Справа № 640/25031/21
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2022-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Степанюка А.Г.,

суддів - Бужак Н.П., Кобаля М.І.,

при секретарі - Закревській І.Л.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на прийняту у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 листопада 2021 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у м. Києві до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2021 року Головне управління ДПС у м. Києві (далі - Позивач, ГУ ДПС у м. Києві) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 (далі - Відповідач) про стягнення податкового боргу в сумі 258 228,15 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.11.2021 позовну заяву залишено без розгляду на підставі п. 9 ч. 1 ст. 240 КАС України у зв`язку з тим, що протягом встановленого і продовженого судом строку ГУ ДПС у м. Києві не було надано витребувані докази, зокрема, документи, що підтверджують адресу (місцезнаходження, податкову адресу) платника податків ОСОБА_1 , а також відомостей щодо взяття його на облік.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу і направити її до суду першої інстанції для продовження розгляду. Свою позицію обґрунтовує тим, що, по-перше, судом не було дотримано принципу офіційного з`ясування всіх обставин у справі з огляду на його активну роль у встановленні об`єктивної істини, по-друге, податкові повідомлення-рішення та податкову вимогу контролюючим органом направлялися у 2019 році на податкову адресу платника податків, яку він вказав у податковій декларації, а відомостей про зміну такої адреси з 2017 року податковому органу не направлялося.

Після усунення визначених в ухвалі від 13.12.2021 про залишення апеляційної скарги без руху недоліків ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду 17.01.2022 відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 09.02.2022.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Крім того, представником ГУ ДПС у м. Києві 09.02.2022 до суду подано клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Відтак, учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибули, а тому справа розглядалася у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись із вказаним позовом до суду, ГУ ДПС у м. Києві зазначає, що за ОСОБА_1 обліковується податковий борг з податку на доходи фізичних осіб на суму 258 228,15 грн, що виник на підставі податкових повідомлень-рішень від 23.05.2019 № (а.с. 14-15) та від 25.06.2019 № (а.с. 20-21). Крім того, контролюючий орган зазначив, що на податкову адресу Відповідача направлено податкову вимогу від 08.08.2019 №296365-17, яка повернулася Позивачу за закінченням терміну зберігання (а.с. 7-9).

У зв`язку з тим, що згідно наявних у матеріалах справи документів вбачається, що ОСОБА_1 27.02.2017 знятий з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 та його адреса проживання є: АДРЕСА_2 , Окружним адміністративним судом міста Києва з метою повного та всебічного дослідження обставин справи ухвалою від 12.10.2021 було витребувано у ГУ ДПС у м. Києві докази виконання ним вимог п. п. 42.1, 42.2 ст. 42 ПК України під час скерування ОСОБА_1 податкових повідомлень-рішень від 23.05.2019 №, від 25.06.2019 № та податкової вимоги від 08.08.2019 №396365-17, зокрема, доказів, підтверджують адресу (місцезнаходження, податкову адресу) такого платника податків, також відомостей про взяття на облік ОСОБА_1 .

За клопотанням Позивача строк виконання ухвали від 12.10.2021 було продовжено до 05.11.2021, про що постановлено ухвалу від 22.10.2021.

На виконання вимог ухвали від 12.10.2021 з урахуванням ухвали від 22.10.2021 ГУ ДПС у м. Києві на адресу Окружного адміністративного суду міста Києва було направлено додаткові пояснення по справі, до яких було додано копію податкової декларації про майновий стан і доходи від 25.03.2019 вх. №57363 за 2017 рік (уточнюючу) (а.с. 72-77).

За наслідками розгляду поданих додаткових пояснень, які, за твердженням суду, не відповідають вимогам процесуального закону, оскільки до них не додані докази направлення їх іншим учасникам справи та додана до них копія податкової декларації не засвідчена належним чином, здійснивши системний аналіз положень ст. ст. 14, 42, 45, 54, 57, 70 Податкового кодексу України та ст. ст. 9, 72, 77, 79, 80, 94, 159, 166, 240 Кодексу адміністративного судочинства України, суд першої інстанції прийшов до висновку про необхідність залишення позову без розгляду, оскільки ГУ ДПС у м. Києві без поважних причин в установлений судом строк не надано доказів, необхідних для вирішення спору.

З такими висновками суду першої інстанції судова колегія не може погодитися з огляду на таке.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо позивач у визначений судом строк без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору.

За правилами ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ч. 2 ст. 72 КАС України).

Згідно ст. 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу (ч. 1).

Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом (ч. 4).

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів (ч. 6).

Приписи ст. 79 КАС України визначають, що учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк. Учасник справи також повинен надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу.

У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Докази, які не додані до позовної заяви чи до відзиву на неї, якщо інше не визначено цим Кодексом, подаються через канцелярію суду з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або в судовому засіданні з клопотанням про їх приєднання до матеріалів справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 80 КАС України про витребування доказів за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи, або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу.

Згідно ч. 4 ст. 80 КАС України особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

При цьому, за правилами ч. 9 ст. 80 КАС України у разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.

Як було встановлено раніше, необхідність витребування доказів ухвалою від 12.10.2021 була зумовлена тим, що суду було необхідно перевірити факт дотримання ГУ ДПС у м. Києві вимог п. п. 42.1, 42.2 ст. 42 ПК України.

У розрізі наведеного судова колегія вважає за необхідне зазначити таке.

Пунктом 42.1 статті 42 Податкового кодексу України передбачено, що податкові повідомлення-рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу.

За правилами п. 42.2 ст. 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Положеннями абз. 5 п. 42.4 ст. 42 Податкового кодексу України передбачають, що у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Як вбачається з матеріалів справи, акти перевірок, податкові повідомлення-рішення та податкова вимога у 2019 році були направлені на адресу ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 . Указана податкова адреса визначена контролюючим органом на підставі відомостей, зокрема, податкової декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік (уточнююча) від 25.03.2019 №57363.

У розрізі наведеного суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідно до п. 70.7 ст. 70 ПК України фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Згідно п. 45.1 ст. 45 ПК України платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу.

Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі.

Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси.

Отже, законом встановлено обов`язок платника податків повідомляти контролюючий орган про зміну податкової адреси протягом місяця з дня, коли така зміна відбулася.

При цьому, вирішуючи питання щодо застосування указаних норм права, Верховний Суд у постанові від 12.02.2020 у справі № 826/17798/18 прийшов до висновку, що контролюючий орган, не маючи інших правових механізмів для отримання персональних даних про платника податків, вправі розраховувати на актуальність (відповідність) даних облікової картки та, відповідно, у випадку недотримання платником податків приписів закону та невиконання обов`язку інформувати податковий орган про зміну своїх персональних даних, має нести ризик настання негативних наслідків такої поведінки.

Також у постанові від 23.09.2021 у справі № 640/8096/19 Верховний Суд виходив з того, що надіслане контролюючим органом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на податкову адресу платника податків, яка відповідає даним Державного реєстру та облікової картки платника, рішення вважається врученим також у разі неможливості вручення адресату такого відправлення після проставлення поштовим органом відповідної відмітки з датою та причиною невручення. У цій постанові суд касаційної інстанції зазначав, що пунктом 70.7 статті 70 ПК України на платників податків покладено безумовний обов`язок подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Верховний Суд, проаналізувавши Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, затверджене Наказом Міністерства фінансів України від 29.09.2017 №822, дійшов висновку, що процедура внесення змін до Державного реєстру та даних облікової картки пов`язується саме з виконанням фізичною особою як платником податків свого обов`язку щодо звернення до контролюючого органу із відповідною заявою за формою №5ДР.

Судова колегія звертає увагу, що аналогічні за змістом висновки випливають й із змісту Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.12.2013 № 779, яке було чинним на час зняття ОСОБА_1 з реєстрації 27.02.2017 (а.с. 56).

Відтак, оскільки про факт перебування ОСОБА_1 на обліку у ГУ ДПС у м. Києві останнє повідомило у позовній заяві та надало на підтвердження цього довідку від 07.05.2021 №13613/5/26-15-13-06-16 (а.с. 3), а належне виконання приписів п. п. 42.1 і 42.2 ст. 42 ПК України щодо направлення Відповідачу податкових повідомлень-рішень і вимоги, на думку Позивача, підтверджується доданими до позовної заяви і до додаткових пояснень документами, судова колегія приходить до висновку про помилковість позиції суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для залишення позовної заяви без розгляду за правилами п. 9 ч. 1 ст. 240 КАС України, оскільки наявні у справі документи давали можливість суду вирішити цей спір по суті.

Отже, постановлена у цій справі оскаржувана ухвала Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.11.2021 не узгоджується з положеннями п. 9 ч. 1 ст. 240 КАС України, оскільки з урахуванням надання податковим органом на виконання вимог ухвали суду ряду документів і пояснень неможливо прийти до висновку, що позивач у визначений судом строк без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні питання про залишення позовної заяви без розгляду було порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, у зв`язку з чим вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити - ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 240, 242-244, 250, 308, 312, 320, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві - задовольнити повністю.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 листопада 2021 року - скасувати.

Справу направити до Окружного адміністративного суду міста Києва для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач А.Г. Степанюк

Судді Н.П. Бужак

М.І. Кобаль

Повний текст постанови складено та підписано 09 лютого 2022 року.