Справа № 640/4594/20
Суддя: Аліменко Володимир Олександрович
Дата ухвалення: 2022-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/4594/20 Суддя (судді) першої інстанції: Вєкуа Н.Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Аліменка В.О.,

суддів Безименної Н.В., Кучми А.Ю.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 березня 2021 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛТЕК-Транс" до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛТЕК-Транс" звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Київській області, в якому просило суд:

- визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Київській області в частині нарахування Товариству з обмеженою відповідальністю "ЛТЕК-Транс" пені за податком на прибуток підприємств в сумі 47012 (сорок сім тисяч дванадцять грн) 15 коп, шляхом внесення відповідного запису (даних, операції) до інтегрованої картки платника;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Київській області (ідентифікаційний код 43141377) здійснити коригування даних в інформаційній системі органів ДПС , шляхом виключення пені з податку на прибуток підприємств в сумі 47012 (сорок сім тисяч дванадцять грн 15 коп) з інтегрованої картки платника Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛТЕК-Транс".

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач протиправно вніс дані до інтегрованої картки платника з податку на прибуток підприємств щодо застосування фінансової санкції у вигляді нарахування пені з врахуванням ст. 129 Податкового кодексу України, оскільки позивач вчинив дії щодо сплати в повному обсязі грошового зобов`язання у строк визначений п.57.3 ст. 57 Податкового кодексу України з часу узгодження.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 березня 2021 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, у період з 05.04.2017 року по 11.04.2017 року, відповідно до наказу № 570 від 03.04.2017 року головним державним ревізором-інспектором відділу перевірок з окремих питань управління аудиту ГУ ДФС у Київській області Зінченко О.Г, була проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ "ЛТЕК-Транс" з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з переліком підприємств, зазначених в ухвалі слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 01.08.2016 року у справі № 760/6919/16-к у кримінальному провадження № 0000630 від 08.12.2015 року, за результатами якої складено акт № 231/-36-14-05/33766181 від 19.04.2017р.

На підставі вказаного акту відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 16.05.2017 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток на суму 51750 грн. (а.с.49), збільшення суми грошового зобов`язання мотивоване встановленими в акті перевірки порушеннями п. 44.1 ст.44, п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 135 Податкового Кодексу України.

Не погоджуючись із прийнятим податковим повідомленням - рішенням, позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 08.08.2019 у справі №826/10092/17, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.10.2019 року у задоволені позовних вимог відмовлено у повному обсязі.

З урахуванням того, що постанова суду апеляційної інстанції набрала законної сили з дати проголошення, відтак сума грошового зобов`язання за ППР № згідно приписів п 56.18 ст. 56 Податкового кодексу України набула статусу узгодженої.

На запит адвоката, здійснений в інтересах товариства, відповідачем надано відповідь №9338/Адв/10-36-05 від 25.11.2019 року про те, що в інтегрованій картці платника поновлено грошові зобов`язання із податку на прибуток: основний платіж - 51750,00 грн, пеня - 47012,15 грн.

Позивач, вважаючи протиправними дії відповідача по нарахуванню пені, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач сплатив в повному обсязі грошове зобов`язання у строк визначений п. 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України з часу узгодження, у зв`язку з чим, відповідач протиправно вніс дані до інтегрованої картки платника з податку на прибуток підприємств щодо застосування фінансової санкції у вигляді нарахування пені з врахуванням ст. 129 Податкового кодексу України.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.1.1. ст.1 Податкового кодексу України даний кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Згідно пп. 14.1.162 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми грошових зобов`язань у встановлених цим Кодексом випадках та не сплачена у встановлені законодавством строки.

Підпунктом 14.1.39 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України передбачено, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до вимог пп. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що Податковий кодекс України розмежовує поняття податкового зобов`язання і грошового зобов`язання. Податкове зобов`язання визначається у разі відсутності порушення норм податкового законодавства платником податків в податковій декларації, а грошове зобов`язання визначається у разі порушення норм податкового законодавства, зокрема, контролюючим органом в податковому повідомленні-рішенні та може включати в себе штрафні санкції.

Пунктом 111.2 ст. 111 Податкового кодексу України передбачено, що фінансова відповідальність за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства встановлюється та застосовується згідно з цим Кодексом та іншими законами. Фінансова відповідальність застосовується у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені.

Відповідно до вимог пп. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на подану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Згідно п. 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Статтею 129 Податкового кодексу України визначено порядок нарахування пені.

Відповідно до вимог пп. 129.1.1 п. 129.1 ст. 129 Податкового кодексу України (в редакції, чинній до 01 січня 2017 року), пеня нараховується: після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов`язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Нарахування пені розпочинається:

а) при самостійному нарахуванні суми грошового зобов`язання платником податків - після спливу 90 днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного цим Кодексом;

б) при нарахуванні суми грошового зобов`язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного у податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом.

Згідно пп. 129.1.2 п. 129.1 ст. 129 Податкового кодексу України (в редакції до 01 січня 2017 року) нарахування пені розпочинається: у день настання строку погашення податкового зобов`язання, нарахованого контролюючим органом або платником податків у разі виявлення його заниження на суму такого заниження та за весь період заниження (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

Законом України від 21 грудня 2016 року №1797-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні», який набрав чинності з 01 січня 2017 року пункт 129.1 Податкового кодексу України, викладено в іншій редакції, згідно з якої нарахування пені розпочинається: при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження); при нарахуванні суми податкового зобов`язання, визначеного контролюючим органом у випадках, не пов`язаних з проведенням податкових перевірок, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження); при нарахуванні суми податкового зобов`язання, визначеного платником податків або податковим агентом, - після спливу 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання.

Підпунктом 129.3.1 п. 129.3 ст. 129 Податкового кодексу України передбачено, що нарахування пені закінчується у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов`язань.

Тлумачення змісту вказаних норм Податкового кодексу України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, свідчить про те, що нарахування пені розпочинається: при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом та закінчується у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Зі змісту наведених норм права слідує, що в цьому випадку нарахування пені за правилами підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України здійснюється у випадку пропуску граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного пунктом 57.3 статті 57 Податкового кодексу України.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі № 820/3878/17 та від 08 жовтня 2020 у справі № 815/5632/17.

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Пунктом 56.18 ст. 56 Податкового кодексу України передбачено, що при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 08.08.2019 у справі №826/10092/17, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.10.2019 року у задоволені позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС у Київській області № від 16.05.2017 р., винесене відносно Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛТЕК-Транс" відмовлено у повному обсязі.

Таким чином, сума податкового зобов`язання за податковим повідомленням рішенням від 16.05.2017 року є узгодженою. Враховуючи зазначене граничний строк для сплати узгодженого грошового зобов`язання є 25.10.2019.

Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ "ЛТЕК-Транс" протягом встановленого п. 57.3 ст. 57 ПК України десятиденного строку було направлено на оплату грошового зобов`язання в сумі 51750,00 грн. платіжні доручення №4672 від 24.10.2019 року та №4671 від 25.10.2019 року.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про безпідставність дій відповідача щодо нарахування ТОВ "ЛТЕК-Транс" пені за податком на прибуток підприємств в сумі 47012 (сорок сім тисяч дванадцять грн) 15 коп, шляхом внесення відповідного запису (даних, операції) до інтегрованої картки платника.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що організація діяльності з ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків та інших платежів, визначена у Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 07 квітня 2016 року №422 (далі - Порядок № 422).

Відповідно до пункту 2 розділу 1 Порядку № 422 інтегрована картка платника(далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами.

Пунктом 3 розділу І Порядку №422 визначено, що оперативний облік податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску здійснюється органами ДФС в інформаційній системі органів ДФС.

З метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками (пункт 1 глави 1 розділу ІІ Порядку №422).

Відповідно до пункту 2 глави 1 розділу ІІ Порядку №422 інтегрована картка відкривається:

за місцезнаходженням юридичних осіб, відокремлених підрозділів юридичних осіб, місцем проживання осіб (фізичних осіб, фізичних осіб - підприємців, самозайнятих осіб) (основне місце обліку);

за місцем розташування (реєстрації) їх підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об`єктів оподаткування або об`єктів, які пов`язані з оподаткуванням, або через які проводиться діяльність (неосновне місце обліку).

Інтегрована картка платника - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами (пункт 2 розділу І Порядку №422).

Згідно з пунктом 1 глави 1 розділу ІІ Порядку №422 облік нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску відображається в ІКП окремими обліковими операціями в хронологічному порядку. При цьому кожна операція фіксується в окремому рядку із зазначенням виду операції та дати її проведення. Інформаційна система органів ДФС після відображення облікової операції забезпечує автоматичне проведення в ІКП розрахункових операцій.

Відповідно до вимог пунктів 4, 5 розділу І Порядку №422, відповідальними за достовірність відображення в інформаційній системі органів ДФС первинних показників є працівники структурних підрозділів органів ДФС за напрямами роботи. Контроль достовірності первинних показників за податками і зборами, митними та іншими платежами до бюджетів та єдиним внеском здійснюється керівниками структурних підрозділів органів ДФС за напрямами роботи. Загальний контроль за достовірністю відображення в ІКП облікових показників забезпечується підрозділом, який здійснює облік платежів та інших надходжень.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідач вчинив дії, що безпосередньо впливають на майнові права позивача, а саме - протиправно нарахував платнику податків пеню у розмірі 47012,15 грн з податку на прибуток підприємств.

З огляну на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що нарахування відповідачем пені, шляхом внесення відповідного запису (даних, операції) до інтегрованої картки платника є протиправним та з метою своєчасного та ефективного відновлення прав позивача, єдиним ефективним способом захисту є зобов`язання відповідача внести зміни до інтегрованої картки платника податків, а саме - виключити суми нарахованої пені.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні, оскільки суд всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 березня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття. Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма