Справа № 380/3440/21
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2022-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2022 рокуЛьвівСправа № 380/3440/21 пров. № А/857/20668/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Матковської З.М. та Кузьмича С.М.,

з участю секретаря судового засідання - Омеляновської Л.В.,

а також сторін (їх представників):

від відповідача - Дутка Ю.І.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові апеляційну скаргу Ліцею «Просвіта» Львівської міської ради на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20.09.2021р. в адміністративній справі за позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Львівській обл. до Ліцею «Просвіта» Львівської міської ради про застосування заходів реагування у вигляді зупинення експлуатації будівлі (суддя суду І інстанції: Мричко Н.І.; час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 10 год. 59 хв. 20.09.2021р., м.Львів; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: 27.09.2021р.),-

В С Т А Н О В И В:

15.03.2021р. позивач Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Львівській обл. (ГУ ДСНС України у Львівській обл.) звернувся до суду із позовною заявою, в якій просив застосувати заходи реагування у вигляді зупинення експлуатації будівлі відповідача Ліцею «Просвіта» Львівської міської ради (Ліцей «Просвіта ЛМР), що розташована за адресою: 79008, м.Львів, вул.Просвіти, буд.2-4, до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки шляхом опечатування (опломбування) та відімкнення від джерел живлення (а.с.1-3).

Розгляд цієї справи, що віднесена процесуальним законом до справ незначної складності, проведено судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін (а.с.28-29).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20.09.2021р. заявлений позов задоволено частково; зупинено експлуатацію будівлі Ліцею «Просвіта» ЛМР, що розташована за адресою: 79008, м.Львів, вул.Просвіти, буд.2-4, до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с.187-195).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив відповідач Ліцей «Просвіта» ЛМР, який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, що в своїй сукупності призвело до помилкового вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду частково та прийняти нову постанову, якою у задоволенні заявленого позову в частині зупинення експлуатації будівлі ліцею відмовити (а.с.200-204).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що захід реагування у вигляді повного зупинення роботи підприємства до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки є крайнім заходом, обрання якого є доцільним лише у разі, якщо виявлені допущенні порушення реально створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей. Позивачем не доведено належними та допустимими доказами те, що всі перелічені у позові порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки створюють реальну загрозу життю та здоров`ю людей, а усунення цих порушень вимагає вжиття заходів реагування у вигляді саме зупинення експлуатації будівлі ліцею.

На час розгляду справи відповідач усунув значну частину виявлених порушень, а також вживає заходів, які спрямовані на повне усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що виявлені позивачем в ході перевірок.

Наголошує на тому, що порушення, які залишились та не усунуті відповідачем, не можуть вважатися підставою для застосування заходів реагування у вигляді повного зупинення експлуатації будівлі, оскільки такі порушення за своїм змістом пов`язуються із існуючим фактом пожежі.

Також позивачем не було враховано можливості застосування інших заходів реагування, окрім зупинення роботи будівлі.

При цьому, згідно судової практики захід реагування у виді повного зупинення роботи з експлуатації приміщень є виключним заходом, який застосовується лише за наявності таких порушень пожежної та техногенної безпеки, які безумовно створюють реальну загрозу життю та здоров`ю людей (персоналу підприємства і особам, які будуть здійснювати гасіння виниклої пожежі). Тому, для правильного вирішення справи, що розглядається, необхідно серед виявлених контролюючим органом порушень пожежної та техногенної безпеки виокремити такі, які свідчать про наявність на час ухвалення судом рішення реальної загрози життю та здоров`ю людей, а отже, про наявність підстав для задоволення заявлених позовних вимог.

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, представника відповідача на підтримання поданої скарги, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено під час судового розгляду, в період з 09.02.2021р. по 16.02.2021р. позивачем ГУ ДСНС України у Львівській обл. проведено позаплановий захід державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки у будівлі Ліцею «Просвіта» ЛМР, що розташоване за адресою: 79008, Львівська обл., м.Львів, вул.Просвіти, буд.2-4.

За результатами проведеного позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки складено Акт № 11 від 16.02.2021р., згідно якого встановлено допущені позивачем порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки:

приміщення об`єкта не обладнані системами протипожежного захисту відповідно до ДБНВ.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту» (Система централізованого пожежного спостереження);

дерев`яні елементи горищних покриттів не оброблено засобами вогнезахисту які забезпечують І групу вогнезахисної ефективності;

черговий персонал не забезпечено фільтрувальними пристроями для саморятування під час пожежі з розрахунку на максимальну кількість дітей та окремо для обслуговуючого персоналу;

на вікнах будівлі не демонтовано глухі грати або улаштовано такі, що розкриваються, розсуваються або знімаються;

всі з`єднання відгалуження та окінцювання жил проводів не здійснено за допомогою зварювання паяння або затискачів;

підтримання експлуатаційній придатності СПЗ не проводиться відповідно до вимог ДБНВ.2.5.-56:2014 «Системи протипожежного захисту» (не заключено договір на технічне обслуговування СПЗ з ліцензованою організацією);

системи протипожежного захисту знаходяться у несправному стані (на пульті пожежного спостереження горить індикатор несправність);

захист будівель, від прямих попадань блискавки і вторинних її проявів, а також їх перевірку не виконано відповідно до вимог ДСТУ EN 62305:2012 «Блискавкозахист»;

допускається захаращення шляхів евакуації сторонніми предметами на першому поверсі (на шляхах евакуації розміщено дивани);

з 5-го поверху не передбачено другого евакуаційного виходу;

для кожного приміщення об`єкта не розроблені та не затверджені керівником об`єкта інструкції про заходи пожежної безпеки;

не проведено замір опору ізоляції і перевірка спрацювання приладів захисту електричних мереж та електроустановок від короткого замикання, які мають проводитися 1 раз на 2 роки, якщо інші терміни не обумовлені ПТЕ;

двері входу на горище не замінено на протипожежні;

електрощити, групові електрощитки не оснащені схемою підключення споживачів з пояснювальними написами і вказаним значенням номінального струму апарата захисту (плавкої вставки);

дозволено складування горючих матеріалів у технічному приміщенні на 4 поверсі (складування старих матраців);

допускається прокладання електричного кабелю по горючих елементах горища;

пожежні крани не перевірено на працездатність шляхом пуску води та реєстрацією результатів у відповідному журналі (а.с.4-12).

Також проведенню вказаного заходу передували аналогічні перевірки щодо дотримання відповідачем вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки під час експлуатації будівлі ліцею, що стверджується долученими до справи приписом № 179 від 28.12.2019р. (а.с.17-18).

Під час розгляду справи в суді першої інстанції, в період з 08.07.2021р. по 09.07.2021р. позивач провів позаплановий захід державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки щодо Ліцею «Просвіта» ЛМР, за результатами якого склав Акт № 3 від 09.07.2021р., в якому встановив порушення відповідачем вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, а саме:

приміщення об`єкта не обладнані системами протипожежного захисту відповідно до ДБНВ.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту» (Система централізованого пожежного спостереження);

дерев`яні елементи горищних покриттів не оброблено засобами вогнезахисту, які забезпечують І групу вогнезахисної ефективності;

всі з`єднання відгалуження та окінцювання жил проводів не здійснено за допомогою зварювання паяння або затискачів;

підтримання експлуатаційній придатності СПЗ не проводиться відповідно до вимог ДБНВ.2.5.-56:2014 «Системи протипожежного захисту» (не заключено договір на технічне обслуговування СПЗ з ліцензованою організацією);

системи протипожежного захисту знаходяться у несправному стані (на пульті пожежного спостереження горить індикатор несправність);

захист будівель, від прямих попадань блискавки і вторинних її проявів, а також їх перевірку не виконано відповідно до вимог ДСТУ EN 62305:2012 «Блискавкозахист»;

з 5-го поверху не передбачено другого евакуаційного виходу;

двері входу на горище не замінено на протипожежні;

електрощити, групові електрощитки не оснащені схемою підключення споживачів з пояснювальними написами і вказаним значенням номінального струму апарата захисту (плавкої вставки) (а.с.152-165).

Таким чином, відповідач частково усунув порушення законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, які виявлені позивачем під час перевірки та зафіксовані в Акті № 11 від 16.02.2021р.

Неможливість усунення вказаних порушень, за твердженням відповідача, зумовлена відсутністю необхідного фінансування з місцевого бюджету, а незначна кількість неусунутих недоліків не становлять загрозу життю та здоров`ю людей.

Також будівля ліцею є пам`яткою архітектури місцевого значення, а запропоновані позивачем заходи вносять зміни і втручання в історичний контекст будівлі (а.с.50, 168).

Приймаючи рішення по справі та частково задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не усунуті всі порушення вимог пожежної безпеки в навчальному закладі, а тому експлуатація такої будівлі до повного усунення виявлених перевіркою порушень є недопустимою.

Оскільки на час розгляду справи доказів, які б свідчили про повне усунення відповідачем порушень, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей, не надано, а ті порушення, які залишилися, продовжують створювати загрозу життю та здоров`ю людей, тому наявність наведених порушень вимог протипожежної безпеки призводить до невиправданого ризику виникнення надзвичайних ситуацій та, відповідно, ризику завдання шкоди життю і здоров`ю населення.

На думку суду, зупинення роботи будівлі ліцею до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки, шляхом опечатування (опломбування) та відімкнення від джерел живлення, не тільки перешкоджатиме усуненню відповідачем порушень вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки, а й фактично унеможливить виконання вимог органу контролю.

Відтак, з метою надання можливості реального усунення відповідачем виявлених порушень суд вважає за необхідне зупинити експлуатацію будівлі до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки.

Згідно з ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до роз`яснень, які наведені в п.13.1 постанови Пленуму ВАС України № 7 від 20.05.2013р. «Про судове рішення в адміністративній справі», у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

Рішення суду першої інстанції в частині, що не оскаржена особою, яка подала апеляційну скаргу, не може бути скасовано або змінено апеляційним судом (п.13.2 цієї постанови).

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції не оскаржується в частині незадоволених позовних вимог, тому в цій частині судове рішення не переглядається судом апеляційної інстанції.

Стосовно решти позовних вимог колегія суддів вважає, що наведені висновки суду першої інстанції є такими, що відповідають фактичним обставинам справи і нормам чинного законодавства, з наступних причин.

Частиною 5 ст.4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» передбачено, що виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання можуть бути зупинені повністю або частково виключно за рішенням суду.

Відновлення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання після призупинення можливе з моменту отримання органом державного нагляду (контролю), який ініціював призупинення, повідомлення суб`єкта господарювання про усунення ним усіх встановлених судом порушень.

Згідно з ч.7 ст.7 цього Закону на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

За приписами ч.2 ст.68 Кодексу цивільного захисту України у разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.

Частиною 1 ст.70 зазначеного Кодексу визначено, що підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є, зокрема, недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами; порушення вимог пожежної безпеки, передбачених стандартами, нормами і правилами, під час будівництва приміщень, будівель та споруд виробничого призначення; нездійснення заходів щодо захисту персоналу від шкідливого впливу ймовірних надзвичайних ситуацій.

Повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду.

Правила пожежної безпеки в Україні, затв. наказом МВС України № 1417 від 30.12.2014р., є обов`язковими для виконання суб`єктами господарювання, органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах.

Пожежна безпека повинна забезпечуватися шляхом проведення організаційних заходів та технічних засобів, спрямованих на запобігання пожежам, забезпечення безпеки людей, зниження можливих майнових втрат і зменшення негативних екологічних наслідків у разі їх виникнення, створення умов для успішного гасіння пожеж (п.4 Розділ І вказаних Правил).

Пунктами 26 та 33 ч.1 ст.2 Кодексу цивільного захисту України передбачено, що пожежна безпека - відсутність неприпустимого ризику виникнення і розвитку пожеж та пов`язаної з ними можливості завдання шкоди живим істотам, матеріальним цінностям і довкіллю, а небезпечний чинник - складова частина небезпечного явища (пожежа, вибух, викидання, загроза викидання небезпечних хімічних, радіоактивних і біологічно небезпечних речовин) або процесу, що характеризується фізичною, хімічною, біологічною чи іншою дією (впливом), перевищенням нормативних показників і створює загрозу життю та/або здоров`ю людини.

Згідно визначення ДСТУ 2272-06 «Пожежна безпека. Терміни та визначення основних понять» небезпечним чинником пожежі є прояв пожежі, що призводить чи може призвести до опечення, отруєння леткими продуктами згоряння або піролізу, травмування чи загибелі людей та (або) заподіяння матеріальних, соціальних, екологічних збитків. До небезпечних факторів пожежі належать: підвищена температура, задимлення, погіршення складу газового середовища.

Звідси, чинне законодавство пов`язує наявність чи відсутність загрози для життя і здоров`я людей від тих чи інших порушень законодавства у сфері пожежної безпеки не тільки із їхньою можливістю спричинити саму пожежу, але й сприяти її швидкому розвитку.

Таким чином, у випадку наявності підстав для застосування одного з таких заходів реагування як повне або часткове зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, орган контролю звертається до суду із адміністративним позовом.

В розглядуваному випадку позивачем шляхом проведення перевірки виявлена сукупність порушень законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки під час експлуатації будівлі Ліцею «Просвіта» ЛМР, що розташована за адресою: 79008, м.Львів, вул.Просвіти, буд.2-4, при цьому на час розгляду справи в суді першої інстанції відповідачем не у повній мірі такі порушення були усунуті.

За таких обставин в суду першої інстанції були наявними правові підстави для часткового задоволення заявленого позову.

У частині доводів апелянта колегія суддів враховує, що застосування розглядуваного крайнього заходу обґрунтовано позивачем належними доказами та причинами.

Так, представленими доказами доводиться факт часткового усунення відповідачем виявлених порушень законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки, при цьому частина порушень залишається неусунутою.

Обґрунтування наведеного заходу зумовлено необхідністю вжиття дієвих та своєчасних заходів, спрямованих на запобігання пожежам, забезпечення безпеки людей, зниження можливих майнових втрат і зменшення негативних екологічних наслідків у разі їх виникнення, створення умов для успішного гасіння пожеж.

Також враховуючи цільове призначення наведеного об`єкта відповідача та виявлені під час його експлуатації порушення, тривалий час їх неусунення, в колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості доводів позивача про наявність за цих умов загрози безпосередньо життю та здоров`ю людей.

При цьому, колегія суддів зауважує, що поняття порушення, яке створює загрозу життю та/або здоров`ю людей, є оціночним. Водночас, встановлені у цій справі порушення, безперечно, в тій чи іншій мірі створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей, оскільки стосуються, зокрема, протипожежних норм.

Зокрема, колегія суддів вважає, що системи пожежної сигналізації призначені для раннього виявлення пожежі та подавання сигналу тривоги для вжиття необхідних заходів, як наприклад, евакуювання людей, виклик пожежно-рятувальних підрозділів, відключення або блокування (розблокування) інших інженерних систем. Невлаштування систем протипожежного захисту збільшує час виявлення пожежі, що, у свою чергу, призводить до несвоєчасних заходів щодо евакуації людей та матеріальних цінностей на ранній стадії виникнення пожежі та може призвести до отримання травм, загибелі людей, що знаходяться в будівлі, та значних матеріальних втрат.

Непроведення вогнезахисного обробляння дерев`яних конструкцій горища вогнетривким розчином пришвидшить процес горіння та розповсюдження продуктів горіння по будівлі та на горищі, руйнування приміщення закладу, перехід пожежі на всю площу приміщення та на сусідні будівлі, що, в свою чергу, створює загрозу життю та/або здоров`ю людей.

Порушення вимог щодо улаштування, утримання та експлуатації електромереж і електрообладнання створює загрозу виникнення пожежі від дії теплових проявів електричної енергії, що може призвести до загибелі людей.

Згідно практики Європейського суду з прав людини оцінка додержання ст.1 Першого протоколу спирається на «справедливу рівновагу (баланс)» між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням у право власності, й інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання (рішення в справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції»).

Однак цей баланс не варто розуміти як необхідність обов`язкового досягнення «соціальної справедливості» у кожній конкретній справі. Зазначений критерій означає, що повинно бути розумне співвідношення (іншими словами - обґрунтована пропорційність) між метою, якої передбачається досягти, та засобами, що для цього використовуються. «Справедливого балансу» не буде дотримано, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар» (рішення в справі «Трегубенко проти України»).

Тобто порушення ст.1 Першого протоколу становить не саме по собі ущемлення прав особи, а наявний істотний дисбаланс між заходами, вжитими для забезпечення загальних інтересів суспільства, та потребою захищати право особи на мирне володіння своїм майном (рішення від 23.01.2014р. в справі «East/West Alliance Limited» проти України»).

У пошуках «справедливої рівноваги» Європейський суд з прав людини враховує велику кількість різноманітних чинників. Але й у цих питаннях (як і в питаннях наявності «суспільного інтересу») також визнає за державою достатньо широку «сферу розсуду», за винятком випадків, коли такий «розсуд» не ґрунтується на розумних підставах.

Що стосується конкретних обставин справи, то заходи реагування у сфері державного нагляду (контролю) у вигляді заборони експлуатації будівлі слід застосувати з метою попередження негативних наслідків, які можуть настати за наявних умов існування реальної загрози життю та здоров`ю людей.

Таким чином, можливі обмеження відповідача в здійсненні ним основної діяльності за наслідками застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю), не можуть бути співрозмірними із гарантованими державою правами людини на життя і здоров`я, особисту безпеку, які є найвищою соціальною цінністю, а їх забезпечення - головним обов`язком держави.

Виділення відповідачем такого окремого суб`єкта в розглядуваних правовідносинах як заклад освіти колегія суддів вважає помилковим з наступних підстав.

Норма ч.2 ст.68 Кодексу цивільного захисту України передбачає можливість застосування у разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, судом заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення:

роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів;

експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень;

випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.

Отже, вказана норма оперує узагальненими поняттями, без виділення конкретних особливостей наведених робіт, будівель, випуску продукції тощо.

Водночас, виділення таких узагальнених об`єктів не перешкоджає застосуванню норм Кодексу цивільного захисту України до будівель і споруд навчальних закладів.

При цьому, наявність такого виду експлуатації як забезпечення навчального процесу закладу освіти, не є обставиною, яка унеможливлює поширення норм Кодексу цивільного захисту України на вказані об`єкти.

Колегія суддів враховує доводи апелянта про те, що на час апеляційного розгляду справи ним частково виконані вимоги із усунення виявлених порушень. Факт виконання/невиконання суб`єктом господарювання порушень, встановлених зокрема, в акті за результатами проведення попереднього заходу (перевірки) органом державного нагляду (контролю), шляхом винесення припису, може бути встановлено лише за результатами проведення таким органом позапланових заходів (перевірки).

Під час апеляційного розгляду справи відповідачем надано копію Акту № 425 від 10.12.2021р., складеного за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки Ліцею «Просвіта» ЛМР, згідно якого залишаються неусунутими наступні порушення:

дерев`яні елементи горищних покриттів не оброблено засобами вогнезахисту які забезпечують І групу вогнезахисної ефективності;

з`єднання, відгалуження та окінцювання жил проводів і кабелів не здійснено за допомогою опресування, зварювання, паяння або затискачів;

захист будівель, від прямих попадань блискавки і вторинних її проявів, а також їх перевірку не виконано відповідно до вимог ДСТУ EN 62305:2012 «Блискавкозахист»;

з 5-го поверху не передбачено другого евакуаційного виходу;

двері входу на горище не замінено на протипожежні.

Також колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що враховуючи характер порушень, виявлених під час проведення перевірки відповідача, які станом на час розгляду цієї справи в суді не усунуті, вони можуть призвести до займання і розповсюдження вогню та безумовно пов`язанні з ризиком настання реальної загрози життю та здоров`ю людей від пожежі.

Вказані порушення не є формальними, а стосуються виключно відсутності у відповідача необхідної системи заходів для уникнення виникнення пожежі, її гасіння та швидкого реагування у разі її виникнення.

Обраний судом спосіб задоволення заявленого позову - зупинення експлуатації будівлі відповідача за своїм змістом не суперечить приписам ч.2 ст.68 Кодексу цивільного захисту України і не заперечує суті застосованого судом заходу реагування.

Формальна невідповідність сформульованого судом заходу реагування у буквальному виразі приписам Кодексу цивільного захисту України не призводить до жодного порушення прав відповідача, не покладає на нього додатковий тягар і не сприяє будь-якому свавіллю зі сторони позивача суб`єкта владних повноважень.

Із урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що позовні вимоги ГУ ДСНС України у Львівській обл. про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) є обґрунтованими, підтверджуються долученими до матеріалів справи доказами, а тому такі підлягають до часткового задоволення.

В частині решти доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи позивача, наведені в позовній заяві, заперечення відповідача, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не встановив неправильного застосування норм матеріального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду першої інстанції у справі, якими позовні вимоги задоволені частково у визначений спосіб.

Оцінюючи в сукупності наведені обставини справи, виходячи з вищевказаних положень нормативно-правових актів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про часткову підставність та обґрунтованість заявленого позову, через що останній підлягає до часткового задоволення, із вищевказаних мотивів.

За правилами ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта Ліцей «Просвіта» ЛМР.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно та повно встановив обставини справи, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судового рішення, а тому підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.139, ч.3 ст.243, ст.310, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Ліцею «Просвіта» Львівської міської ради на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20.09.2021р. в адміністративній справі № 380/3440/21 залишити без задоволення, а вказане рішення суду без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Ліцей «Просвіта» Львівської міської ради.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді З. М. Матковська
С. М. Кузьмич
Дата складання повного тексту судового рішення: 31.01.2022р.