Справа № 600/3124/21-а
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2022-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 600/3124/21-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Левицький Василь Костянтинович

Суддя-доповідач - Мацький Є.М.

01 лютого 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мацького Є.М.

суддів: Сушка О.О. Залімського І. Г. ,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 02 грудня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернівецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. 8 липня 2021 року до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до Чернівецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки звернувся ОСОБА_1 , в якому просив:

1.1. визнати протиправною бездіяльність Чернівецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо відмови у виплаті йому грошової компенсації за виконання службових обов`язків у вихідні, неробочі та святкові дні;

1.2. зобов`язати Чернівецький обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки нарахувати та виплатити йому грошову компенсацію за невикористані дні відпочинку за виконання ним службових обов`язків у вихідні, неробочі та святкові дні;

1.3. зобов`язати Чернівецький обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки здійснити остаточний розрахунок з ним при звільненні (виплатити всі належні йому суми).

2. В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що під час проходження служби у Збройних Силах України виконував службові обов`язки у вихідні, святкові та неробочі дні поза межами пункту постійної дислокації в районі проведення операції Об`єднаних сил, за що набув час для відпочинку терміном 10 діб. Вважав, що відповідач протиправно відмовив йому у виплаті грошової компенсації за виконання службових обов`язків у вихідні, неробочі та святкові дні, а також не виплатив належні йому суми в день звільнення.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

3. 2 грудня 2021 року рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду в задоволенні позову відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

4. Апелянт ОСОБА_1 , не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати та прийняти нове, яким задовольнити його позовні вимоги.

5. Апелянт зазначив, що судом першої інстанції не враховано, що під час проходження служби у Збройних Силах України виконував службові обов`язки у вихідні, святкові та неробочі дні поза межами пункту постійної дислокації в районі проведення операції Об`єднаних сил, за що набув час для відпочинку терміном 10 діб. Відповідач протиправно відмовив йому у виплаті грошової компенсації за виконання службових обов`язків у вихідні, неробочі та святкові дні, а також не виплатив належні йому суми в день звільнення.

ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

6. ОСОБА_1 проходив військову службу в Збройних Силах України. Вислуга років у Збройних Силах України: календарна 26 років 11 місяців, пільгова 27 років 07 місяців.

7. Згідно посвідчення серії НОМЕР_1 від 19.02.2021, позивач є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій.

8. 10.06.2021 позивач звернувся з рапортом до Сторожинецького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в якому просив надати невикористану частині відпустки, за невикористаний час для відпочинку, під час виконання службових обов`язків у вихідні, святкові та неробочі дні, поза межами пункту постійної дислокації в районі проведення операції Об`єднаних сил, у період з 14.07.2020 по 14.11.2020 терміном 10 діб з 11.06.2021.

9. На підставі наказу Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по особовому складу) № 149-РС від 30.04.2021, військовим комісаром Сторожинецького; районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки видано наказ (по стройовій частині) від 11.06.2021 № 63, яким визнано позивача таким, що справи та посаду здав. Цим же наказом виключено позивача з 11.06.2021 із списків особового складу та всіх видів забезпечення військової частини.

10. Вказаним наказом грошова компенсація за невикористані вихідні, неробочі та святкові дні, які невикористані під час виконання завдань в районі проведення операції Об`єднаних сил за період з 14.07.2020 по 14.11.2020 позивачу не передбачена.

11. 29.06.2021 апелянт звернувся із заявою до Сторожинецького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в якій просив виплатити грошову компенсацію за невикористані дні відпочинку за виконання службових обов`язків у вихідні, святкові та неробочі дні, поза межами пункту постійної дислокації в зоні проведення операції Об`єднаних сил, у період з 14.07.2020 по 14.11.2020 терміном 10 діб.

12. За результатами розгляду заяви, 12.07.2021 Сторожинецький районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, який є структурним підрозділом Чернівецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, запропонував позивачу оформити та надіслати відповідний запит у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист персональних даних».

13. Як зазначав у позові позивач, 29.06.2021 з аналогічною заявою про виплату грошової компенсації за невикористані дні відпочинку за виконання службових обов`язків у вихідні, святкові та неробочі дні він звертався до Чернівецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

14. Вважаючи бездіяльність відповідача протиправною щодо відмови у виплаті йому грошової компенсації за виконання службових обов`язків у вихідні, неробочі та святкові дні, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

ІІІ. ДОВОДИ СТОРІН

15. Апелянт зазначив, що судом першої інстанції не враховано, що під час проходження служби у Збройних Силах України виконував службові обов`язки у вихідні, святкові та неробочі дні поза межами пункту постійної дислокації в районі проведення операції Об`єднаних сил, за що набув час для відпочинку терміном 10 діб. Відповідач протиправно відмовив йому у виплаті грошової компенсації за виконання службових обов`язків у вихідні, неробочі та святкові дні, а також не виплатив належні йому суми в день звільнення.

16. Відповідач вказав, що немає підстав для виплати позивачу грошової компенсації за невикористані дні відпочинку за виконання ним службових обов`язків у вихідні, неробочі та святкові дні, оскільки чинним законодавством не передбачено такої компенсації.

ІV. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

17. Згідно ст. 1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі Закон № 2011-XII, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

18. Стаття 10 Закону № 2011-XII визначає, що загальна тривалість службового часу військовослужбовців на тиждень не може перевищувати нормальної тривалості робочого часу за відповідний період, визначеної законодавством України, за винятком випадків, передбачених пунктом 5 цієї статті.

19. Розподіл службового часу військовослужбовців протягом доби і протягом тижня у військових частинах здійснюється таким чином, щоб забезпечити у військовій частині постійну бойову готовність і проведення занять з бойової підготовки та створити умови для підтримання порядку, військової дисципліни та виховання військовослужбовців, підвищення їх культурного рівня, всебічного побутового обслуговування, відпочинку і харчування.

20. Розподіл службового часу військовослужбовців визначається розпорядком дня, який затверджує відповідний командир (начальник) у порядку, визначеному статутами Збройних Сил України, з додержанням встановленої загальної тривалості щотижневого службового часу.

21. Для військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової військової служби, встановлюється п`ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями, а для військовослужбовців строкової військової служби і курсантів (слухачів) вищих військових навчальних закладів та курсантів вищих навчальних закладів, які мають військові навчальні підрозділи, навчальних центрів (частин) - шестиденний робочий тиждень з одним вихідним днем.

22. Військові навчання, походи кораблів, бойові стрільби та бойове чергування, несення служби в добовому наряді та інші заходи, пов`язані із забезпеченням боєготовності військових частин, здійснюються без обмеження загальної тривалості службового часу.

23. Вихідні, святкові та неробочі дні є днями відпочинку для всього особового складу, крім військовослужбовців, залучених до виконання службових обов`язків. Ці дні згідно з планами, а також вільний від занять час відводяться для відпочинку, проведення культурно-освітньої роботи, спортивних заходів та ігор. Військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби та курсантів (слухачів) вищих військових навчальних закладів, які виконували службові обов`язки у вихідні, святкові та неробочі дні, відповідний час для відпочинку надається командиром (начальником), як правило, протягом наступного тижня. Військовослужбовцям строкової військової служби, курсантам (слухачам) вищих військових навчальних закладів при виконанні обов`язків військової служби у зазначені дні час відпочинку встановлюється відповідним командиром (начальником).

24. Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 23.04.1999 № 548-XIV затверджений Статут внутрішньої служби Збройних Сил України (далі Статут, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

25. Згідно ч. 2, 3 ст. 199 Статуту для військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби, курсантів (слухачів) військових навчальних закладів, навчальних центрів, військових частин) встановлюється п`ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями. Для військовослужбовців строкової військової служби і курсантів (слухачів) військових навчальних закладів, навчальних центрів, військових частин встановлюється шестиденний робочий тиждень з одним вихідним днем. Тривалість робочого тижня встановлюється законом. Військові навчання, походи кораблів, бойові стрільби та бойове чергування, несення служби у добовому наряді здійснюються у будь-які дні тижня без обмеження загальної тривалості службового часу.

26. Вихідні, святкові та неробочі дні є днями відпочинку для всього особового складу, крім військовослужбовців, залучених до виконання службових обов`язків. Ці дні згідно з планами, а також вільний від занять час відводяться для відпочинку, проведення культурологічної роботи, спортивних заходів та ігр. Офіцерам, військовослужбовцям військової служби за контрактом, які виконували службові обов`язки у вихідні, святкові та неробочі дні, відповідний час для відпочинку надається командиром (начальником), як правило, протягом наступного тижня (ст. 203 Статуту).

27. Згідно п. 3 розділу II Інструкції про організацію у Збройних Силах України соціального і правового захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та членів їхніх сімей, працівників Збройних Сил України, затвердженою наказом Міністерства оборони України від 19.01.2016 № 27, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 30.03.2016 за № 478/28608, в умовах особливого періоду на військові частини додатково покладаються завдання, серед яких, надання військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби та курсантів (слухачів) вищих військових навчальних закладів, які виконували службові обов`язки у вихідні, святкові та неробочі дні поза пунктами постійної дислокації військової частини, відповідного часу (іншого дня) для відпочинку, у тому числі з можливістю виїзду до місця проживання сім`ї.

28. Згідно п. 7 розділу І Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 року № 260, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197 (далі Порядок № 260), за службу понад установлений службовий час, у дні відпочинку, святкові, вихідні та неробочі дні грошове забезпечення військовослужбовцям додатково не виплачується.

29. Розділом XXXI Порядку № 260 визначено складові сум грошового забезпечення, яке виплачується військовослужбовцю у разі його звільнення з військової служби, і вказаними нормами також не передбачено виплату військовослужбовцю компенсації невикористаних днів відпочинку за службу понад установлений службовий час, у дні відпочинку, святкові, вихідні та неробочі дні.

V. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

30. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої апеляційної скарги, Апеляційний Суд виходить з наступного.

31. Вище зазначеними нормами не передбачено виплату військовослужбовцям грошової компенсації за невикористані вихідні, святкові та неробочі дні, у які той чи інший військовослужбовець виконував обов`язки військової служби.

32. На переконання колегії суддів, військовослужбовцям, які виконують службові обов`язки у вихідні, святкові та неробочі дні у межах пункту дислокації військової частини, відповідний час для відпочинку надається командиром (начальником), як правило, протягом наступного тижня, а у випадку виконання ним службових обов`язків у вихідні, святкові та неробочі дні поза пунктами постійної дислокації військової частини, військовослужбовцю надається відповідний час (інший день) для відпочинку, у тому числі з можливістю виїзду до місця проживання сім`ї.

33. Колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта про необхідність застосування до цих правовідносин ст. ст. 72, 73 КЗпП України, оскільки норми Кодексу законів про працю України на спірні правовідносини не розповсюджуються, адже питання оплати праці врегульоване спеціальними нормами, які не передбачають компенсації за виконання військових обов`язків понад встановлений службовий час.

34. В теорії права існує принцип пріоритету спеціального закону перед загальним.

35. Відмова від цього принципу призвела б до того, що правова система держави повністю зводилася б до норм загальних і лише до таких спеціальних, які ці загальні норми можуть лише деталізувати. За таких умов, наведене позбавить законодавця можливості досить повно відображати в прийнятих нормах специфіку окремих різновидів регульованих відносин.

36. Підсумовуючи викладене, в даній справі норми Кодексу законів про працю України могли б бути застосовані, як субсидіарні, в разі не врегулювання спірного питання спеціальними нормами.

37. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 26.09.2019 у справі № 803/1755/16 та від 18.11.2021 у справі № 400/2208/20.

38. Отже, служба понад установлений службовий час, у дні відпочинку, святкові, вихідні та неробочі дні грошове забезпечення військовослужбовцям додатково не виплачується, а компенсується днями відпочинку.

39. З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у відповідача не було підстав для нарахування та виплати апелянту грошової компенсації за невикористані дні відпочинку за виконання ним службових обов`язків у вихідні, неробочі та святкові дні.

VІ. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ.

40. Згідно зі ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

41. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

42. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

43. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

44. Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

45. Переглянувши судове рішення в межах апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, Апеляційний Суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які б були б підставою для скасування судового рішення, а тому апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 02 грудня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Мацький Є.М.

Судді Сушко О.О. Залімський І. Г.