Справа № 520/1030/22
Суддя: Бабаєв А.І.
Дата ухвалення: 2022-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА
про повернення позовної заяви
10 лютого 2022 року Справа № 520/1030/22

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Бабаєв А.І., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :
17.01.2022 року ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (Код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) грошової компенсації за не отримане речове майно;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України (Код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) грошову компенсацію за не отримане речове майно.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 20.01.2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху, усуваючи недоліки позовної заяви позивачу необхідно надати до суду заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду із зазначенням підстав для поновлення строку.

31.01.2022 позивачем подано до суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якій зазначено, що при звільненні було написано рапорт на ім`я командира частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про нарахування та виплату компенсації за нетримане речове майно відповідно до Постанови КМУ від 16 березня 2016 року №178 «Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за не отримане речове майно. Вказано, що позивач звернувся до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України 24.11.2021 року з проханням надання пояснень щодо нарахування та виплати компенсації за нетримане речове майно, однак військовою частиною НОМЕР_1 заява була проігнорована. Зазначено, що позивач не зміг звернутися до суду, так як дуже погано себе почував та хворів у зв`язку з епідеміологічною ситуацією в регіоні і в Україні в цілому, спричиненої хворобою COVID-19.

Дослідивши вищевказану заяву, а також позовну заяву та долучені до неї документи, суддя дійшов висновку про необхідність повернення позовної заяви позивачу, керуючись наступним.

Згідно з п.5 ч.1 ст.171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою цієї статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, КАС України передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині другій статті 122 цього Кодексу.

Таким спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Судовою палатою з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду Верховного Суду у постанові від 30 листопада 2020 року у справі № 480/3105/19 визначено правову природу грошової компенсації за неотримане речове майно та строки її виплати. Судова палата, проаналізувавши наведені законодавчі приписи та висновки Конституційного Суду України і Верховного Суду, дійшла до такого.

Зі змісту положень Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 29 квітня 2016 року № 232, висновується, що речове забезпечення не має характеру винагороди за виконану працю, а спрямоване насамперед на задоволення потреб військовослужбовців під час несення ними військової служби.

Такі гарантії щодо забезпечення військовослужбовців доречно порівняти із подібними категоріями трудового законодавства, а саме пунктом 3 частини першої статті 29 КЗпП України, відповідно до якого власник або уповноважений ним орган зобов`язаний до початку роботи за укладеним трудовим договором забезпечити працівника необхідними для роботи засобами.

Суд зазначає, що речове майно може бути різноманітним: майном особистого користування (предмети військової форми одягу, взуття та спорядження, які видаються у власне користування військовослужбовців) та інвентарним майном, яке є власністю військової частини та використовується особовим складом тимчасово під час проведення спеціальних робіт, несення бойового чергування, варти тощо. Лише перший вид майна, у разі його неотримання, підлягає грошовій компенсації.

Отже, речове майно не можна ототожнювати із заробітною платою (грошовим забезпеченням) військовослужбовця.

Як уже зазначено, стаття 116 КЗпП оперує поняттям "всі суми, що належать працівнику", а стаття 117 цього Кодексу передбачає санкцію за невиплату відповідних сум при звільненні.

Чинне законодавство передбачає обов`язок виплатити військовослужбовцю, який звільняється зі служби, грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно на день виключення зі списків особового складу військової частини.

Умовою для виникнення такого обов`язку є подання військовослужбовцем відповідного рапорту під час проходження служби.

Отже, компенсація вартості за неотримане речове майно належить до складу належних звільненому працівникові сум у розумінні статті 116 КЗпП України.

Враховуючи визначену у постанові судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 30 листопада 2020 року у справі № 480/3105/19 правову природу грошової компенсації за неотримане речове майно, спеціальним строком звернення до суду з цим позовом є місячний строк, установлений частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Такий правовий висновок Суду відповідає правовій позиції, викладеній Верховним Судом, зокрема, в постановах від 26 травня 2021 року у справі №380/5093/20, від 30.08.2021 по справі №520/7668/2020.

Відповідно до ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

15 жовтня 2020 року Наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій частині) за № 250 припинено (розірвано) контракт про проходження військової служби у Національній гвардії України та виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення: старшого сержанта ОСОБА_1 відповідно до статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за підпунктом «а» пункту два частини п`ятої (у зв`язку із закінченням строку контракту).

З адміністративним позовом до Харківського окружного адміністративного суду позивач звернувся 17.01.2022 року, про що свідчить відтиск штампу вхідної кореспонденції на позовній заяві.

Беручи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивач пропустив місячний строк звернення до суду з позовними вимогами.

Щодо посилань позивача на те, що при звільненні було написано рапорт на ім`я командира частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про нарахування та виплату компенсації за нетримане речове майно, суд зазначає наступне.

Позивачем не надано до суду жодних доказів наявності вказаної обставини.

Таким чином, вищевказані посилання позивача є необгрунтованими.

Щодо посилань позивача на те, що позивач звернувся до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України 24.11.2021 року з проханням надання пояснень щодо нарахування та виплати компенсації за нетримане речове майно, суд зазначає наступне.

15 жовтня 2020 року Наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій частині) за № 250 припинено (розірвано) контракт про проходження військової служби у Національній гвардії України та виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення: старшого сержанта ОСОБА_1 відповідно до статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за підпунктом «а» пункту два частини п`ятої (у зв`язку із закінченням строку контракту).

Позивач звернувся до Військової частини НОМЕР_1 із заявою від 24.11.2021 року про нарахування та виплату компенсації за нетримане речове майно.

Тобто, позивач звернувся до відповідача із вказаною заявою після спливу місячного строку звернення до суду з позовними вимогами.

Таким чином, вищевказані посилання позивача не можуть бути визнані поважними підставами для поновлення строку звернення до адміністративного суду

Щодо посилань позивача на те, що позивач не зміг звернутися до суду, так як дуже погано себе почував та хворів, суд зазначає наступне.

Позивачем не надано до суду жодних доказів наявності вищевказаних обставин.

Таким чином, вищевказані посилання позивача є необгрунтованими.

З огляду на викладене, обставини визначені позивачем, як поважні причин пропуску строку звернення до суду, не можуть вважатись такими.

Враховуючи вищевикладене, суддя не вбачає поважних причин пропуску строку звернення до суду та відповідно підстав для поновлення пропущеного строку звернення до суду.

Таким чином, позивачем не усунуто недоліків позовної заяви в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Згідно з п.1 ч.4 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

При цьому, слід зазначити, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до суду в порядку встановленому законом, що передбачено ч.8 ст. 169 КАС України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 123, ст. 169, ст. 248, ст.256, ст. 293, ст. 295, ст.297 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

У Х В А Л И В :
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії - повернути позивачу.

Копію даної ухвали направити позивачу та повернути позивачу позовну заяву з додатком.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Бабаєв А.І.