Справа № 520/15186/21
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2022-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

27 січня 2022 року № 520/15186/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мельникова Р.В.,

за участю секретаря судового засідання - Гриньків В.О.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Павлович Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України, про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області, якими визначено суми податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2020 рік від 31.03.2021 року № 0-2030, на суму 88,32 грн.; від 31.03.2021 року № 0-2030, на суму 3178,58 грн.; від 31.03.2021 року № 0-2030, на суму 8718,66 грн.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та такими, що порушують права позивача, оскільки ґрунтуються на помилкових висновках контролюючого органу.

Ухвалою суду від 16.08.2021 року прийнято вищевказаний позов до розгляду, відкрито спрощене провадження у справі та призначено розгляд справи в спрощеному позовному провадженні.

Представник відповідача у наданому до суду відзиві на позов, проти заявленого позову заперечував та зазначив, що податкові повідомлення-рішення винесено контролюючим органом у відповідності до норм діючого законодавства.

Позивач в судове засідання прибув, позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача в судове засідання прибув, проти заявленого позову заперечував з підстав, викладених у письмовому відзиві на позов.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

« 11» червня 2021 року позивач отримала по пошті податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області, якими визначено суми податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2020 рік:

- від 31.03.2021 року № 0-2030 на суму 88,32 грн.;

- від 31.03.2021 року № 0-2030 на суму 3178,58 грн.;

- від 31.03.2021 року № 0-2030 на суму 8718,66 грн.

Позивачем у позовній заяві вказано, що отримання зазначених податкових повідомлень-рішень свідчить на користь того, що контролюючим органом було нараховано позивачу податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, проте при нарахуванні такого податку контролюючий орган допустив чинні порушення. Так, у отриманих повідомленнях-рішеннях не було зазначено та до них не було додано розрахунку податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Також у вказаних податкових повідомленнях-рішеннях не було вказано об`єкти нерухомості, їх площу, ставку податку, на підставі яких податковим органом було зроблено такий розрахунок. Податкові повідомлення-рішення з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не відповідають нормам законодавства, оскільки не містять підпису керівника (виконувача його обов`язків, його заступника або уповноваженої особі) контролюючого органу. Крім того, податкові повідомлення-рішення скріплені печаткою неіснуючого державного органу, оскільки на них стоїть печатка юридичної особи з кодом , а відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань юридичної особи з таким кодом не існує. Водночас, позивачем наголошено на обставинах того, що контролюючий орган, вказавши в оскаржуваних податкових повідомленнях-рішеннях платіжні реквізити ГУ ДКС України в Харківські області замість платіжних реквізитів органу місцевого самоврядування, допустив грубе порушення вимог п.п. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 та п. 266.9 ст. 266 Податкового кодексу України, також п. 19 ч. 1 ст. 64 Бюджетного кодексу України. Крім того, позивачем наголошено на обставинах того, що з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що квартира АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 15152094) належить на праві спільної власності позивачу та ОСОБА_2 та позивач з вказаною особою неодноразово звертались до відповідача з повідомленнями про те, що між ними, як співвласниками квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 15152094), досягнуто згоди про те, що платником податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за вказану квартиру є ОСОБА_2 .

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку заявленим позовним вимогам та запереченням проти них, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.10.3 ст.10 Податкового кодексу України питання щодо встановлення податку на майно, в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки вирішують місцеві ради в межах повноважень.

Пунктом 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України передбачено, що сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Відповідно до ст.265 Податкового кодексу України податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є складовою податку на майно.

Відповідно до пп.266.1.1 п.266.1 ст.266 Податкового кодексу України, платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно із пп.266.1.2 п.266.1 ст.266 Податкового кодексу України визначення платників податку в разі перебування об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості у спільній частковій або спільній сумісній власності кількох осіб: а) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній частковій власності кількох осіб, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку; б) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділений в натурі, платником податку є одна з таких осіб-власників, визначена за їх згодою, якщо інше не встановлено судом; в) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб і поділений між ними в натурі, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку.

Об`єктом оподаткування згідно пп.266.2.1 п.266.1 ст.266 Податкового кодексу України, є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (пп. 266.3.1 п. 266.3 ст. 266 Податкового кодексу України).

Відповідно до пп. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 Податкового кодексу України, база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Згідно з п.п. 266.4.1 п. 266.4 ст. 266 Податкового кодексу України, база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується:

а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів;

б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів;

в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів.

Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).

Згідно пп. 266.4.3 п. 266.4 ст. 266 Податкового кодексу України, пільги з податку, передбачені підпунктами 266.4.1 та 266.4.2 цього пункту, для фізичних осіб не застосовуються до: - об`єкта/об`єктів оподаткування, якщо площа такого/таких об`єкта/об`єктів перевищує п`ятикратний розмір неоподатковуваної площі, встановленої підпунктом 266.4.1 цього пункту; - об`єкта/об`єктів оподаткування, що використовуються їх власниками з метою одержання доходів (здаються в оренду, лізинг, позичку, використовуються у підприємницькій діяльності).

Положеннями пп. 266.5.1. п. 266.5 ст. 266 Податкового кодексу України визначено, що ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, установлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Згідно пп. 266.6.1 п.266.6 ст.266 Податкового кодексу України, базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Відповідно до п.п. а пп. 266.10.1 п. 266.10 ст. 266 Податкового кодексу України податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Згідно пп.266.7.1 п.266.7 ст.266 Податкового кодексу України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку:

а) за наявності у власності платника податку одного об`єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;

б) за наявності у власності платника податку більше одного об`єкта житлової нерухомості одного типу, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;

в) за наявності у власності платника податку об`єктів житлової нерухомості різних видів, у тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпункту "в" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;

г) сума податку, обчислена з урахуванням підпунктів "б" і "в" цього підпункту, розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги загальної площі кожного з об`єктів житлової нерухомості.

Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Крім того, пункт 266.8 статті 266 Податкового кодексу України визначає порядок обчислення сум податку в разі зміни власника об`єкта оподаткування податком.

Так, підпунктом 266.8.1 пункту 266.8 статті 266 Податкового кодексу України встановлено, що у разі переходу права власності на об`єкт оподаткування від одного власника до іншого протягом календарного року податок обчислюється для попереднього власника за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому припинилося право власності на зазначений об`єкт оподаткування, а для нового власника - починаючи з місяця, в якому він набув право власності.

Зі змісту наданого до суду представником відповідача відзиву на позов встановлено, що згідно з відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у власності ОСОБА_1 перебуває: квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 518,8 м2; квартира АДРЕСА_3 , загальною площею 184,6 м2; квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 67,3 м2, розмір частки у праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 становить 44,87 м2; гараж № НОМЕР_1 , розташований за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 20,4 м2.

Також, представником відповідача вказано, що для обрахування сум податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянка необхідно визначити питому вагу для кожного об`єкту нерухомості:

184,6 / 770,70 = 0,240 - для квартири АДРЕСА_3 , де 184,6 - загальна площа квартири; 770,70 - загальні площа об`єктів житлової нерухомості, що перебувають у власності позивача;

44,87 / 770,70 = 0,058 - для квартири АДРЕСА_1 , де 44,87 - розмір частки, що перебуває у власності позивача; 770,70 - загальна площа об`єктів житлової нерухомості, що перебувають у власності позивача.

Відтак, судом встановлено, що розрахунок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що визначений у податковому повідомленні-рішенні від 31.03.2021 № 0-2030 контролюючим органом було здійснено наступний:

- за об`єкт житлової нерухомості - квартира АДРЕСА_3 , загальною площею 184,6 м2, сума податку склала:

770,70 х 0,240 х 47,23 = 8718,66 грн, де 770,7 - загальна площа об`єктів житлової нерухомості; 0,240 - питома вага квартири АДРЕСА_5 ; 47,23 - ставка податку у 2020 році (1%х 4 723,00).

Розрахунок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що визначений у податковому повідомленні-рішенні від 31.03.2021 № 0-2030 контролюючим органом було здійснено наступний:

- за об`єкт житлової нерухомості - квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 67,3 м2, розмір частки у праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 становить 44,87 м2, сума податку склала:

770,70 х 0,058 х 47,23 = 3178,58 грн., де 770,7 - загальна площа об`єктів житлової нерухомості; 0,058 - питома вага квартири АДРЕСА_6 ; 47,23 - ставка податку у 2020 році.

Розрахунок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що визначений у податковому повідомленні-рішенні від 31.03.2021 № 0-2031 контролюючим органом було здійснено наступний:

- за об`єкт нежитлової нерухомості - гараж № НОМЕР_1 , розташований за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 20,4 м2, сума податку склала:

20,40 х 4,72 = 88,32 грн., де 20,40 - загальна площа гаража; 4,72 - ставка податку у 2020 році (0,10 х 4 723,00)

Також, як зазначено представником відповідача податок нараховано відповідно до рішення Харківської міської ради від 22.02.2017 № 542/17 «Про місцеві податки і збори у місті Харкові». Ставка податку у 2020 році для гаражів становила 0,10 % від мінімальної заробітної плати, встановленої законом на січень відповідного року (4723,00 грн.).

Враховуючи вище викладене, суд зазначає, що порядок надіслання контролюючими органами податкових повідомлень - рішень платникам податків затверджено Наказом Міністерства Фінансів України від 28.12.2015 № 1204 (далі - Порядок № 1204).

Відповідно до пункту 3 Порядку № 1204 до податкового повідомлення - рішення зазначається або додається до нього детальний розрахунок податкового зобов`язання (за наявності), штрафних фінансових санкцій та пені (розрахунок пені додається у разі складення податкових повідомлень - рішень за формами «Р»).

Як встановлено судом оскаржувані податкові повідомлення - рішення складені за формою «Ф» - для платників податків фізичних осіб, якщо відповідно до законодавства контролюючий орган самостійно визначає податкове зобов`язання платника податків з причин, не пов`язаних із порушенням податкового або іншого законодавства.

Відповідно до Додатку І до Порядку № 1204 корінець податкового - повідомлення рішення, складеного за формою «Ф», не передбачає наявності даних щодо адреси об`єктів житлової та нежитлової нерухомості Позивача та їх тинів, а також не має містити обов`язково детальний розрахунок податкового повідомлення - рішення.

Крім цього, суд зазначає, що відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 24.04.2019 у справі № 820/212/16, окремі дефекти форми податкового повідомлення-рішення контролюючого органу не є безумовною підставою його скасування.

Відтак, недоліки оформлення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення не можуть бути самостійною підставою для визнання протиправним такого рішення.

Також, суд зазначає, що підчас розгляду справи встановлено, що постановою Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2020 року № 893 вирішено ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби України (далі - ДПС України) за переліком згідно з додатком, до якого, у тому числі, включено Головне управління ДПС у Харківській області, - пункт 1.

Абзацом 4 п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2020 року № 893 передбачено, що ДПС України повинна забезпечити утворення територіальних органів відповідно до ст. 211 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади».

Абзацом 3 п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2020 року № 893 установлено, що територіальні органи ДПС України, що ліквідуються відповідно до п. 1 цієї постанови, продовжують здійснювати свої повноваження та функції до утворення ДПС України територіальних органів згідно з абз. 4 п. 3 цієї постанови та прийняття рішення про можливість забезпечення здійснення такими органами повноважень та функцій територіальних органів, що ліквідуються. Таке рішення приймається ДПС України після здійснення заходів, пов`язаних із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань даних про територіальні органи ДПС України, що будуть утворені згідно з абз. 4 п. 3 цієї постанови, як відокремлені підрозділи юридичної особи публічного права, затвердженням положень про них, структур, штатних розписів, кошторисів та заповненням ЗО відсотків вакансій.

В абзаці 4 п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2020 року № 893 визначено, що права та обов`язки територіальних органів ДПС України, що ліквідуються відповідно до п. 1 цієї постанови, переходять ДПС України та її територіальним органам.

Наказом ДПС України від 30.09.2020 № 529 утворено як відокремлені підрозділи ДПС України територіальні органи за переліком згідно з додатком, до якого, зокрема, включено Головне управління ДПС у Харківській області.

При цьому, 14 грудня 2020 року було проведено державну реєстрацію створення Головного управління ДПС у Харківській області як відокремленого підрозділу юридичної особи - ДПС України, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань внесено запис за № 008085321.

Наказом ДПС України від 24.12.2020 № 755 розпочато з 01.01.2021 здійснення територіальними органами ДПС України, утвореними як її відокремлені підрозділи, повноважень і функцій територіальних органів ДПС України, що ліквідуються відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів від 30 вересня 2020 року № 893.

Відтак, суд вважає помилковими доводи позивача стосовно того, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення складено та підписано неіснуючим органом.

Водночас, під час розгляду справи судом встановлено, що контролюючим органом було проведено звірку з даними ДПС України та даними з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за результатами якої встановлені певні розбіжності.

Так, зі змісту наданих до суду представником відповідача пояснень та доказів встановлено, що у ході проведення звірки було встановлено, що квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 67,3 м2, належить ОСОБА_1 на правах спільної сумісної власності 2/3 частки, що становить 44,87 м2 та на правах приватної власності 1/6 частка, що становить 11,2 м2, а податкові зобов`язання визначені у податкових повідомленнях - рішеннях від 31.03.2021 № 0-2030 на суму 3178,58 грн., № 0-2030 на суму 8718,66 грн. скасовані та винесені нові податкові повідомлення - рішення від 02.11.2021 № 0-2030, № 0-2030, № 0-2030, № 0-2030.

Так, матеріали справи містять копію управлінського рішення (доповідної записки) від 25.10.2021 року №3350/20-40-24-14-27 відповідно до якої запропоновано відповідно до п. 55.1 ст. 55 та ст. 60 Податкового кодексу України вважати за доцільне провести перерахунок житлового фонду шляхом скасування податкових повідомлень-рішень.

Приписами п. 55.1 ст. 55 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення про визначення суми грошового зобов`язання платника податків або будь-яке інше рішення контролюючого органу може бути скасоване контролюючим органом вищого рівня під час проведення процедури його адміністративного оскарження та в інших випадках у разі встановлення невідповідності таких рішень актам законодавства.

Відповідно до положень ст. 60 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо контролюючий орган скасовує раніше прийняте податкове повідомлення-рішення про нарахування суми грошового зобов`язання або податкову вимогу.

Відтак, суд приходить до висновку про те, що податкові повідомлення-рішення від 31.03.2021 року №0-2030 на суму 3178,58 грн., №0-2030 на суму 8718,66 грн. є скасованими контролюючим органом самостійно.

Також, судом встановлено, що з огляду на скасування зазначених податкових повідомлень-рішень суми визначеного останніми податкового зобов`язання відсутні у обліковій картці позивача, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

При цьому, зі змісту наданих представником відповідача пояснень встановлено, що нові податкові повідомлення-рішення від 02.11.2021 року №0-2030, №0-2030, № 0-2030, №0-2030 направлено засобами поштового зв`язку рекомендованим листом на податкову адресу позивача, у зв`язку з тим, що строк на вручення та сплати даних податкових повідомлень-рішень не минув, станом на 16.12.2021 року борг за останніми до інтегрованої картки платника податків позивача включений не був.

Стосовно посилань позивача на обставини протиправності податкових повідомлень - рішень від 02.11.2021 № 0-2030, № 0-2030, № 0-2030, № 0-2030, які було винесено за результатами проведення звірки, а також протиправності дій контролюючого органу щодо визначення платника податку серед співвласників, суд зазначає, що останні не є предметом оскарження у даній справі, а відтак судом таким оцінка не може бути надана.

Відтак, з огляду на вищевикладене, враховуючи обставини самостійного скасування контролюючим органом податкових повідомлень-рішень від 31.03.2021 року №0-2030 на суму 3178,58 грн., №0-2030 на суму 8718,66 грн., суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень ГУ ДПС у Харківській області, якими визначено суми податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2020 рік від 31.03.2021 року № 0-2030 на суму 3178,58 грн.; від 31.03.2021 року № 0-2030 на суму 8718,66 грн.

Водночас, суд зазначає, що податкове повідомлення-рішення від 31.03.2021 року № 0-2030 на суму 88,32 грн. є таким, що прийнято відповідачем правомірно та протилежного під час розгляду справи встановлено не було.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Приписами ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 243-246, 250, 255, 257-262, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_7 ) до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України, (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст рішення виготовлено 03 лютого 2022 року.

Суддя Мельников Р.В.