Справа № 520/27849/21
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2022-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

"03" лютого 2022 р. м. Харків
Cуддя Харківського окружного адміністративного суду Спірідонов М.О., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Харківської обласної державної адміністрації (вул. Чернишевська, буд. 51,м. Харків,61002) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Харківської обласної державної адміністрації, в якому просить суд:

1. Визнати протиправною бездіяльність Обласного центру по нарахування та здійсненню соціальних виплат Харківської обласної Державної адміністрації (, юридична адреса: 61002, місто ХАРКІВ, вул. ЧЕРНИШЕВСЬКА, буд. 51) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком та зобов`язати Обласний центр по нарахування та здійсненню соціальних виплат Харківської обласної Державної адміністрації (, юридична адреса: 61002, місто ХАРКІВ, вул. ЧЕРНИШЕВСЬКА, буд. 51) донарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПГЇ НОМЕР_1 ) недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2021 рік у розмірі 7354(сім тисяч триста п`ятдесят чотири)грн. 00коп.

2. Відшкодувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на надання професійної правничої допомоги.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 24.12.2021 позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу термін - десять календарних днів з дня отримання копії ухвали, для усунення недоліків позовної заяви, шляхом надання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якій вказати підстави для поновлення строку та надання до суду копій позовної заяви з доданими до неї документами відповідно до кількості учасників справи.

На зазначену ухвалу позивачем 19.01.2022 року було надано заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду, в якій позивач посилаючись на зміст постанови Верховного Суду від 22 липня 2021 року по справі № 420/718/21 провадження № К/9901/17122/21 зазначив, що правомірно сподівався, що відповідач здійснить належну доплату до 30 вересня 2021 року, оскільки відповідач не здійснив до зазначеної дати доплату щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня, то в даному випадку процесуальні строки звернення розпочинаються 30 вересня 2021 року та закінчуються 30 березня 2022 року.

Розглянувши подану заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до ч.1 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 ст.122 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч.3 ст.122 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Строк в шість місяців визнано законодавцем достатнім для того, щоб особа, яка вважає, що її права, свободи чи інтереси порушено, визначилася, чи буде вона звертатися до суду із позовом.

Крім цього, початок перебігу шестимісячного строку визначено альтернативно - це день, коли особа або дізналася, або повинна була дізнатися про порушення свого права.

При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про їх порушення.

Правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.

Інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.03.2020 р. у справі № 826/10808/18.

Зі змісту позову судом встановлено, що при зверненні до суду позивачем оскаржується бездіяльність Обласного центру по нарахування та здійсненню соціальних виплат Харківської обласної Державної адміністрації (, юридична адреса: 61002, місто ХАРКІВ, вул. ЧЕРНИШЕВСЬКА, буд. 51) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком та зобов`язати Обласний центр по нарахування та здійсненню соціальних виплат Харківської обласної Державної адміністрації (, юридична адреса: 61002, місто ХАРКІВ, вул. ЧЕРНИШЕВСЬКА, буд. 51) донарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПГЇ НОМЕР_1 ) недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2021 рік у розмірі 7354(сім тисяч триста п`ятдесят чотири)грн. 00коп.

Суд зазначає, що за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, позивач як і в позовній заяві, так і в заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду, вказує на той факт, що у 2021 року ним було отримано виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, у розмірі 1491,00 грн., однак не вказує фактичної дати отримання виплати.

У зв`язку з чим, суд зазначає, що оскільки вказаний вид грошової виплати є періодичним платежем, яка виплачується до 5 травня, отже, про порушення своїх прав позивач мав дізнатися під час отримання такої виплати, а саме у квітні-травні 2021 року, в розмірі, з яким він не погоджується, а звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним адміністративним позовом 14.12.2021 року, тобто з порушенням шестимісячного строку встановленого п.2 ст.122 КАС України.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що у спірних правовідносинах не підлягає застосуванню частина четверта статті 17-1 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, оскільки зазначена норма визначає строк до якого повинні бути виплачені відповідні виплати та визначає права осіб, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, а саме право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється зазначена виплата. Таким чином, як було встановлено судом вище та вказаний факт не заперечувався позивачем, а саме те, що спірні виплати він отримав у квітні-травні 2021 року у розмірі лише 1491,00 грн., то отже позивач не відноситься до осіб, щодо яких застосовуються положення частина четверта статті 17-1 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту.

Вищевикладені висновки суду, також підтверджуються положеннями зазначеними у постанові Верховного Суду від 22 липня 2021 року по справі № 420/718/21 провадження № К/9901/17122/21, в якій чітко визначено, що : "...30 вересня поточного року - це встановлений законом кінцевий строк, до якого могла бути здійснена виплата оспорюваної допомоги і до якого позивач - міг очікувати на отримання більшої суми, ніж була йому нарахована. Як наслідок суд Касаційної інстанції дійшов висновку, що перебіг строку звернення позивача до суду з цим позовом слід обраховувати з 30 вересня відповідного року, за який виплачується разова, щорічна грошова допомога. Отже, враховуючи позицію Верховного Суду у постанові від 06.02.2018 року у справі №607/7919/17, суд першої інстанції в ухвалі про залишення позовної заяви без руху правомірно зазначив, що перебіг шестимісячного строку звернення позивача до суду із цим позовом за період 2011-2019 слід обраховувати з 30 вересня відповідного року...".

Крім цього, у вищезазначеній постанові Верховний суд констатував, що "...допомога до 5 травня є платежем, розмір якого в будь-якому разі відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений розрахунок одноразової грошової допомоги.

Отже, з дня отримання допомоги до 5 травня, особа вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів.

Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання такої допомоги, демонструючи свою необізнаність щодо підстав нарахування одноразової грошової допомоги в меншому розмірі звернулась до відповідного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку, особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні відповіді на подану нею заяву.

В той же час, суд зауважує, що відповідно до статті 17-1 Закону N 3551-XII особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги".

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що обставини, якими позивач обґрунтовує поважність пропуску строку звернення до суду за захистом своїх прав є неповажними. Позивач не надав доказів існування об`єктивно непереборних обставин, які перешкоджали йому звернутись до суду з дня коли він дізнався, що його права були порушені відповідачем. Позивачем також не було надано доказів існування інших обставин або труднощів, які унеможливили дотримання позивачем строків звернення до суду, встановлених законом.

Таким чином, суд зазначає, що позивач не надав належних доказів на підтвердження вчинення активних дій, щодо отримання зазначеної грошової виплати, в межах шестимісячного строку звернення до суду після отримання щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у зменшеному розмірі. Та оскільки, як вже встановлено судом вище позивачем було отримано вказану допомогу у зменшеному розмірі, то посилання позивача на постанову Верховного Суду від 22 липня 2021 року є помилковими, так як вже було зазначено судом вище вказана постанова передбачає, що початок строку звернення до суду з 30 вересня відповідного року застосовується лише для осіб, яким взагалі не було виплачено оскаржувану допомогу.

З урахуванням положень статей 122, 123 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок доказування поважності причин пропуску строку звернення до суду покладений на позивача.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме : забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22.10.1996 за заявами №22083/93, №22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства"; пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою у справі "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії").

Отже, чинне законодавство обмежує строк звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу. Зокрема, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду

З огляду на що суд зазначає, що позивачем на виконання вимог ухвали суду від 24.12.2021 надано заяву про поновлення пропущених строків, однак обставини причин пропуску строку звернення до суду з зазначеним позовом, викладені в заяві від 18.01.2022 року визнані судом неповажними, а отже недоліки позовної заяви усунуті не були.

Окрім іншого, суд зазначає, що на виконання ухвали суду від 24.12.2021 року позивачем не надано копії позовної заяви з доданими до неї документами відповідно до кількості учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Керуючись п. 1 ч. 4 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Харківської обласної державної адміністрації (вул. Чернишевська, буд. 51,м. Харків,61002) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - повернути позивачу.

Копію ухвали направити позивачеві разом із позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє його права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково у випадках, визначених статтею 294 цього Кодексу. Оскарження ухвали суду, яка не передбачена статтею 294 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Спірідонов М.О.