Справа № 755/19986/21
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2022-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Вівдиченко Т.Р.

Суддів Костюк Л.О.

Кузьмишиної О.М.

За участю секретаря Борисовської Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, згідно статті 229 КАС України, адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 21 грудня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора 1 взводу 2 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта Гуравчука Миколи Володимировича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Інспектора 1 взводу 2 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта Гуравчука Миколи Володимировича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 21 грудня 2021 року у задоволенні заяви позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду - відмовлено. Адміністративний позов повернуто позивачу.

Не погодившись з ухвалою суду, позивач - ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом та процесуального права.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Так, повертаючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не усунув в повній мірі недоліки позовної заяви, що були визначені ухвалою суду про залишення позову без руху.

З даного приводу, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

За приписами частини 1 статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до частини 1 статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Статтею 286 КАС України передбачено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

За приписами ч. 2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Положеннями частини 1 статті 123 КАС України визначено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

У відповідності до частини 2 статті 123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Інспектора 1 взводу 2 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта Гуравчука Миколи Володимировича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Разом з позовною заявою ОСОБА_1 подано заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду в якій зазначає, що на місці розгляду справи про адміністративне правопорушення копія прийнятої інспектором постанови йому вручена не була, про її існування дізнався 26.11.2021 року коли отримав її в поштовій скринці.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 13 грудня 2021 року позовну заяву залишено без руху.

В даній ухвалі суду позивачу запропоновано в десятиденний строк з дня отримання ухвали, надати, зокрема, нову заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду та надати суду докази поважності причин його пропуску, вказавши інші підстави для поновлення строку.

Суд першої інстанції виходив з того, що зі змісту оскаржуваної постанови датованої 21.10.2021 року вбачається, що позивач відмовитися від її підпису та від отримання копії постанови, а тому, позивач був обізнаний про винесення стосовно нього постанови від 21.10.2021 року про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення за ч. 4 ст. 126 КУпАП з часу її винесення.

На виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, ОСОБА_1 подано заяву про усунення недоліків, до якої додано Відгук АТ «Укрпошта» від 16 грудня 2021 року, в якому зазначено, що позивач, який проживає за адресою АДРЕСА_1 , 26.11.2021 р., дійсно отримав листа від ГУНП м. Києва.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 21 грудня 2021 року у задоволенні заяви позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду - відмовлено. Адміністративний позов повернуто позивачу.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції вказав, що отримання позивачем неідентифікованого листа від Головного управління національної поліції м. Києва жодним чином не вказує на отримання ним копії оскаржуваної постанови, оскільки, Управління патрульної поліції в м. Києві не є структурним підрозділом ГУНП м. Києва, а відноситься до Департаменту патрульної поліції.

Колегія суддів не погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції та вважає його передчасним, з огляду на наступне.

Із позовної заяви вбачається, що позивач оскаржує постанову Інспектора 1 взводу 2 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта Гуравчука Миколи Володимировича від 21 жовтня 2021 року серії БАБ №021846 про притягнення його до адміністративної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Як було вищезазначено, згідно положень ч. 2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Отже, в даному випадку, десятиденний термін звернення до суду відраховується з моменту вручення ОСОБА_1 оскаржуваної постанови відповідача.

Так, суд першої інстанції, дослідивши зміст оскаржуваної постанови відповідача, дійшов висновку, що позивач відмовився від її підпису та від отримання її копії, а тому, був обізнаний про неї з часу її винесення.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що позивач заперечував, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснювався в його присутності та зазначив, що на місці розгляду справи копія прийнятої інспектором постанови йому вручена не була.

Крім того, на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, з метою підтвердження дати отримання оскаржуваної постанови відповідача ним надано Відгук АТ «Укрпошта» від 16 грудня 2021 року, згідно якого, 26.11.2021 позивач отримав листа від ГУНП м. Києва.

Колегія суддів приймає до уваги посилання суду першої інстанції на те, що лист від Головного управління національної поліції м. Києва є неідентифікованими, а також на те, що Управління патрульної поліції в м. Києві не є структурним підрозділом ГУНП м. Києва, а відноситься до Департаменту патрульної поліції.

Однак, на переконання колегії суддів, вказані обставини не в повній мірі спростовують твердження позивача про тримання ним оскаржуваної постанови 26 листопада 2021 року засобами поштового зв`язку.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Згідно положень частини 4 статті 77 КАС України, суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

За приписами частини 3, 6 статті 80 КАС України, про витребування доказів за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи, або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу.

Будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.

Отже, положення КАС України зобов`язують суд вжити заходів, необхідних для з`ясування всіх обставин у справі, запропонувати сторонам подати докази на підтвердження своєї правової позиції, у разі необхідності витребувати докази з власної ініціативи, всебічно, повно та об`єктивно оцінити наявні у справі докази тощо.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції, з метою встановлення дати отримання позивачем оскаржуваної постанови, вправі був витребувати у відповідача докази розгляду справи про адміністративне правопорушення у присутності ОСОБА_1 чи докази, що підтверджують дату направлення засобами поштового зв`язку оскаржуваної постанови на адресу позивача чи дату отримання такої постанови.

Водночас, колегія суддів звертає увагу на те, що, в силу вимог частини 4 статті 123 КАС України, якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Враховуючи вищевикладене, висновок суду першої інстанції про необхідність повернення позовної заяви є передчасним, а тому, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а справу слід передати на розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до частини 2 статті 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише і фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.

Також, Європейський Суд з прав людини сформував правову позицію, відповідно до якої, встановлення обмежень доступу до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи (справи «Белле проти Франції», «Ільхан проти Туреччини», «Пономарьов проти України», «Щокін проти України» тощо).

Колегія суддів звертає увагу на те, що у справі Bellet v. France Європейський суд з прав людини зазначив, що "стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Не можуть бути встановлені обмеження щодо реалізації права на судовий захист у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено; ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями (справа «Мушта проти України»).

У рішенні по справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали дійшов помилкового висновку про повернення позовної заяви, а тому, зазначена ухвала суду підлягає скасуванню, а справу слід передати на розгляд суду першої інстанції.

Згідно частини 3 статті 312 КАС України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 229, 243, 286, 315, 320, 321, 325 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 21 грудня 2021 року скасувати, а справу передати на розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Вівдиченко Т.Р.

Судді Костюк Л.О.

Кузьмишина О.М.