Справа № 620/16993/21
Суддя: Заяць О.В.
Дата ухвалення: 2022-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2022 року Чернігів Справа № 620/16993/21

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Заяць О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом, у якому просить:

1. визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області № 81 від 26.10.2021 про призначення пенсії ОСОБА_1 за віком відповідно Закону України « Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16.12.1993 у частині розрахунку розміру пенсії па підставі середньомісячного заробітку 0,00000;

2. зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» № 889 від 10.12.2015 та ст. 37 Закону України « Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16.12.1993р. з моменту звернення 14.01.2021 у розмірі 60% заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі - заступника начальника Управління Державної казначейської служби України у м. Чернігові Чернігівської області, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування , а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, на підставі довідок № 02-38/14-04 та № 02-38/14-05, виданих 11.01.2011 Управлінням Державної казначейської служби України у м. Чернігові Чернігівської області.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає про протиправність рішення відповідача, відповідно до якого розмір пенсії встановлено як особі, яка немала доходу, хоча стаж державної служби становить 33 роки 4 місяці 11 днів. Вважає, що таке рішення відповідача порушує її право на соціальний захист отримувати належне пенсійне забезпечення.

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду від 09.12.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

У встановлений ухвалою суду строк, відповідач подав до суду відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позову, оскільки на виконання судового рішення № 620/1324/21 у чіткій відповідності до змісту його зобов`язання і приписів чинного правового регулювання, Головним управлінням повторно розглянуто заяву позивача про перехід на інший вид пенсії, та з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу». Зазначив, що оскільки під час розгляду справи № 620/1324/21 судом не вирішувалось питання порядку обчислення заробітної плати позивачу при відповідному переведенні, у Головного управління були відсутні підстави для врахування довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця № 02-38/14-04 та № 02-38/14-05 від 11.01.2021 при обчисленні пенсії позивачу. Відповідач вказав, що приймаючи відповідне рішення, Головне управління діяло на підставі, в межах наданих йому повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповіді на відзив ОСОБА_1 заперечувала щодо доводів відповідача, посилаючись на їх необґрунтованість та вказала, що відповідно до рішення суду по справі №620/1324/21 її було визнано такою, яка має право на призначення пенсії за віком відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XIІ. Також зазначила, що правова норма статті 37 передбачає не тільки певні умови набуття права на таку пенсію, але й одночасно визначає порядок визначення розміру пенсійних виплат, але відповідач знехтував цією нормою і визначив розмір пенсії з нульового доходу. Позовні вимоги повністю підтримала та просила їх задовольнити.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив на позов та відповідь на відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 з 2011 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області.

16.11.2011 внаслідок встановлення другої групи інвалідності позивачу була призначена пенсія по інвалідності відповідно до Закону України « Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-1V від 09.07.2003.

У зв`язку зі звільненням з державної служби 13.12.2011 ОСОБА_1 було переведено на пенсію по інвалідності відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16.12.1993.

З 01.03.2019 відповідачем було переведено позивача на пенсію по інвалідності відповідно до Закону № 1058.

14 січня 2021 року у зв`язку з досягненням пенсійного віку (травень 2020) позивач звернувся до відповідача із заявою про переведення та призначення пенсії за віком відповідно до ст. 37 Закону № 3723 «Про державну службу».

Листом за № 2500-0306-8/3204 від 19.01.2021 відповідачем було відмовлено позивачу, у зв`язку з чим ОСОБА_1 звернулася до суду за захистом своїх прав.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 29.04.2021 по справі №620/1324/21, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.10.2021, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно Закону України « Про державну службу» № 3723 від 16.12.1993. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 14.01.2021, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. В решті позову відмовлено.

У листопаді 2021 року позивач отримав лист від Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області за № 2500-0305-8/55921 від 02.11.2021 з повідомленням про прийняте рішення про повторний розгляд заяви від 14.01.2021 про призначення пенсії за віком з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні від 29.04.2021 по справі №620/1324/21. Відповідно до рішення відповідача № 81 від 26.10.2021 позивачу призначена пенсія за віком відповідно до ЗУ «Про державну службу». Розмір пенсії з 14.01.2021 встановлено - 1769,00 грн., а з 01.11.2021р. -1854.00 грн., як особі яка не мала доходу ( середній заробіток для розрахунку взято в розмірі - 0,0000 грн).

Вважаючи, вказане рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся за захистом порушених прав до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до пункту 2 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу" №889-VIII від 10.12.2015, Закон №3723-ХП втратив чинність, крім статті 37, що застосовуються до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Згідно із пунктами 10, 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України "Про державну службу" №889-VІІІ державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., N 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., N 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України 1993 р., N 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., N 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу", але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

У відповідності до частини першої статті 37 Закону України № 3723-ХІІ "Про державну службу" встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Позивач має 33 роки 4 місяці 12 днів стажу державної служби, що також встановлено і рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 29.04.2021 по справі №620/1324/21.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622, пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому:

посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби;

розмір виплат ( крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 р. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні;

у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 1 травня 2016 року, середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 1 травня 2016 року на кількість таких місяців. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. При цьому для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у травні 2016 року, а також для осіб, які не працювали починаючи з 1 травня 2016 року на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 року як за повний місяць;

матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді.

За бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах третьому - п`ятому цього пункту виплат визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 р., за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.

Пунктом 5 Порядку №622 передбачено, що призначення пенсій деяким категоріям осіб передбачено, що форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики.

До заяви для призначення пенсії були долучені довідки: про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), видана Управлінням Державної казначейської служби України у м. Чернігові Чернігівської області 11.01.2021 за № 02-38/14-04 та довідка про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш, як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, яка також видана Управлінням Державної казначейської служби України у м. Чернігові Чернігівської області 11.01.2021 за № 02-38/14-05.

Довідки складені за формою, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 17 січня 2017 року №1-3 «Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям», та містять відображення складових заробітної плати: посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років, на які нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

У затвердженій постановою правління Пенсійного фонду України формі довідки складові заробітної плати складаються з: посадового окладу, надбавку за ранг, надбавки за вислугу років, на які нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Довідка Управління Державної казначейської служби України у м. Чернігові Чернігівської області про складові заробітної плати для призначення пенсії особи, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців і яка на момент виходу на пенсію не займає посади держаної служби, відповідає формі довідки, яка затверджена постановою правління Пенсійного фонду України від 17 січня 2017 року №1-3 «Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям», та містить дані про розмір місячної премії та інші виплати (матеріальна допомога, премії, нараховані за період, що перевищує календарний місяць) в частині, що відповідає календарному місяцю, які визначені в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, за грудень 2020 року.

На всі види оплати праці, включені в довідки, нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Таким чином, суд приходить до висновку, що всі відображені в довідках види оплати праці, - є складовими частинами заробітної плати позивача, з якої сплачені внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, тому вони мають братися до уваги при розрахунку розміру пенсії позивача.

Такий висновок суду узгоджується з положеннями пункту 1 частини першої статті 41 Закон № 1058-ІV, відповідно до якої до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються: суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону.

Таким чином, відповідач під час призначення пенсії державного службовця протиправно не врахував довідки № 02-38/14-04 та № 02-38/14-05, видані 11.01.2011 Управлінням Державної казначейської служби України у м. Чернігові Чернігівської області.

Пенсія, як гарантована щомісячна грошова виплата та вид соціального забезпечення є джерелом існування, доходом та власністю (матеріальним інтересом, захищеним статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі « Федоренко проти України» (заява № 25921702) Європейський суд з прав людини , здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції, сформулював правову позицію про те, що право власності може бути « існуючим майном» або « виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи « законними сподіваннями» отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформована Європейським судом з прав людини і в справі « Стреч проти Сполученого Королівства ( Stretch V. The United Ringdom) № 44277/98.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Європейський суд з прав людини у пунктах 52, 56 рішення від 14.10.2010 у справі « Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків , сумісних із принципами Конвенції . На думку Європейського суду з прав людини, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу « якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечують адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника. Тому у випадку існування неоднозначного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосовувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи..

Так, у рішенні по аналогічній справі № 466/5138/17 від 19.03.2019 Верховний Суд України, аналізуючи зазначені норми чинного законодавства, дійшов висновку, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ після 1 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частиною 1 статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Отже, ( за висновком ВСУ ) після 1 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII та мають передбачені частиною 1 статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ вік і страховий стаж.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена у зразковому рішенні Верховного Суду від 4 квітня 2018 року у справі № 822/524/18 та у постанові Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі № 676/4235/17. Враховуючи вищевикладене, позивач також зберігає право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, як такий, що досяг пенсійного віку, має понад 30 років страхового стажу та понад 20 років стажу державної служби.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки, щодо застосування норм права, викладених у постановах Верховного Суду.

Слід вказати, що позивач мав обґрунтовані сподівання на належний захист порушеного права при повторному розгляді його заяви відповідачем на виконання судового рішення.

Згідно із частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Ці вимоги закріплюють у національному законодавстві положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікованої Законом України від 17.07.1997, відповідно до якої кожному гарантується право на справедливий судовий розгляд. Кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Одночасно, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

На переконання суду, зважаючи на протиправні дії відповідача, а саме - невиконання ним обов`язку, передбаченого приписами діючого законодавства, суд дійшов висновку, що в даному випадку ефективним способом захисту порушеного права буде зобов`язання відповідача вчинити дії призначити пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» № 889 від 10.12.2015 та ст. 37 Закону України « Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993 з моменту звернення 14.01.2021 у розмірі 60% заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі - заступника начальника Управління Державної казначейської служби України у м. Чернігові Чернігівської області, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування , а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, на підставі довідок № 02-38/14-04 та № 02-38/14-05, виданих 11.01.2021 Управлінням Державної казначейської служби України у м. Чернігові Чернігівської області. При цьому, задоволення даної позовної вимоги є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

Згідно висновків викладених п.38-41 Верховного суду від 27.03.2020 року по справі №804/3697/18, вбачається, що частиною 4 ст. 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному п. 4 ч. 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийнятій такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні. За приписами вказаної правової норми слідує, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками розгляду звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення. Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду. Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти при прийнятті рішення на власний розсуд. Такий підхід, встановлений процесуальним законодавством, є прийнятним не тільки при розгляді вимог про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень, але і у випадку розгляду вимог про зобов`язання вчинити дії після скасування його адміністративного акту.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, що наявні правові підстави для задоволення адміністративного позову повністю.

Оскільки, на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, тому виходячи з положень ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області № 81 від 26.10.2021 про призначення пенсії ОСОБА_1 за віком відповідно Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16.12.1993 у частині розрахунку розміру пенсії па підставі середньомісячного заробітку 0,00000.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» № 889 від 10.12.2015 та ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16.12.1993 з моменту звернення 14.01.2021 у розмірі 60% заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі - заступника начальника Управління Державної казначейської служби України у м. Чернігові Чернігівської області, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування , а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, на підставі довідок № 02-38/14-04 та № 02-38/14-05, виданих 11.01.2021 Управлінням Державної казначейської служби України у м. Чернігові Чернігівської області.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, вул.П`ятницька, 83-А,м.Чернігів,14005, .

Повний текст рішення суду виготовлено 08 лютого 2022 року.

Суддя О.В. Заяць