Справа № 560/4593/20
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2022-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 560/4593/20

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Матущак В.В.

Суддя-доповідач - Полотнянко Ю.П.

31 січня 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Ватаманюка Р.В. Драчук Т. О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 16 серпня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
в серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з урахуванням січня 2008 як базового місяця за період з 01.12.2015 по 01.09.2017 в сумі 61693,22 грн.;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення з урахуванням січня 2008 як базового місяця за період з 01.12.2015 по 01.09.2017 в сумі 61693,22 грн.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 02.11.2020 позов задоволено частково:

- визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 29.02.2016, 01.04.2016, з 01.06.2016 по 01.09.2017 з урахуванням січня 2008, як базового місяця;

- зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 29.02.2016, 01.04.2016, з 01.06.2016 по 01.09.2017 з урахуванням січня 2008 як базового місяця;

- у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Позивач, не погоджуючись із рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову щодо нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за березень та травень 2016 року з урахуванням базового місяця 2008 року, подав апеляційну скаргу.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19.07.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 листопада 2020 року - без змін.

09.08.2021 позивач звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду із заявою, у якій просить ухвалити додаткове судове рішення, в якому зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати індексацію грошового забезпечення ОСОБА_1 за березень та травень 2016 року з урахуванням базового місяця січня 2008 року, а виплату здійснити з урахуванням виплачених сум індексації.

Заява мотивована тим, що Хмельницький окружний адміністративний суд у рішенні встановив, що згідно копії виписки щодо місячних основних та додаткових видів грошового забезпечення за 2016 рік, нарахованих позивачу, зазначено, що у березні та травні місяці 2016 року позивачу була нарахована індексація на загальну суму 1451,75 грн. Проте суд не дослідив, що нарахування індексації позивачу за березень та травень 2016 року було проведено без урахування базового місяця січня 2008 року, що було предметом спору. Тобто, відповідач за березень та травень 2016 року повинен здійснити нарахування індексації позивачу з урахуванням базового місяця січня 2008 року, а виплату здійснити з урахуванням виплаченої суми (1451,75 грн.).

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 16.08.2021 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення по справі відмовлено.

Не погодившись із ухвалою про відмову в ухваленні додаткового рішення, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати вказану ухвалу, а заяву позивача про ухвалення додаткового судового рішення по спарві - задовольнити.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення у справі, виходив з того, що заявлені позивачем позовні вимоги, з приводу яких досліджувалися докази, розглянуті судом та по всім позовним вимогам (зокрема, щодо нарахування та виплати індексації за березень та травень 2016 року, у тому числі з урахуванням базового місяця січня 2008 року,) ухвалено рішення, отже, судом ухвалено рішення щодо кожної із заявлених позовних вимог. Також спірні вимоги, які є предметом розгляду цієї заяви, були предметом судового розгляду у суді апеляційної інстанції.

Таким чином, вимоги щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за березень та травень 2016 року, у тому числі з урахуванням базового місяця січня 2008 року, судом вирішені, і в задоволенні таких відмовлено.

Колегія суддів надаючи оцінку спірним правовідносинам, виходить з наступного.

Згідно з частиною першою статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Таким чином, додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі.

Перелік підстав за яких може бути постановлено додаткове рішення є вичерпним.

Відтак, колегія суддів зазначає, що додатковими судовими рішеннями є додаткова ухвала, додаткове рішення чи додаткова постанова, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням. Крім того, додаткове судове рішення може прийматися, якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення не може змінювати суті основного рішення або містити висновки про права й обов`язки осіб, які не брали участі у справі.

Вищевказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена в ухвалі від 29.12.2020 у справі № 560/3330/20.

Разом з тим, відсутність підстав, перелічених ст. 252 КАС України, виключає можливість задоволення відповідної заяви учасника справи про ухвалення додаткового судового рішення та є підставою для відмови в її задоволенні.

Так, у апеляційній скарзі позивач зазначає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у ухваленні додаткового судового рішення щодо визначення базового місяця при нарахуванні індексації за березень 2016 року та травень 2016 року, оскільки рішень з цього приводу прийнято не було.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що у судовому рішенні від 02.11.2020 суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно не нараховувалась та не сплачувалась індексація грошового забезпечення за період служби позивача - з 01.12.2015 по 01.09.2017 (день звільнення позивача зі служби).

Разом з тим, суд встановив, що згідно копії виписки щодо місячних основних та додаткових видів грошового забезпечення за 2016 рік нарахованих позивачу, зазначено, що у березні та травні місяці 2016 йому була нарахована індексація на загальну суму 1451,75 грн.

Враховуючи встановлене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за березень та травень 2016 задоволенню не підлягають.

Також суд вказав, що базовим місяцем при проведенні індексації грошового забезпечення позивача є січень 2008, в якому Постановою №1294 встановлені підвищені розміри посадових окладів військовослужбовців, тому, нарахування індексації грошового забезпечення позивача повинно проводитися в період з 01.12.2015 по 29.02.2016, 01.04.2016, з 01.06.2016 по 01.09.2017, з визначенням базового місяця - січня 2008.

Тобто, суд, під час винесення судового рішення від 02.11.2020 у задоволенні вимог про зобов`язання військової частини нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за березень та травень місяці 2016 року відмовив, про що зазначив у мотивувальній частині судового рішення.

Сьомий апеляційний адміністративний суд у постанові від 19.07.2021 зазначив, що позивач, не погоджуючись із рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову щодо нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за березень та травень 2016 року з урахуванням базового місяця 2008 року, подав апеляційну скаргу, у якій посилається на те, що сама по собі виписка щодо місячних основних та додаткових видів грошового забезпечення за 2016 рік, яка була надана відповідачем не може вважатися фактом виплати індексації грошового забезпечення позивача за березень, травень, 2016 року без доданого платіжного доручення. Також зазначає, що відсутні підстави вважати, що сума індексації в розмірі 1451,12 грн. є такою, що відповідає дійсності, тобто нарахована в повному обсязі із застосуванням січня 2008 як базового місяця.

Отже, позивач фактично не погодився із висновками суду першої інстанції у частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо зобов`язання щодо нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за березень та травень 2016 року з урахуванням базового місяця 2008 року, а тому суд апеляційної інстанції здійснював перегляд оскаржуваного судового рішення в межах апеляційної скарги позивача.

У судовому рішенні суду апеляційної інстанції вказано, що згідно копії виписки щодо місячних основних та додаткових видів грошового забезпечення за 2016 рік нарахованих позивачу, зазначено, що у березні та травні місяці 2016 йому була нарахована індексація на загальну суму 1451,75 грн., а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог щодо зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за березень та травень 2016 року. Вказані обставини позивачем не спростовано. З урахуванням зазначеного, суд першої інстанції правомірно задовольнив позовні вимоги позивача за період з 01.12.2015 по 29.02.2016, 01.04.2016, з 01.06.2016 по 01.09.2017. Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції, зробивши системний аналіз положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову, а тому апеляційну скаргу відхилив.

Отже, заявлені позивачем позовні вимоги, з приводу яких досліджувалися докази, розглянуті судом та по всім позовним вимогам (зокрема, щодо нарахування та виплати індексації за березень та травень 2016 року, у тому числі з урахуванням базового місяця січня 2008 року,) ухвалено рішення, отже, судом ухвалено рішення щодо кожної із заявлених позовних вимог. Також спірні вимоги, які є предметом розгляду цієї заяви, були предметом судового розгляду у суді апеляційної інстанції.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що вимоги щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за березень та травень 2016 року, у тому числі з урахуванням базового місяця січня 2008 року, судом вирішені, і в задоволенні таких відмовлено.

Враховуючи те, що рішенням суду у справі №560/4593/20 вирішено усі позовні вимоги, судом першої інстанції правомірно відмовлено в ухваленні додаткового рішення у справі.

Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 16 серпня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Ватаманюк Р.В. Драчук Т. О.