Справа № 560/13811/21
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2022-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/13811/21

Головуючий у 1-й інстанції: Польовий О.Л.

Суддя-доповідач: Граб Л.С.

26 січня 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Смілянця Е. С. Сторчака В. Ю.

за участю: секретаря судового засідання: Москалюк Ю.П.

представника позивача: Комуніцької Р.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2021 року у справі за адміністративним позовом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Хмельницькому до Головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області про визнання дій протиправними та заборону вчиняти дії,

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2021 року Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Хмельницькому (далі ТУ ДБР розташоване у місті Хмельницькому) звернулось до суду з позовом до Головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області (далі ГУ ДКС у Хмельницькій області), в якому просило:

-визнати протиправними дії ГУ ДКС у Хмельницькій області спрямовані на зупинення операцій на рахунках ТУ ДБР розташованого у місті Хмельницькому на підставі виконавчого документу, виданого Хмельницьким окружним адміністративним судом від 01.09.2021 по справі №560/586/21;

-заборонити ГУ ДКС у Хмельницькій області вчиняти дії спрямовані на зупинення операцій по рахунках ТУ ДБР розташованого у місті Хмельницькому на підставі виконавчих документів.

Разом з позовною заявою ТУ ДБР розташоване у місті Хмельницькому подало заяву про забезпечення позову, в якій просило:

- заборонити ГУ ДКС у Хмельницькій області вчиняти дії, спрямовані на безспірне списання з рахунків ТУ ДБР, розташованого у місті Хмельницькому, за виконавчими документами, виданими Хмельницьким окружний адміністративним судом від 01.09.2021 у справі №560/586/21 в сумі 95330,48 грн. на користь ОСОБА_1 ;

-заборонити ГУ ДКС у Хмельницькій області вчиняти дії, спрямовані на зупинення операцій на рахунках ТУ ДБР, розташованого у місті Хмельницькому;

- зупинити стягнення ГУ ДКС у Хмельницькій області з ТУ ДБР, розташованого у місті Хмельницькому на підставі виконавчих документів, виданих Хмельницьким окружний адміністративним судом від 01.09.2021 у справі №560/586/21 в сумі 95330,48 грн. на користь ОСОБА_1 .

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2021 року заяву задоволено частково:

-заборонено до набрання законної сили рішенням суду у цій справі ГУ ДКС у Хмельницькій області вчиняти дії, спрямовані на зупинення операцій на рахунках ТУ ДБР, розташованого у місті Хмельницькому.

У задоволенні решти заяви відмовлено.

Не погодившись з вказаною ухвалою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив прийняти рішення про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ГУ ДКС у Хмельницькій області посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм процесуального права.

24.01.2022 року від позивача через канцелярію суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вказано на безпідставність доводів апеляційної скарги, у зв`язку із чим останній просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

В судовому засіданні представник позивача заперечила щодо задоволення апеляційної скарги та просила ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи уповноваженого представника для участі у розгляді справи до суду не направив, що відповідно до норм ч.2 ст.313 КАС України не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу в оскаржуваній частині, суд першої інстанції дійшов висновку про обгрунтованість заяви та наявність правових підстав для забезпечення позову шляхом заборони ГУ ДКС у Хмельницькій області до набрання законної сили рішенням суду у цій справі вчиняти дії, спрямовані на зупинення операцій на рахунках ТУ ДБР, розташованого у місті Хмельницькому.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі, колегія суддів виходить із наступного.

Особливості забезпечення адміністративного позову визначені главою 10 розділу 1 КАС України.

Так, ч. 2 ст. 150 КАС України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

В свою чергу, порядок подання заяви про забезпечення позову визначений у ст. 153 КАС України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.153 КАС України заява про забезпечення позову до подання позовної заяви подається до суду, до якого має бути подано позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

З матеріалів справи з`ясовано, що до ГУ ДКС у Хмельницькій області, в порядку ст. 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" пред`явлено до виконання виконавчий документ від 01.09.2021 по справі №560/586/21 про стягнення коштів з ТУ ДБР, розташованого у місті Хмельницькому.

22.09.2021 відповідач направив позивачу листа №07.1-17-06/6388, у якому повідомив про надходження виконавчого листа по справі №560/586/21 та необхідності подання інформації, пов`язаної з виконанням рішення із обов`язковим підтвердженням КПКВК, номеру рахунку та КЕКВ.

У відповідь на лист, позивач надіслав на адресу відповідача лист від 23.09.2021 №8007/14-09-21 з проханням утриматися від здійснення безспірного списання коштів та розблокування рахунків ТУ ДБР, розташованого у місті Хмельницькому до прийняття відповідних рішень Касаційним адміністративним судом у справі №560/585/21.

У свою чергу Казначейство листом від 29.09.2021 повідомило заявника про відсутність законних підстав для відкладення чи зупинення безспірного списання коштів, передбачених п.п. 11, 13 Порядку.

01.10.2021 на ГУ ДКС у Хмельницькій області повторно надійшов лист з проханням утраматись від безспірного списання коштів та розблокування рахунків ТУ ДБР розташованого у місті Хмельницькому з підстав, зазначених у попередньому листі.

Листом від 05.10.2021 № 04.-01-06/6735 відповідач черговий раз повідомив про відсутність підстав для невиконання судового рішення у справі №560/585/21.

ТУ ДБР розташованого у місті Хмельницькому вважаючи, що вказані дії є протиправними, а невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та поновлення порушених прав, за захистом яких воно звернулося до суду, подало до суду дану заяву.

Приймаючи рішення про часткове задоволення заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що інститут повороту виконання судового рішення у спірних правовідносинах, передбачений ст. 381 КАС України не допускається, що може завдати шкоди державному бюджету у вигляді безпідставно виплачених коштів у розмірі 95330,48 грн.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Так, у постанові від 25 березня 2020 року у справі №240/9592/19 Верховний Суд зазначив, що заходи забезпечення мають вживатись лише в межах позовних вимог, бути співмірними з ними, а необхідність їх застосування повинна обґрунтовуватись поважними підставами й підтверджуватись належними доказами.

При цьому, за висновками Верховного Суду, що викладеними у постанові від 23 червня 2020 року у справі № 640/110/20, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист якого просить заявник, з наслідками, які настануть внаслідок, зокрема, зупинення дії оскаржуваного адміністративного акта. Заходи забезпечення позову застосовуються задля гарантування реального виконання в майбутньому судового рішення у випадку його ухвалення на користь позивача. Водночас, для виконання таких заходів потрібно додержуватися щонайменше однієї з умов, визначених у ч. 2 ст. 150 КАС України.

Перевіряючи відповідність оскаржуваної ухвали вимогам ст.ст. 150, 151 КАС України з урахуванням зазначених правових висновків Верховного Суду, колегія суддів враховує, що рішення чи дії суб`єктів владних повноважень мають певний вплив на учасників відповідних правовідносин. Такі дії можуть завдавати шкоди і мати наслідки, які заявник оцінює негативно. Проте зазначені обставини, навіть у разі їх доведення, не є підставами для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі.

За змістом п. 2 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 р. № 845 (далі Порядок №845) безспірне списання - операції з коштами державного та місцевих бюджетів, що здійснюються з метою виконання Казначейством та його територіальними органами рішень про стягнення коштів без згоди (подання) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, боржників, органів місцевого самоврядування та/або державних органів на підставі виконавчих документів.

П.п. 29,30 Порядку №845 передбачено, що у разі неможливості визначення кодів класифікації видатків бюджету або рахунків, з яких проводиться безспірне списання коштів, орган Казначейства не пізніше двох робочих днів з наступного робочого дня після надходження виконавчого документа надсилає до боржника або бюджетної установи, що здійснює централізоване обслуговування боржника, запит для встановлення відповідних даних із зазначенням строку надання відповіді.

На період встановлення даних, зазначених у пункті 29 цього Порядку №845, не проводяться платежі за платіжними дорученнями боржника або бюджетної установи щодо операцій, пов`язаних із централізованим обслуговуванням боржника, за всіма рахунками, кодами класифікації видатків бюджету, крім платежів, зазначених у пункті 25 цього Порядку.

Таким чином дії ГУ ДКС у Хмельницькій області, що визначені заявником як предмет майбутнього позову, створюють наслідки для Державного бюро розслідувань у вигляді зупинення проведення платежів (за певними винятками), а також можуть призвести до безспірного списання коштів з рахунків.

Водночас самі по собі вказані дії, які безумовно стосуються прав та інтересів заявника, не порушують їх. Відповідні дії будуть порушувати права та інтереси Державного бюро розслідування у тому разі, якщо вони будуть вчинені без дотримання вимог Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" та Порядку №845. Зазначені обставини підлягають доведенню у встановленому законом порядку.

Разом з тим, як раніше зазначалося, суд першої інстанції не встановив ознак очевидної протиправності дій Державної казначейської служби України, спрямованих на безспірне списання коштів з рахунку Державного бюро розслідувань на підставі виконавчих документів у справі № 560/585/21.

Обов`язковою умовою для вжиття заходів забезпечення позову є також співмірність відповідних заходів з вимогами, які Державне бюро розслідувань має намір заявити в адміністративному позові.

Необхідність звернення до суду із позовом у даній справі та з заявою про забезпечення позову ТУ ДБР, розташоване у місті Хмельницькому пов`язує із вчиненням ГУ ДКС у Хмельницькій області неправомірних, на його думку, дій щодо зупинення операцій на рахунках та направлення вимоги щодо вжиття заходів для встановлення асигнувань саме в рамках виконання судового рішення у справі № 560/585/21.

Натомість оскаржуваною ухвалою суду від 18.10.2021 року ГУ ДКС у Хмельницькій області заборонено вчиняти всі дії, спрямовані на зупинення операцій на рахунках ТУ ДБР, розташованого у місті Хмельницькому, а не лише під час безспірного списання коштів на підставі виконавчого документа, виданого Хмельницьким окружним адміністративним судом у справі № 560/585/21.

Таким чином вищезазначена ухвала суду не відповідає вимогам ч.2 ст.151 КАС України, що є самостійною і достатньою підставою для її скасування.

Слід також зазначити, що звернення до суду із заявою про забезпечення позову має на меті недопущення стягнення коштів на підставі судового рішення, що набрало законної сили, однак оскаржується в касаційному порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 325 КАС України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Водночас ч. 1 ст. 375 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскаржуваного судового рішення або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Передбачивши можливість примусового виконання рішення суду після закінчення апеляційного перегляду, Кодекс адміністративного судочинства України одночасно визначив механізм захисту прав боржника у разі оскарження такого рішення в касаційному порядку шляхом звернення до суду касаційної інстанції із заявою про зупинення виконання оскаржуваного судового рішення або зупинення його дії.

Наявність такої процедури гарантує дотримання необхідного балансу між забезпеченням прав та інтересів стягувача і боржника. Натомість вжиття судом додаткових заходів у вигляді заборони Державній казначейській службі України вчиняти дії, спрямовані на зупинення операцій на рахунках Державного бюро розслідувань, призводить до порушення такого балансу, що не відповідає вимогам ч. 2 ст. 151 КАС України.

Зазначені обставини у своїй сукупності вказують на те, що підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову Державного бюро розслідувань були відсутні.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даної заяви не правильно встановив фактичні обставини справи та не надав їм належної правової оцінки, а доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції та дають правові підстави для скасування оскаржуваного судового рішення.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення зокрема є, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За таких обставин колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу ГУ ДКС у Хмельницькій області задовольнити, а ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2021 року скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 151, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329, 370, 375 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області задовольнити повністю.

Ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2021 року у справі за адміністративним позовом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Хмельницькому до Головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області про визнання дій протиправними та заборону вчиняти дії скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні заяви Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому про забезпечення позову відмовити в повному обсязі.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 01 лютого 2022 року.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Смілянець Е. С. Сторчак В. Ю.