Справа № 120/2104/21-а
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2022-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/2104/21-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Дончик В.В.

Суддя-доповідач - Ватаманюк Р.В.

01 лютого 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Капустинського М.М. Сапальової Т.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу підприємства "Енергогарант" у формі товариства з обмеженою відповідальністю на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 02 червня 2021 року у справі за адміністративним позовом підприємства "Енергогарант" у формі товариства з обмеженою відповідальністю (далі - позивач) до Подільського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області (далі - відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

Позивач 15.03.2021 звернувся із позовом до Вінницького окружного адміністративного суду в якому просив визнати протиправною та скасувати постанови начальника Подільського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області від 10.11.2020 №198841 щодо застосування адміністративно - господарського штрафу в розмірі 34000 грн.

ІІ. ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду 02.06.2021 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що навантаження на одиничну вісь склало 14,150 т. при допустимому 11 т., перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів становить 28,6%, відтак до автомобільного перевізника підлягає застосуванню адміністративно-господарський штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. При цьому наданні представнику Подільського міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки документи містили відомості про перевізника, останній правомірно визначив позивача суб`єктом який має нести відповідальність за перевищення нормативно вагових параметрів.

ІІІ. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що оскільки під час здійснення перевезення вантажу його транспортний засіб використовувався ФОП ОСОБА_1 на підставі договору оренди, а тому Підприємство "Енергогарант" у формі ТОВ не є автомобільним перевізником та не може бути суб`єктом відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт.

11.11.2021 до суду надійшли пояснення скаржника в яких вказано, що відповідальність за порушення вимог законодавства у сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів застосовується саме до автомобільних перевізників. Оскільки автомобіль позивача був переданий в оренду, то він не є особою до якої застосовується такий штраф.

ІV. ВІДЗИВ НА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Відповідач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

V. РУХ СПРАВИ У СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалою суду від 01.11.2021 відкрито апеляційне провадження у справі та призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.

Згідно з п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції прийняте у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, а в матеріалах справи достатньо доказів для прийняття законного і обґрунтованого рішення, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

VІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

17.09.2020 у пункті габаритно-вагового контролю а/д М-21 "Виступовичі-Житомр-Могилів-Подільський (301 км) посадовими особами Подільського міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки проведено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу марки DAF, номерний знак НОМЕР_1 .

За наслідками проведеного габаритно-вагового контролю посадовими особами управління складено довідку №030403 про результати здійснення габаритно - вагового контролю від 17.09.2020 та акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №029903 від 17.09.2020, в якому зафіксовано фактичну масу транспортного засобу 21,7 т., при допустимій масі 40 т., навантаження на одиночну вісь 7,5 т . при допустимій 11 т. та 14.150 т. при допустимій 11 т.

Також, 17.09.2020 посадовими особами Подільського міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки складено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування.

За наслідками розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, 10.11.2020 відповідачем винесено постанову №198841 про застосування адміністративного-господарського штрафу в розмірі 34000 грн., за порушення ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Не погоджуючись із даною постановою, позивач звернувся з цим позовом до суду.

VІІ. ПОЗИЦІЯ СЬОМОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" №2344-ІІІ від 05.04.2001 (далі - Закон №2344-ІІІ) передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Згідно абз. 16 частини 1 статті 60 Закону №2344-ІІІ за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до статті 33 Закону України "Про автомобільні дороги" від 08.09.2005 №2862-IV рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.1994 №198 затверджені Єдині правила ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони, відповідно до пункту 16 яких перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об`єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначається окремими актами законодавства.

Згідно з пунктом 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30 (далі - Правила №30), транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Пунктом 4 Правил №30 передбачено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Відповідно до пункту 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879 затверджений Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - Порядок №879).

Підпунктом 4 пункту 2 Порядку №879 встановлено, що габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Положеннями пункту 3 Порядку №879 передбачено, що габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Пунктами 16-18 Порядку №879 передбачено, що габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль. У разі коли за допомогою автоматичних зважувальних пунктів виявлено факт перевищення встановлених габаритно-вагових параметрів, габаритно-ваговий контроль транспортного засобу здійснюється на найближчому стаціонарному та/або пересувному пункті габаритно-вагового контролю. За результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.

Згідно пункту 21 Порядку №879 визначено, що у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування. Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.

Як вбачається з матеріалів справи в ході проходження габаритно-вагового контролю посадові особи Укртрансбезпеки встановили, що фактична маса транспортного засобу склала 21,7 т. при допустимих 40 т., перевищення вагових норм на одиночну вісь склало 14,150 т. - при допустимих 11 т., про що складено акт №029903 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 17.09.2020 та довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю№030403 від 17.09.2020.

Таким чином, під час здійснення вантажного перевезення було перевищено вагові параметри на одиночну вісь.

Враховуючи, що навантаження на одиничну вісь склало 14,150 т. при допустимому 11 т., перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів становить 28,6%, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що до автомобільного перевізника підлягає застосуванню адміністративно-господарський штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Стосовно доводів скаржника про те, що позивач в даній справі не є суб`єктом відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт колегія суддів зазначає наступне.

Законом № 2344-ІІІ передбачена відповідальність у вигляді адміністративно-господарського штрафу саме до автомобільних перевізників за порушення законодавства про автомобільний транспорт.

В розумінні вимог статті 1 Закону № 2344-III автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Згідно матеріалів справи Підприємство "Енергогарант" у формі ТОВ є власником транспортного засобу марки DAF, державний номерний знак НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .

01.09.2020 між позивачем, як орендодавцем, та ФОП ОСОБА_1 як орендарем, укладено договір оренди транспортного засобу №_01/09-20, предметом якого є передача орендодавцем в тимчасове користування, за плату, орендарю належний йому на праві власності транспортний засіб марки DAF, модель FX 95.430, номерний знак НОМЕР_2 .

Згідно акту приймання-передачі у відповідності до Договору оренди транспортного засобу №_01/09-20 від 01.09.2020, орендодавець передає, а ФОП ОСОБА_1 приймає у тимчасове платне користування транспортний засіб марки DAF, модель FX 95.430, номерний знак НОМЕР_2 .

08.09.2020 між ФОП ОСОБА_1 , як перевізником, та ФОП ОСОБА_2 , як замовником, укладено разовий договір на перевезення вантажів автомобільним транспортом №9/20, згідно якого, перевізник зобов`язується 17.09.2021 виконати для замовника перевезення будівельних матеріалів.

Згідно Акту виконаних робіт (наданих послуг) від 17.09.2020 ФОП ОСОБА_1 17.09.2020 здійснив перевезення вантажу на замовлення ФОП ОСОБА_2 .

Враховуючи вищевикладене, позивач вважає, що відповідальність за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм має нести автомобільний перевізник (ФОП ОСОБА_1 ), оскільки він передав транспортний засіб в його користування.

Проте, згідно статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи на підставі яких виконуються вантажні перевезення.

Згідно матеріалів справи під час здійснення відповідних заходів контролю водієм транспортного засобу не надано посадовій осіб Подільського міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки доказів оренди ФОП ОСОБА_1 транспортного засобу марки DAF, модель FX 95.430, номерний знак НОМЕР_2 , а пред`явлено лише основні реєстраційні документи транспортного засобу, видані на Підприємство "Енергогарант" ТОВ та ТТН №443 від 17.09.2020 та документи, що посвідчують особу водія ОСОБА_3 .

Крім того з наданої посадовій осіб Подільського міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки ТТН № 443 від 17.09.2020, яка є обов`язковим документом для здійснення внутрішніх перевезень вантажів, вбачається, що автомобільним перевізником являється - Підприємство "Енергогарант" ТОВ, що давало посадовій особі можливість достеменно встановити суб`єкта, який в даному випадку виступає перевізником. Більше того, ОСОБА_3 , як водій транспортного засобу, заперечень щодо визначення позивача перевізником в актах від 17.09.2020 не висловив.

Доводи скаржника про допущення технічної помилки вантажовідправником при складанні товаротранспортної накладної не підтверджуються жодними доказами та не спростовують вищевикладених висновків суду.

Крім того, надання договору оренди транспортного засобу №_01/09-20 під час розгляду справи у суді не змінює суті перевищення транспортним засобом позивача нормативно вагових параметрів, а їх надання згодом не має правових наслідків для визнання неправомірності винесення відповідачем постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Разом з тим слід зазначити, що позивачем не надано ні до суду першої інстанції, ні до апеляційного суду жодних доказів фактичного виконання договору оренди транспортного засобу №_01/09-20, зокрема, доказів орендної плати. Вказаний договір укладений сторонами без нотаріального посвідчення.

Отже враховуючи, що наданні представнику Подільського міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки документи містили відомості про перевізника, останній правомірно визначив позивача суб`єктом який має нести відповідальність за перевищення нормативно вагових параметрів.

При цьому якщо позивач, відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України, вважає, що порушення мало місце перевізником, відмінним від нього, як особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо правомірності постанови Подільського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області від 10.11.2020 №198841 щодо застосування адміністративно - господарського штрафу в розмірі 34000 грн, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити.

VІІІ. ВИСНОВОК ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи відсутність підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції, то підстав для зміни розподілу судових витрат немає.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу підприємства "Енергогарант" у формі товариства з обмеженою відповідальністю залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 02 червня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Капустинський М.М. Сапальова Т.В.