Справа № 520/23061/21
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2022-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

03 лютого 2022 року № 520/23061/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мельникова Р.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), третя особа: Київська окружна прокуратура м. Харкова про визнання неправомірними дій, визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Київського ВДВС у м. Харкові СМУМЮ (м. Харків) Конюховою В.А. відносно винесення постанови про накладення штрафу від 12.10.2021 р. у виконавчому провадженні №66591881;

- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу від 12.10.2021 р. у виконавчому провадженні № 66591881.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що дії старшого державного виконавця Київського ВДВС у м. Харкові СМУМЮ (м. Харків) Конюхової В.А. відносно винесення постанови про накладення штрафу від 12.10.2021 р. у виконавчому провадженні №66591881 та сама постанова є протиправними та такими, що порушують права позивача.

Ухвалою суду від 16.11.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі за вищевказаним позовом та призначено розгляд справи у судовому засіданні.

Представником відповідача через канцелярію суду було подано відзив на позовну заяву, в якому вказано, що відповідач проти заявленого позову заперечує з підстав його необґрунтованості та недоведеності. Також, представником відповідача вказано, що виконавче провадження ВП №66591881з примусового виконання виконавчого листа №640/1197/18 від 09.08.2021 року, виданого Київським районним судом м. Харкова, про зобов`язання позивача відновити мансардний поверх будинку та квартири АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 шляхом приведення їх до попереднього стану, що існував до початку виконання будівельних робіт, відповідно до технічних паспортів від 03.03.2011 та 30.10.2008, перебуває на виконанні у відділі. При цьому, представником відповідача наголошено на обставинах того, що позивачем, який є боржником у вказаному виконавчому провадженні не було виконання рішення суду та не надано такого підтвердження відповідачу. Відтак, після здійснення виходу за місцем виконавчих дій державним виконавцем було встановлено, що рішення суду не виконано про що складено акт державного виконавця від 12.10.2021 року. З огляду на зазначені обставини, керуючись ст.63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» 12.10.2021 року державним виконавцем було винесено спірну у даній справі постанову та надано боржнику новий строк для виконання. Відтак, підстави для задоволення позову відсутні.

Представником третьої особи через канцелярію суду було подано письмові пояснення, в яких вказано, що винесення оскаржуваної позивачем у даній справі постанови обумовлено невиконанням боржником судового рішення. При цьому, за результатами ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження третій особі стало відомо, що боржник не надав державному виконавцю будь-яких письмових пояснень причин невиконання постанови Харківського апеляційного суду від 06.07.2021 року, якою його зобов`язано відновити мансардний поверх будинку та квартири АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 . Відтак, підстави для задоволення позову відсутні.

Представник позивача в судове засідання, призначене на 03.02.2022 року о 16:30 годині, не прибув, через канцелярію суду подав письмові пояснення.

Представник відповідача в судове засідання, призначене на 03.02.2022 року о 16:30 годині, не прибув, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином.

Представник третьої особи в судове засідання не прибув, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином. У наданих до суду письмових поясненнях представником відповідача викладено клопотання про розгляд справи без участі представника Київської окружної прокуратури м. Харкова.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положень частини 4 статті 229 КАС України.

Частиною 9 статті 205 КАС України передбачено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для розгляду справи в порядку письмового провадження.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, встановив наступне.

На виконанні у Київському відділі державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) перебуває виконавче провадження №66591881, в рамках якого здійснюється виконання виконавчого листа №640/1197/18 від 09.08.2021, виданого Київським районним судом м. Харкова, про зобов`язання ОСОБА_1 відновити мансардний поверх будинку та квартири АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 шляхом приведення їх до попереднього стану, що існував до початку виконання будівельних робіт, відповідно до технічних паспортів від 03.03.2011 та 30.10.2008.

Стягувачем у виконавчому провадженні № 66591881 визначено Київську окружну прокуратуру м. Харкова, а боржником ОСОБА_1 .

Матеріали справи свідчать, що 23.08.2021 державним виконавцем згідно ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та направлено її боржнику для виконання за адресою мешкання, що зазначена у виконавчому документі, а саме: АДРЕСА_3 , та за адресою виконання рішення суду, а саме: м. Харків, вул. Пушкінська, 19, стягувачу для відома (згідно списку № 3593 згрупованих поштових відправлень № 449, № 430).

В зазначеній постанові вказано, що боржнику необхідно виконати рішення суду протягом 10-ти робочих днів.

Також, 23.08.2021 державним виконавцем було винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та постанову про стягнення виконавчого збору.

12.10.2021 державним виконавцем здійснено вихід за місцем вчинення виконавчих дій м. Харків, вул. Пушкінська, 19, тобто адресою зазначеною у виконавчому листі Київського районного суду м. Харкова по справі № 640/1197/18 від 09.08.2021 року, та встановлено, що рішення суду не виконано, про що складено акт державного виконавця від 12.10.2021 року.

Зі змісту наданого до суду представником відповідача відзиву на позов встановлено, що керуючись ст.ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», 12.10.2021 державним виконавцем винесено постанова про накладення штрафу № 66591881 від 12.10.2021 у сумі 1700,00 грн. та надано новий строк для виконання (десять робочих днів).

Позивачем у позовній заяві вказано, що у вказаній постанові не зазначено суму штрафу, що свідчить про протиправність її винесення. Також, позивачем вказано, що винесенню зазначеної постанови має передувати комплекс заходів, а саме встановлення факту невиконання рішення, встановлення безпідставності невиконання, факт повторності такого невиконання, що не було встановлено відповідачем.

Вважаючи зазначену постанову та дії по її винесенню відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом задля захисту своїх порушених прав.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 4 частини 1 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: посвідчень комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій.

Як передбачено положеннями ст. 15 Закону України "Про виконавче провадження" сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Як передбачено приписами ст.18 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Відповідно до положень ч.3 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Як передбачено приписами ч.2 ст. 63 Закону України "Про виконавче провадження", у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

При цьому, положеннями ст.75 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Отже, як встановлено під час судового розгляду справи державним виконавцем 12.10.2021 було винесено постанову про накладення штрафу № 66591881 від 12.10.2021 у сумі 1700,00 грн. за невиконання рішення суду та надано новий строк для виконання (десять робочих днів).

Як встановлено судом, у спірній постанові зазначено: «Боржником у встановлений виконавцем строк рішення не виконано. Станом на 12.10.2021 відомості про виконання рішення чи про причини його невиконання протягом встановленого строку боржником надані не були. Відповідно до частини другої статті 75 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення». Пунктом 1 Резолютивної частини зазначеної постанови постановлено: «За повторне невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії накласти на ОСОБА_1 штраф на користь держави у подвійному розмірі». При цьому сума штрафу в постанові не вказана.

Під час розгляду справи встановлено, що 11.11.2021 року старшим державним виконавцем Конюховою В.А., керуючись ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про виправлення помилки у процесуальному документі. Так, зазначеною постановою старшим державним виконавцем Конюховою В.А. внесено виправлення до документу «постанова про накладення штрафу» від 12.10.2021 року та замінено п.1 резолютивної частини постанови фразою наступного змісту: «За невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії, накласти на боржника штраф на користь держави у розмірі 1 700,00 грн. Виправити арифметичну помилку в п.1 резолютивної частини постанови зазначивши розмір штрафу на користь держави 1700,00 грн.».

Представником позивача під час розгляду справи було надано пояснення та вказано, що зазначене виправлення не спростовує та не нівелює допущених державним виконавцем порушень та обставин порушення прав позивача в цілому.

Також, представником позивача у наданих поясненнях було вказано, що позивача жодним чином не було повідомлено про виїзд державного виконавця для встановлення та перевірки виконання або невиконання рішення суду. Тим більше, що місцем проведення виконавчих дій є квартира, яка є приватною власністю і відповідно приміщенням до якого не мають доступу сторонні особи, що унеможливлює фактичну перевірку державним виконавцем виконання судового рішення. Крім того, представником позивача вказано, що державним виконавцем на адресу позивача було направлено виклик від 18.10.2021 року, який позивачем було отримано 25.10.2021 року, що фактично унеможливило прибуття позивача на заявлений виклик 20.10.2021 року. Водночас, вказано на обставини не здійснення державним виконавцем дій стосовно перевірки обставин виконання позивачем судового рішення, оскільки позивачем направлялась до суду заява про роз`яснення судового рішення. Також, представником позивача вказано на помилковість посилань відповідача на повторність встановлення невиконання позивачем рішення суду.

Надаючи оцінку вказаним доводам представника позивача суд зазначає, що а ні до відповідача, а ні до суду позивачем не було надано доказів виконання судового рішення або вчинення дій направлених на його виконання, як не було надано і доказів наявності поважних причин не виконання судового рішення.

Також, суд зазначає, що посилання представника позивача на обставини необізнаності останнього щодо проведення державним виконавцем виїзду для перевірки стану виконання судового рішення не може вважатися судом належним доказом протиправності дій державного виконання стосовно винесення спірної постанови, оскільки позивач був обізнаний про існування судового рішення та покладені на нього таким рішенням обов`язки щодо відновлення мансардного поверху будинку та квартири АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , а відтак не був позбавлений можливості отримати інформацію стосовно руху виконавчого провадження.

Крім того, зі змісту наданих представником відповідача під час розгляду справи пояснень судом встановлено доводи останнього стосовно того, що під час виїзду на місце проведення виконавчих дій було встановлено відсутність осіб за відповідною адресою та огляд було здійснено з вулиці.

Суд враховує посилання позивача на допущені відповідачем помилки у спірній постанові, проте зазначає, що останні було в подальшому виправлено постановою від 11.11.2021 року. Тим більше, позивач після отримання спірної у даній справі постанови не був позбавлений звернення до відповідача з метою встановлення спірних обставин.

Натомість, як встановлено під час розгляду справи позивач жодних дій не вчинив, доказів виконання судового рішення або навпаки поважності причин невиконання до відповідача не надав.

Водночас, судом встановлено, що в раках виконавчого провадження №66591881 державним виконавцем було також винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 3400,00 грн. та 09.11.2021 року направлено подання про притягнення боржника ОСОБА_1 до кримінальної відповідності за ознаками злочину ст. 382 Кримінального кодексу України, а саме за невиконання рішення суду та 09.11.2021 року згідно п.9 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» винесена постанова про закінчення виконавчого провадження.

Вказані обставини, на переконання суду, свідчать на користь того, що позивачем не було вчинено дій направлених на виконання судового рішення та доказів такого не було надано ані до суду, а ні до відповідача.

В той же час, посилання представника позивача на обставини звернення до суду із заявою про роз`яснення судового рішення не можуть вважатися судом належним та обґрунтованими, оскільки як встановлено судом під час розгляду справи виконавчий лист №640/1197/18 від 09.08.2021, виданий Київським районним судом м. Харкова, було видано на виконання постанови Харківського апеляційного суду від 09.07.2021 року по справі №640/1197/18 та ОСОБА_1 був присутній під час винесення зазначеного судового рішення, про що свідчить зміст останнього, а отже саме з дати винесення такого судового рішення позивач був обізнаний про його існування.

Однак, із заявою про роз`яснення судового рішення позивач вирішив звернутись лише 18.11.2021 року, що дає підстави для висновку про те, що до вказаної дати позивачу вказане судове рішення та порядок його виконання були зрозумілі.

Також, суд вважає необґрунтованими посилання представника позивача на обставини звернення із заявою про зупинення виконання судового рішення до Верховного Суду, оскільки такі не свідчать на користь того, що позивачем вчинялись дії саме щодо виконання судового рішення по справі №640/1197/18, тим більше, що у задоволенні такого клопотання позивача було відмовлено, що підтверджується ухвалою Верховного Суду від 06.08.2021 року.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість та недоведеність доводів та посилань позивача, оскільки такі не свідчать про допущення державним виконавцем порушення норм діючого законодавств ата прав позивача.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування.

Суд зазначає, що відповідно до положень ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку, що позивачем не надано достатніх доказів, які б свідчили про протиправність дій відповідача та протиправність винесеної останнім постанови про накладення штрафу від 12.10.2021 р. у виконавчому провадженні № 66591881.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243-246, 250, 255, 287, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 ) до Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (вул. Студентська, буд. 5/6, м. Харків, 61024), третя особа: Київська окружна прокуратура м. Харкова (вул. Сумська, буд. 76, м. Харків, 61002) про визнання неправомірними дій, визнання протиправною та скасування постанови відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Мельников Р.В.