Справа № 560/2506/19
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2022-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/2506/19

Головуючий у 1-й інстанції: Лабань Г.В.

Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.

09 лютого 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Смілянця Е. С. Мацького Є.М.

за участю:

секретаря судового засідання: Чорнокнижник О.В.,

позивача: ОСОБА_1 ,

представника позивача: Задачіна О.А.,

представника відповідача: Ліщишина О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування актів, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування актів, зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 вересня 2019 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2020 року, позов задоволено; визнано протиправними та скасовано акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення), що стався 28.02.2019 о 14 год 50 хв в приміщенні Віньковецького ВнП Ярмолинецького ВП ГУНП в Хмельницькій області від 20 червня 2019 року (форми Н-5*) щодо підполковника поліції. т.в.о. старшого слідчого СВ Віньковецького ВнП Ярмолинецького ВП ГУНП в Хмельницькій області Алексєєва Олега Дмитровича, та складений на підставі цього акту (форми Н-5*) акт про нещасний випадок невиробничого характеру №19 від 20.06.2019 (форма НТ*), які складені комісією, призначеною наказом ГУНП в Хмельницькій області від 19.03.2019 №392; зобов`язано Головне управління Національної поліції України в Хмельницькій області організувати проведення повторного розслідування нещасного випадку, що стався 28.02.2019 із позивачем у приміщенні Віньковецького ВнП Ярмолинецького ВП ГУНП в Хмельницькій області (за адресою: смт. Віньківці, вул. Заславська, 15) зі складанням за результатами розслідування відповідних Актів.

21.09.2021 ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду із заявою, в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області у непроведенні розслідування нещасного випадку (невиконання вимог пункту 3.8 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом МВС України від 27.12.2002 року № 1436), що стався 28.02.2019 року із тимчасово виконуючим обов`язки старшого слідчого, слідчого відділення Віньковецького ВнП Ярмолинецького ВП ГУНП в Хмельницькій області підполковником поліції ОСОБА_1 у приміщенні Віньковецького ВнП Ярмолинецького ВП ГУНП в Хмельницькій області (за адресою: смт. Віньківці, вул. Заславська,15) та зобов`язати Головне управління Національної поліції України в Хмельницькій області провести розслідування нещасного випадку (невиконання вимог пункту 3.8 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом МВС України від 27.12.2002 року № 1436), що стався 28.02.2019 року із тимчасово виконуючим обов`язки старшого слідчого, слідчого відділення Віньковецького ВнП Ярмолинецького ВП ГУНП в Хмельницькій області підполковником поліції ОСОБА_1 у приміщенні Віньковецького ВнП Ярмолинецького ВП ГУНП в Хмельницькій області (за адресою: смт. Віньківці, вул. Заславська,15), на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду у справі № 560/2506/19 від 26 вересня 2019 року, яке набрало законної сили 05 лютого 2020 року;

- стягнути з Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області завдану ОСОБА_1 моральну шкоду внаслідок не проведення розслідування нещасного випадку (невиконання вимог пункту 3.8 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом МВС України від 27.12.2002 року № 1436), що стався 28.02.2019 року із тимчасово виконуючим обов`язки старшого слідчого, слідчого відділення Віньковецького ВнП Ярмолинецького ВП ГУНП в Хмельницькій області підполковником поліції ОСОБА_1 у приміщенні Віньковецького ВнП Ярмолинецького ВП ГУНП в Хмельницькій області (за адресою: смт. Віньківці, вул. Заславська,15) в розмірі 96000 грн.,

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 11150 грн.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2021 року вказану заяву повернуто ОСОБА_1 , оскільки вона не відповідає вимогам статті 383 КАС України.

Не погодившись з вказаною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та направити заяву на розгляд до суду першої інстанції. В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає про те, що заява ОСОБА_1 відповідає вимогам ст.383 КАС України та містить всі необхідні реквізити. Крім того, оскільки моральна шкода завдана саме у зв`язку з невиконанням відповідачем судового рішення, позивач вважає обґрунтованим заявлення вимоги про відшкодування моральної шкоди в заяві, поданій в порядку ст.383 КАС України. Апелянт також стверджує, що клопотання про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу не є заявою про ухвалення додаткового судового рішення в порядку ст.252 КАС України та може бути вирішено в ухвалі суду.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заперечив проти її доводів і зазначив, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги, у зв`язку з чим просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, виходячи з наступного.

Повертаючи заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що вказана заява не відповідає вимогам статті 383 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно зі ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Ст. 370 КАС України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що існують наступні види судового контролю за виконанням судового рішення:

1) зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу (ст. 382 КАС України);

2) визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (ст. 383 КАС України).

Вказані вище правові норми КАС України спрямовані на забезпечення належного виконання судового рішення.

Згідно з ч.1 ст.383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Ч.2 ст.383 КАС України передбачено, що у такій заяві зазначаються:

1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява;

2) ім`я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі;

3) ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі;

4) ім`я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі;

5) номер адміністративної справи;

6) відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження;

7) інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання;

8) інформація про хід виконавчого провадження;

9) документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви;

10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.

Ч.3 ст.383 КАС України передбачено, що на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом.

До заяви додаються докази її надсилання іншим учасникам справи.

Відповідно до ч.5 ст.383 КАС України у разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви.

У разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена.

Згідно з оскаржуваною ухвалою заяву ОСОБА_1 повернуто, оскільки вказана заява не відповідає вимогам статті 383 КАС України.

Відповідно до ч.3 ст.242 КАС України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Водночас, всупереч вказаним вище положенням чинного процесуального законодавства суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі не зазначив про відсутність в заяві обов`язкових реквізитів і не вказав частину та пункти ст.383 КАС України, яким заява позивача не відповідає.

В мотивувальній частині оскаржуваної ухвали суд першої інстанції зазначив про те, що заява ОСОБА_1 не відповідає вимогам статті 383 КАС України, оскільки одночасно з вимогою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень при виконанні рішення суду, заявник фактично заявив позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди та відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, що не передбачено процесуальними питаннями, пов`язаними з виконанням судових рішень в адміністративних справах.

Разом з тим, об`єднання декількох вимог та клопотань з різних процесуальних питань в одній заяві не є порушенням ч.ч.2-3 ст.383 КАС України та не створює перешкод для розгляду заяви позивача в частині, що стосується визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо виконання рішення суду відповідно до ст.383 КАС України.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про наявність підстав для стягнення з відповідача моральної шкоди, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Ч.5 ст.21 КАС України передбачено, що вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Отже, КАС України передбачає, що позовні вимоги про відшкодування шкоди (в тому числі моральної), завданої протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, можуть вирішуватися адміністративним судом тільки одночасно з прийняттям рішення про визнання протиправними таких рішень, дій чи бездіяльності.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано вказав про те, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди не підлягають вирішенню під час розгляду питань, пов`язаних з виконанням судових рішень в адміністративних справах.

Водночас, вказані вище обставини не є підставою для повернення заяви ОСОБА_1 згідно з ч.5 ст.383 КАС України без розгляду та вирішення заявлених позивачем клопотань.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги щодо обґрунтованості заявлення клопотання про стягнення з відповідач судових витрат, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно з ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Так, в рішенні Hornsby v. Greece Європейський Суд з прав людини (далі - Суд) наголосив на тому, що стаття 6 Конвенції проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду (див. рішення у справі "Філіс проти Греції" (Philis v. Greece) (№ 1) від 27 серпня 1991 року, серія А, № 209, с. 20, п. 59). Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку про те, що вирішення процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судового рішення, є частиною судового розгляду, тому судові витрати, понесені позивачем на етапі вирішення питань щодо судового контролю можуть бути розподілені у встановленому законом порядку.

Отже, враховуючи встановлені у справі обставини, оскільки КАС України не містить заборони об`єднувати декілька клопотань щодо різних процесуальних питань в одному документі, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції повернув заяву ОСОБА_1 необґрунтовано та з підстав, які не передбачені ч.5 ст.383 КАС України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю підтверджуються встановленими у справі обставинами.

Висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для повернення заяви ОСОБА_1 , поданої в порядку ст.383 КАС України, не відповідають встановленим у справі обставинам, у зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати , а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до статті 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування актів, зобов`язання вчинити дії скасувати.

Справу направити до Хмельницького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі 10 лютого 2022 року.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Смілянець Е. С. Мацький Є.М.