Справа № 300/2716/21
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2022-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2022 рокуЛьвівСправа № 300/2716/21 пров. № А/857/21965/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Хобор Р.Б. та Кузьмича С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Національної академії внутрішніх справ на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03.08.2021р. в адміністративній справі за позовом Національної академії внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі із специфічними умовами навчання, що здійснює підготовку поліцейських (суддя суду І інстанції: Григорук О.Б., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 03.08.2021р., м.Івано-Франківськ; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: не зазначена),-

В С Т А Н О В И В:

01.06.2021р. (згідно з відтиском поштового штемпеля на конверті) позивач Національна академія внутрішніх справ /НАВС/ звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 вартість витрат, пов`язаних із утриманням у навчальному закладі, в розмірі 87950 грн. 70 коп., а також відшкодувати за рахунок відповідача понесені судові витрати в розмірі 2270 грн. сплаченого судового збору (а.с.2-6, 44).

Ухвалою суду від 16.06.2021р. вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами (а.с.66-67).

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03.08.2021р. у задоволенні заявленого позову відмовлено (а.с.78-80).

Не погодившись із рішенням суду, його оскаржив позивач НАВС, який покликаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що в своїй сукупності призвело до помилкового вирішення спору, просить рішення суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції (а.с.86-91).

В обґрунтування вимог апеляційної скарги покликається на те, що згідно п.5 Порядку відшкодування особами витрат, пов`язаних із утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, затв. постановою Кабінету Міністрів /КМ/ України № 261 від 12.04.2017р., направлення повідомлення про відшкодування витрат, пов`язаних із утриманням у навчальному закладі, проводиться керівником органом поліції, звідки звільнився відповідач, а не навчальним закладом.

Отже, апелянт не зобов`язаний повідомляти про необхідність відшкодування вказаних витрат.

Реквізити щодо відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, зазначаються в повідомленні про зобов`язання відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі.

Із сумою витрат, а також реквізитами, ОСОБА_1 був ознайомлений під підпис на дату завершення навчання в НАВС (довідка від 04.07.2020р.). Тобто, ОСОБА_1 вже з 04.07.2020р. знав про суму витрат, пов`язаних з його утриманням у НАВС, та реквізити для їх сплати, а також про свій обов`язок по їх відшкодуванню у разі звільнення зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення навчання.

Правом добровільного відшкодування витрат ОСОБА_1 не скористався, а саме грошові кошти від ОСОБА_1 до НАВС не надходили, як і будь-які звернення (письмові або усні) щодо добровільної сплати боргу або способів його погашення.

Станом на дату подання позовної заяви грошові кошти не надходили до НАВС в рахунок відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням ОСОБА_1 .

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розгляд справи в апеляційному порядку здійснено в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено під час судового розгляду, згідно наказу НАВС № 94 о/с від 28.07.2016р. відповідач ОСОБА_1 був зарахований курсантом першого курсу денної форми навчання НАВС, починаючи з 16.08.2016р. (а.с.8).

В період з 16.08.2016р. по 04.07.2020р. відповідач навчався у НАВС.

Відповідно до наказу НАВС № 536 від 04.07.2020р. відповідачу ОСОБА_1 присуджено ступінь вищої освіти «бакалавр» за спеціальністю «Право» та направлено для подальшого проходження служби (а.с.9).

Згідно довідки НАВС від 04.07.2020р. сума витрат, пов`язаних із утриманням у НАВС по відповідачу, складає 88134 грн.; із вказаною сумою витрат ОСОБА_1 ознайомлений під розпис (а.с.12).

Відповідно до довідки-корегування про розрахунок фактичних витрат, пов`язаних із утриманням курсанта ОСОБА_1 , остаточна сума таких витрат склала 87950 грн. 70 коп. (а.с.13-37).

Із змісту наказу Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській обл. № 95 о/с від 25.03.2021р. відповідача ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за пп.7 (за власним бажанням) п.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (а.с.11).

Про факт звільнення відповідача зі служби в поліції Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській обл. повідомило позивача НАВС згідно листа № 2255/108/12-2021 від 27.04.2021р. (вх. № 2639 від 30.04.2021р.) (а.с.10).

Приймаючи рішення по справі та відмовляючи у задоволенні заявленого позову, суд першої інстанції виходив з того, що по причині звільнення відповідача зі служби з поліції через вісім місяців після закінчення вищого навчального закладу в нього виник обов`язок відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням у вищому навчальному закладі.

Разом з тим, право звернення до суду із розглядуваним позовом виникає лише у випадку відмови відповідача добровільно відшкодувати витрати і може бути реалізовано протягом одного місяця від такої відмови.

Звідси, позивач був зобов`язаний після отримання наказу про звільнення відповідача здійснити розрахунок витрат, пов`язаних з його утриманням у навчальному закладі; відобразити узагальнену суму відшкодування, а також надати відповідачу час на добровільне відшкодування таких витрат. Лише в разі відмови відповідача здійснити таке відшкодування у добровільному порядку, з наступного дня після спливу визначеного позивачем строку добровільного відшкодування, останній міг звернутися до суду.

Доказів направлення розрахунку суми належних до відшкодування витрат, які є предметом стягнення у цій справі, пропозиції добровільно відшкодувати витрати, пов`язані із утриманням у вищому навчальному закладі, та відмови відповідача добровільно відшкодувати витрати суду не надано.

Таким чином, оскільки у позивача є відсутніми законні підстави для звернення з адміністративним позовом про стягнення таких витрат, звернення до суду з цим позовом визнано передчасним.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірних та обґрунтованих висновків про відсутність правових підстав для задоволення позову, з огляду на наступне.

Предметом спору у цій справі є стягнення з відповідача вартості витрат, пов`язаних із утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку ч.4 ст.74 Закону України «Про Національну поліцію» та згідно Порядку відшкодування особами витрат, пов`язаних із утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, затв. постановою КМ України № 261 від 12.04.2017р.

При цьому, ключовим питанням є дотримання зі сторони позивача процедури відшкодування спірних витрат, зокрема, порядку звернення до суду із відповідним позовом.

Відповідно до ч.ч.4 і 5 ст.74 Закону України № 580-VIII від 02.07.2015р. «Про Національну поліцію» особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У разі відмови від добровільного відшкодування витрат, зазначених у частині четвертій цієї статті, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

Механізм відшкодування особами, які навчалися за денною формою навчання за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, витрат, пов`язаних з їх утриманням у таких закладах, у разі звільнення із служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в поліції через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, визначений Порядком відшкодування особами витрат, пов`язаних із утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, затв. постановою КМ України № 261 від 12.04.2017р.

Зокрема, відповідно до п.5 вказаного Порядку після видання наказу про звільнення (відрахування з вищого навчального закладу) особи керівник органу поліції (вищого навчального закладу) або за його дорученням інша посадова особа видає зазначеній особі під підпис повідомлення із зобов`язанням протягом 30 діб з моменту отримання повідомлення відшкодувати МВС витрати із зазначенням їх розміру та реквізитів розрахункового рахунка для перерахування коштів.

Таке повідомлення може бути надіслано особі рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення за останнім місцем реєстрації, зазначеним у матеріалах її особової справи.

У разі звільнення особи до відпрацювання нею трьох років після закінчення вищого навчального закладу орган поліції, в якому особа проходила службу, невідкладно повідомляє про це вищому навчальному закладу, в якому особа навчалася.

Згідно з п.8 зазначеного Порядку у разі відмови від добровільного відшкодування витрат, а також у разі порушення особою умов договору, укладеного відповідно до пункту 6 цього Порядку, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

Претензійно-позовну діяльність провадить вищий навчальний заклад, у якому навчалася особа.

Наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України № 419/831/240/605/537/219/534 від 16.07.2007р. затверджено Порядок розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах.

За змістом п.2.1 цього Порядку відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищому навчальному закладі (далі - ВНЗ), а саме витрат на: грошове забезпечення; продовольче забезпечення; речове забезпечення; медичне забезпечення; перевезення до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та назад; оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв. Витратами на грошове забезпечення є отримане курсантом щомісячне грошове забезпечення за весь період навчання. Щомісячне грошове забезпечення визначається з посадового окладу та додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу та надбавки), передбачених чинним законодавством для цієї категорії військовослужбовців. Витратами на продовольче забезпечення є витрати, пов`язані із забезпеченням курсанта продовольством згідно з нормами харчування. Витратами на речове забезпечення є витрати, пов`язані із забезпеченням курсанта речовим майном згідно з нормами забезпечення та лазне-пральними послугами. Витратами на медичне забезпечення є витрати, пов`язані з наданням медичної допомоги, у тому числі стоматологічної, безпосередньо у ВНЗ, та вартість лікування у військових госпіталях. Витрати на перевезення до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та назад визначаються виходячи з фактичних витрат, пов`язаних з оплатою транспортних послуг (вартість квитків, зборів та платежів, постільної білизни тощо). До спожитих курсантом ВНЗ комунальних послуг та енергоносіїв належать тепло, гаряча та холодна вода, водовідведення та електроенергія. Розрахунок здійснюється виходячи з середнього обсягу споживання на одного курсанта за добу: тепла та гарячої води - 0,0134 ГКал.; води та водовідведення - 0,2074 куб.м; електроенергії - 2,56 кВт/г. При проведенні розрахунків застосовуються тарифи, що встановлені для бюджетних установ і діють у місцевості, в якій розташований ВНЗ, у відповідному навчальному році.

Відповідно до п.2.3 названого Порядку в разі дострокового розірвання контракту відповідні служби (підрозділи) забезпечення навчального процесу здійснюють остаточний розрахунок фактичних витрат за відповідними видами забезпечення, складають довідки-розрахунки та подають їх до кадрового підрозділу ВНЗ. Період навчання, за який здійснюється відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням, визначається з дня зарахування по день виключення курсанта зі списків особового складу ВНЗ. У наказі про звільнення курсанта сума відшкодування відображається узагальнено та вноситься до книги обліку нестач ВНЗ.

Як достовірно встановлено під час судового розгляду, по причині звільнення відповідача зі служби з поліції через вісім місяців після закінчення вищого навчального закладу в нього виник обов`язок відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням у вищому навчальному закладі.

Також ОСОБА_1 був обізнаний щодо наявності у нього обов`язку із відшкодування витрат за навчання у навчальному закладі у разі дострокового звільнення зі служби в поліції.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що за наведеного правового регулювання право на звернення до суду у позивача у цій справі може виникнути лише у випадку відмови відповідача добровільно відшкодувати витрати та може бути реалізоване протягом одного місяця з дня такої відмови.

Аналогічний підхід до правозастосування при вирішенні аналогічних за змістом правовідносин застосовано Верховним Судом у постановах від 30.09.2019р. у справі № 340/685/19, від 10.10.2019р. у справі № 140/721/19 та від 28.05.2021р. у справі № 320/7233/19.

При цьому, слід ураховувати, що у разі дострокового звільнення зі служби в поліції саме вищий навчальний заклад здійснює розрахунок фактичних витрат за видами забезпечення відповідно до правил п.п.2.1., 2.3 Порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затв. спільним наказом № 419/831/240/605/537/219/534 від 16.07.2007р., про що складає відповідні довідки-розрахунки.

Відтак, ураховуючи наведене нормативне регулювання та праворозуміння, правильне вирішення спору у справах з подібними правовідносинами залежить від того, чи було курсанта (поліцейського) ознайомлено із розрахунком витрат, пов`язаних з його утриманням у вищому навчальному закладі, та запропоновано йому добровільно відшкодувати такі витрати.

Саме із відмовою курсанта (поліцейського) добровільно відшкодувати витрати на його утримання у вищому навчальному закладі, законодавцем пов`язано можливість звернення вищого навчального закладу, у якому навчалася особа, із позовом про стягнення такого відшкодування у судовому порядку.

Отож, із цільового тлумачення наведених правових норм слідує, що у вимірі спірних правовідносин НАВС була зобов`язана після отримання наказу про звільнення позивача зі служби в поліції здійснити розрахунок витрат, пов`язаних з його утриманням у цьому навчальному закладі, ознайомити безпосередньо, через керівника органу поліції або шляхом скерування поштою такого розрахунку, а також обов`язково надати йому час на добровільне відшкодування таких витрат. І лише, у разі відмови відповідача здійснити таке відшкодування у добровільному порядку, з наступного дня після спливу визначеного НАВС строку добровільного відшкодування, остання могла звернутися до суду.

Також лише обізнаність відповідача з обов`язком відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням у НАВС, не може вважатися достатньою підставою для стягнення таких витрат у визначеній позивачем сумі, оскільки представлені позивачем документи не містять відомостей про ознайомлення відповідачем із остаточною (відкорегованою) сумою таких витрат.

Водночас, у цих документах не визначено строк добровільного відшкодування відповідачем таких витрат.

Таким чином, оскільки доказів відмови відповідача від добровільного відшкодування суми витрат на його утримання у НАВС під час судового розгляду не представлено, тому у відповідності до ч.ч.4 і 5 ст.74 Закону України № 580-VIII від 02.07.2015р. «Про Національну поліцію» та п.8 Порядку відшкодування особами витрат, пов`язаних із утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, затв. постановою КМ України № 261 від 12.04.2017р., є відсутніми законні підстави для звернення з адміністративним позовом про стягнення таких витрат, а тому передчасним слід вважати звернення позивача до суду з цим адміністративним позовом.

Інші доводи та аргументи апеляційної скарги, ураховуючи суть спірних правовідносин та зважаючи на наведені мотиви, у контексті обставин цієї справи визначального значення не мають, а тому апеляційним судом не аналізуються.

Оцінюючи в сукупності обставини справи та враховуючи вищенаведені положення законодавства, колегія суддів приходить до переконання про відсутність правових підстав для стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі із специфічними умовами навчання, що здійснює підготовку поліцейських, по причині їх передчасного заявлення, через що розглядуваний позов не підлягає до задоволення, з вищевикладених мотивів.

Виходячи з наведеного, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

З огляду на результат апеляційного розгляду та відповідно до ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відшкодуванню на користь апелянта НАВС не підлягають.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Національної академії внутрішніх справ на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03.08.2021р. в адміністративній справі № 300/2716/21 залишити без задоволення, а вказане рішення суду без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Національну академію внутрішніх справ.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді Р. Б. Хобор
С. М. Кузьмич
Дата складання повного тексту судового рішення: 19.01.2022р.