Справа № 545/4018/21
Суддя: Стрюк Л. І.
Дата ухвалення: 2022-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 545/4018/21
Провадження № 2-а/545/43/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" лютого 2022 р. Полтавський районний суд Полтавської області в складі

головуючого судді Стрюк Л.І.

з участю секретаря Артеменко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 05.12.2021 року інспектором взводу 2 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Дубиною К.В. винесена постанова про накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст.122 КУпАП. Згідно з постановою від 05.12.2021 року об 16 год. 51 хв. у м. Полтаві по вул. Київське шосе, 42, керуючи транспортним засобом Mercedes-benz C220, д.н.з. НОМЕР_1 , перетнув подвійну суцільну смугу дорожньої розмітки 1.3, при здійсненні повороту ліворуч, чим порушив вимоги п.8.5.1 Правил дорожнього руху. В обґрунтування позову посилався на те, що Правил дорожнього руху не порушував, поворот ліворуч здійснював відповідно до дорожньої розмітки «1.5», перетин якої дозволяється з будь-якого боку, а тому здійснений ним маневр відповідає вимогам закону. Окрім того, доказів порушення ним Правил дорожнього руху інспектор поліції не надав. Також постанова не відповідає вимогам ст.283 КУпАП, а саме: технічний засіб, яким здійснений відеозапис, не містить ідентифікуючих даних відео реєстратора; при розгляді справи про адміністративне правопорушення поліцейським не повідомлено про здійснення зйомки та не ознайомлено зі змістом здійсненого запису, не забезпечено його право на правовому допомогу.

Просив визнати незаконною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАВ №256590 від 05.12.2021 року, винесену інспектором взводу 2 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Дубиною Костянтином Вікторовичем про накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст.122 КУпАП, а провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити; стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Департаменту патрульної поліції судовий збір у сумі 454 грн. та понесені витрати на оплату правової допомоги в сумі 6000 грн.

У відзиві на позов представник відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог з огляду на те, що ОСОБА_1 допустив порушення вимог безпеки дорожнього руху, а саме: не виконав вимоги дорожньої розмітки 1.3, здійснивши поворот ліворуч, чим порушив вимоги п. 8.5.1. Правил дорожнього руху України. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення позивача ознайомлено з усіма правами, передбаченими ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, що підтверджується матеріалами відеофіксації. Зміст оскаржуваної постанови повністю відповідає вимогам ст.283 КУпАП. Щодо вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу заперечувала з огляду на те, що справа є незначної складності, а тому витрати на правову допомогу в сумі 6000 грн. не відповідають принципу співмірності та розумності.

Позивач у судове засідання не з`явився, попередньо надавши заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явилася, у відзиві на позов зазначила про розгляд справи без її участі.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що 05.12.2021 року інспектором взводу 2 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Дубиною К.В. винесена постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень.

Згідно з постановою ОСОБА_1 05.12.2021 року об 16 год. 51 хв. у м. Полтаві по вул. Київське шосе, 42, керуючи транспортним засобом Mercedes-benz C220, д.н.з. НОМЕР_1 , перетнув подвійну суцільну смугу дорожньої розмітки 1.3 при здійсненні повороту ліворуч, чим порушив вимоги п.8.5.1 Правил дорожнього руху.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачене адміністративну відповідальність.

Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг.

Відповідно до частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно з п.8.5.1. Правил дорожнього руху України горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 1 розділу 34 цих Правил.

Правилами дорожнього руху України передбачено, що горизонтальна розмітка 1.3 - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають чотири і більше смуг руху або на ділянках доріг з трьома (2 + 1) смугами.

Відповідно до розділу 34 Правил дорожнього руху України лінію 1.3 перетинати забороняється.

Згідно з розділом 34 Правил дорожнього руху України лінія 1.5 розділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають дві смуги руху в обох напрямках і де дозволено виїжджати на смугу зустрічного руху; позначає межі смуг руху за наявності двох і більше смуг, призначених для руху в одному напрямку; розділяє смуги протилежних напрямків на велосипедних доріжках з двостороннім рухом. Лінію 1.5 перетинати дозволяється з будь-якого боку.

Приписами Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлена процедура розгляду справи про адміністративне правопорушення та визначена система правових механізмів забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно зі ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною першою статті 268 КУпАП визначено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, серед яких: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Статтею 279 КУпАП встановлено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення. Так, розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З аналізу наведених норм Кодексу України про адміністративні правопорушення слідує, що розгляд справи про адміністративне правопорушення та її вирішення повинно відбуватися в точній відповідності з законом та з дотриманням прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З відеозапису з відеореєстратора вбачається, що транспортний засіб Mercedes-benz C220, д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись назустріч патрульному автомобілю, здійснив поворот ліворуч, при цьому неможливо встановити, чи дійсно позивач перетнув лінію дорожньої розмітки 1.3.

Окрім того, представником відповідача не надано будь-яких інших доказів (схеми дорожніх знаків, тощо), які б підтверджували наявність на вказаній ділянці дороги розмітки 1.3.

Також з відеозапису боді-камери ВІ0156, наданої представником відповідача, вбачається, що ОСОБА_1 не був повідомлений працівником поліції про проведення відеозйомки на боді-камеру та не ознайомлений зі змістом запису.

Аналогічна позиція щодо неповідомлення про проведення зйомки на боді-камеру викладена у постанові Верховного Суду від 17 липня 2019 року у справі № 524/832/17.

Окрім того, з відеозапису боді-камери вбачається, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення не забезпечено право особи, яка притягувалась до адміністративної відповідальності, на правову допомогу, оскільки інспектор поліціїна відповідне клопотання зауважив, що не має наміру очікувати захисника.

Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 в розумінні ст.251 КУпАП відповідачем не надано.

Відповідачем не спростовано доводів ОСОБА_1 щодо недоведеності його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, а також щодо порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення в частині забезпечення можливості скористатися правовою допомогою.

Таким чином, обставини, які викладені в постанові про адміністративне правопорушення, не підтверджені належними та допустимими доказами по справі, які б свідчили про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що постанова про адміністративне правопорушення серії БАВ № 256590 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП підлягає скасуванню.

Щодо посилання позивача на неналежність відео з відео реєстратора як доказу суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до п.п. 9 ч. 1 ст.31 Закону України «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно з п. 2 ч.1 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху..

Пунктом 4 розділу 2 Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НП України від 03.02.2016 року №100 передбачено, що під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення.

Приписами частини 3 статті 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Встановлено, що у п.7 постанови серії БАВ №256590 від 05.12.2021 року міститься посилання на технічний засіб за допомогою якого здійснено відеозапис, а саме: відео з боді камери ВІ0156 та відео з відео реєстратора YI.

Разом з тим, нормами статті 283 КУпАП не передбачено обов`язку зазначати модель та потужність адаптеру живлення відеореєстратора.

Отже, твердження позивача про недопустимість відеозапису з боді-камери ВІ0156 та відеозапису з відеореєстратора YI є безпідставними.

У відповідності до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції підлягає стягненню судовий збір у розмірі 454,00 грн.

Щодо вимог про стягнення витрат на правничу допомогу суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з ч.3 ст.134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч.4 ст.134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Верховний Суд у постанові від 15.06.2021 по справі № 159/5837/19 зазначив, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.

Згідно з ч. 5 ст.134 КАС України розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Необхідно зауважити, що ч. 7 ст.134 КАС України передбачає, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Разом з тим, у разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц.

Проаналізувавши матеріали справи, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу при розгляді справи в суді, суд приймає до уваги обставини справи, співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи.

Так, детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат від 07.02.2022 року встановлено, що правнича допомога полягала у наданні усної консультації та узгодження правової позиції, аналізу судової практики з питань спірних правовідносин, підготовки заяв, клопотань, підготовки позовної заяви, відповіді на відзив.

Предметом спору є оскарження постанови серії БАВ №256590 від 05.12.2021 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП в сумі 340,00 гривень, що за визначенням Кодексу адміністративного судочинства України є справою незначної складності.

Також суд враховує малозначність справи, її типовий характер та розгляд у спрощеному позовному провадженні з викликом осіб, які у судове засідання не з`явилися та надали заяви про розгляд справи за їхньої відсутності.

Отже, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат на правову допомогу до 500 грн.

Керуючись ст.ст. 9, 241-246, 250, 286 КАС України,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити повністю.

Постанову серії БАВ №256590 від 05.12.2021 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП у виді штрафу в сумі 340,00 грн. скасувати, а справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 - закрити за відсутністю у його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції судовий збір в розмірі 454,00 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 500,00 грн., всього - 954,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: Л. І. Стрюк