 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено шляхом: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3)виключено 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Відповідно до частини 2 статті 151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Згідно ч.3 ст.152 КАС України, у заяві можуть бути зазначені кілька заходів забезпечення позову, що мають бути вжиті судом, із обґрунтуванням доцільності вжиття кожного з цих заходів.

Висновки суду.

Колегія суддів зазначає, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті, шляхом прийняття рішення з визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача. Тобто, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

Крім того, колегія суддів приймає до уваги Пленум Верховного Суду України у постанові № 9 від 22.12.2006 р. "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" в якому наголошено, що особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Згідно з абз. 2 п. 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 N 2 "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Враховуючи вищевикладене, забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій, рішень суб`єкта владних повноважень, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Крім того, колегія суддів приймає до уваги Рекомендації N R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Міністрів Ради Європи 13 вересня 1989 року, де зазначено, що рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта.

Отже, позиція заявника є наступною, позивач вважає, що спірне рішення відповідача від 23.04.2021 має очевидні ознаки протиправності, що Комісія переглядаючи своє рішення сама встановила це тому й 11.10.2021 Рішенням № СП-510/2021/4411-03 скасувала спірне рішення від 23.04.2021, і наводить обставину - національні інтереси не потребують застосування спеціальних заходів, а наявність ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.10.2021 року у справі №640/30039/21 породжує очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, який буде змушений сплачувати додаткові необґрунтовані платежі - мито, на підставі спірного Рішення відповідача 1 від 23.04.2021, яке вже скасовано відповідачем.

Суд першої інстанції, приймаючи до уваги мотиви позовної заяви та обставини зазначені у позові, доводи заяви про забезпечення позову, та встановлені судом обставини, дійшов висновку про необхідність забезпечення позову, оскільки існують обставини які в дійсності ускладнять чи унеможливлять виконання судового рішення у цій справі у разі прийняття рішення на користь позивача.

Колегія суддів вважає вказаний висновок правильним з урахуванням всіх встановлених обставин.

Крім того, колегія суддів погоджується з іншим висновком суду першої інстанції, що відповідно до положень статті 17 Закону України «Про застосування спеціальних заходів щодо імпорту в Україну» у даному випадку вбачається певна непослідовність дій відповідачів, а саме мотивація та обґрунтування рішень про застосування спеціальних заходів: то наявність то відсутність підстав захисту національних інтересів.

Суд першої інстанції правильно наводить, що переглядаючи рішення про застосування спеціальних заходів, яке було ухвалене раніше, навіть за умови, якщо такий перегляд допускається положеннями законодавства, має бути здійснений максимально прозоро і ясно та з дотриманням прав та інтересів усіх учасників. Суд першої інстанції правильно вказав, що відповідно до положень статей 2, 3, 4 і 5 Угоди Світової організації торгівлі про захисні заходи передбачаються обов`язкові етапи процедури перегляду спеціальних заходів: надання обґрунтованого повідомлення всім заінтересованим сторонам, проведення публічних слухань, забезпечення можливості надавати докази, забезпечення можливості відповідати на надання таких доказів і поглядів іншими сторонами, здійснення компетентними органами оцінки усіх факторів шкоди, що перелічені в Угоді, аналіз наявності причинно-наслідкового зв`язку, публікація детального звіту за результатами перегляду. Проведення всіх цих етапів відповідачами за такий короткий строк викликає сумнів у суду щодо дотримання відповідної процедури перегляду рішення.

Вказаний факт апелянтами не спростовувався, а судом першої інстанції правильно прийнято до уваги.

З урахуванням вищевикладених обставин у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про достатність вагомих підстав для сумніву у правомірності оскаржуваного рішення поза обґрунтованим сумнівом, що вказує на наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення відповідача.

Щодо доводів апелянта колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції правильно оцінив всі доводи, надав їм оцінку, апеляційна інстанції з ними погодилась, тому й визначає їх такими, що не заслуговують уваги, оскільки не спростовують всіх правильних висновків суду першої інстанції.

Надаючи оцінку всім іншим доводам апелянта, судова колегія зазначає, що приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Окремо колегія суддів наголошує, що апелянти у разі необхідності і зміни обставин завжди мають можливість повторно звернутися до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову, такого права вони не позбавляються протягом всього розгляду справи по суті.

При прийнятті рішення у цій справі колегія суддів прийняла до уваги правову позицію висловлену Верховним судом при розгляді справи № 640/11330/19, а саме те, що суд першої інстанції приймаючи ухвалу про забезпечення позову встановив дійсні обставини необхідності забезпечення позову саме таким шляхом, і висновок про наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення підтверджена належними доказами, що в свою чергу також й вплине на можливість подальшого ефективного виконання судового рішення по суті.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 316 КАС України, обумовлює залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Повний текст постанови виготовлено 31.01.2022 р.

Керуючись ст. 308, 310, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги адвоката Гудій Валерії Вікторівни в інтересах Публічного акціонерного товариства "Одеський кабельний завод "Одескабель" та Приватного акціонерного товариства "Завод Південкабель", Міністерства економіки України на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 листопада 2021 р. - залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 листопада 2021 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Депс Телеком" до Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі, Міністерства економіки України, за участі третіх осіб - Публічного акціонерного товариства "Одеський кабельний завод "Одескабель" та Приватного акціонерного товариства "Завод Південкабель", про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування рішення - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

Л.В. Губська

О.В. Епель