Справа № 140/12891/21
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2022-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2022 рокуСправа № 140/12891/21 пров. № А/857/22544/21
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді-доповідача Качмара В.Я.,

суддів Большакової О.О., Затолочного В.С.,

при секретарі судового засідання- Юрченко М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за заявою Головного управління ДПС у Волинській області до Приватного підприємства СМАРТЛЕНД про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Волинській області на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 9 листопада 2021 року (суддя Волдінер Ф.А., м.Луцьк),-

ВСТАНОВИВ:

08.11.2021 о 15:11 год Головне управління ДПС у Волинській області (далі Головне управління) звернулося до суду з заявою до Приватного підприємства «Смартленд» (далі - ПП) про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 9 листопада 2021 року заяву залишено без розгляду.

Не погодившись із постановленою ухвалою суду, її оскаржив заявник, який із покликанням на неправильне застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, вважає ухвалу суду першої інстанції необґрунтованою та просить таку скасувати.

В апеляційній скарзі із покликанням на окремі обставини справи вказує, що судом не враховано, що строк проведення перевірки не минув і допуск перевіряючих платником податків міг відбутися у наступні дні. Також зазначає, що судом всупереч нормам статті 283 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС) не залишаючи звернення без руху, постановлено оскаржувану ухвалу.

Відповідач відзиву на апеляційну скаргу не подав.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, а тому, апеляційний суд, відповідно до частини четвертої статті 229 КАС, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що моментом виникнення фактичних обставин, що зумовлюють винесення рішення про застосування адміністративного арешту майна є винесення акту від 03.11.2021 №1439/07-09/43741467. Отже, звернення до суду із відповідною заявою відбулося за межами 24-годинного строку, визначеного приписами законодавства.

Такі висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з порушенням норм матеріального та процесуального права, з таких міркувань.

Апеляційним судом, з урахуванням встановленого судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що Головне управління видало наказ від 02.11.2021 №3165 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки відповідача відповідно до підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 та пункту 200.11 статті 200 Податкового кодексу України (далі Наказ, ПК відповідно).

03.11.2021 Головне управління видало направлення №3339 та №3340 на проведення перевірки.

03.11.2021, 04.11.2021, 05.11.2021 посадовими особами Головного управління здійснено виходи за юридичною адресою ПП (43005, Волинська область, м.Луцьк, вул. Шопена, буд.22Б, кв.111), з метою ознайомлення з направленнями та вручення копії наказу.

При вказаних виходах встановлено відсутність посадових осіб ПП керівника Засєкіна М.М. та головного бухгалтера Струка В.М. або інших законних представників.

03.11.2021 та 04.11.2021 складені акти про неможливість проведення перевірки.

05.11.2021 о 16:30 год складено акт про відмову від проведення перевірки.

08.11.2021 о 09:00 год Головним управлінням було прийнято рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна відповідача (далі Рішення).

08.11.2021 о 15:11 год до Волинського окружного адміністративного суду надійшла заява Головного управління про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків (далі Заява).

Згідно з статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулюються Податковим кодексом України (далі ПК; в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

Відповідно до пункту 94.1 статті 94 ПК адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом.

Підпунктом 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 ПК передбачено, що арешт майна може бути застосовано, якщо з`ясовується одна з таких обставин: платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

За приписами пункту 94.5 статті 94 ПК арешт майна може бути повним або умовним. Повним арештом майна визнається заборона платнику податків на реалізацію прав розпорядження або користування його майном. У цьому випадку ризик, пов`язаний із втратою функціональних чи споживчих якостей такого майна, покладається на орган, який прийняв рішення про таку заборону. Умовним арештом майна визнається обмеження платника податків щодо реалізації прав власності на таке майно, який полягає в обов`язковому попередньому отриманні дозволу керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу на здійснення платником податків будь-якої операції з таким майном. Зазначений дозвіл може бути виданий керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу, якщо за висновком податкового керуючого здійснення платником податків окремої операції не призведе до збільшення його податкового боргу або до зменшення ймовірності його погашення.

Згідно із абзацами першим, третім пункту 94.10 статті 94 ПК арешт на майно може бути накладено рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом. Строк, визначений цим пунктом, не включає добові години, що припадають на вихідні та святкові дні.

Особливості провадження у справах за зверненням податкових та митних органів щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків регламентовані статтею 283 КАС.

Зокрема, частиною другою статті 283 КАС визначено, що заява подається до суду першої інстанції протягом 24 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення до суду, за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Порядок застосування арешту майна визначений Розділом ІV «Порядку застосування адміністративного арешту майна платника податків», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.07.2017 №632 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України (далі МЮУ) 02.08.2017 за №948/30816; далі Порядок №632).

Пунктами 1 - 3 розділу IV Порядку №632, передбачено, що керівник (його заступник або уповноважена особа) податкового органу за наявності однієї з обставин, визначених розділом ІІІ цього Порядку, та на підставі звернення про застосування адміністративного арешту майна платника податків (додаток 1) відповідного підрозділу, який у межах своїх повноважень встановлює такі обставини, приймає рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків (додаток 2).

Обґрунтованість арешту, накладеного на майно платника податків рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) податкового органу, має бути перевірена судом протягом 96 годин. У такому разі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) податкового органу подається до суду протягом 24 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють таке звернення до суду. Строк, визначений цим пунктом, не включає добові години, що припадають на вихідні та святкові дні.

Рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручається особисто під підпис: 1) платнику податків з вимогою тимчасово зупинити відчуження його майна; 2) іншим особам, у володінні, розпорядженні або користуванні яких перебуває майно такого платника податків, з вимогою тимчасово зупинити його відчуження.

За приписами підпункту 1.4.5 пункту 1.4 «Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної податкової служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків» (Організація роботи у разі неможливості проведення перевірки у зв`язку з відсутністю платника податків за місцезнаходженням), затверджених наказом Державної податкової служби України від 04.09.2020 №470 (далі - Методичні рекомендації; в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), у разі коли при організації документальної планової та позапланової виїзної або фактичної перевірки встановлено неможливість її проведення (у тому числі у зв`язку з відсутністю платника податків (посадових осіб платника податків або його законних (уповноважених) представників) за місцезнаходженням) посадовими (службовими) особами органу ДПС, невідкладно складається у двох примірниках у довільній формі та підписується акт про неможливість проведення перевірки, що засвідчує цей факт.

Підпунктом 1.4.6 пункту 1.4 Методичних рекомендацій (Організація роботи у разі відмови в допуску платником податків до проведення перевірки або відмови від її проведення) передбачено, що у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб органу ДПС до проведення перевірки або відмови від її проведення такими посадовими особами за місцем проведення перевірки невідкладно складається акт у двох примірниках, що засвідчує факт відмови, який реєструється у контролюючому органі не пізніше наступного робочого дня.

Підпунктами 1.4.5, 1.4.6 пункту 1.4 Методичних рекомендацій чітко диференціюються два види актів, а саме про відмову в допуску до проведення/відмову від проведення перевірки та про неможливість проведення перевірки, вказані акти мають самостійні підстави для їх складення та вимоги щодо їх змісту.

З матеріалів справи видно, що Рішення прийняте на підставі підпункту 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 ПК (платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу).

З аналізу вищенаведених положень КАС, ПК та Порядку №632 вбачається, що законодавець відрізняє обставини та підстави для застосування адміністративного арешту майна платника податків та для звернення до суду із відповідною заявою.

Тобто, обставинами, що зумовлюють звернення до суду є обставини, за яких застосовується арешт майна, а рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків є підставою звернення до суду.

В даному випадку обставиною, яка мала б зумовити звернення заявника до суду, є відмова від проведення документальної позапланової виїзної перевірки, що підтверджується відповідним актом.

Зазначена правова позиція стосовно строку звернення контролюючого органу до суду із заявою про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків у зв`язку з відмовою від перевірки, узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 13 лютого 2019 року у справі №819/2388/17 та у постанові від 28 листопада 2019 у справі №640/3880/19.

Оскільки обставиною, що зумовлює звернення до суду із заявою про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків, є відмова від проведення перевірки, що підтверджується відповідним актом, то саме з моменту винесення такого акту обраховується початок процесуального строку на звернення до суду із заявою про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.

Як встановлено матеріалами справи, акт про відмову у допуску до проведення перевірки було складено 05.11.2021 о 16:30 год. При виходах 03.11.2021 та 04.11.2021 були складені акти про неможливість проведення перевірки. Як зазначено вище, законодавцем диференціюються ці два види актів.

Суд першої інстанції невірно встановив, що 03.11.2021 є моментом початку перебігу строку, що має значення для вирішення даної справи. Відповідно до підпункту 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 ПК, обставиною, що зумовлює арешт майна є відмова платника податків від проведення перевірки, а не неможливість проведення такої. Таким чином, моментом початку перебігу строку має вважатися акт, який складено 05.11.2021 о 16:30 год, яким підтверджується відмова від проведення документальної позапланової виїзної перевірки.

Відтак, граничним строком для подання заяви про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків має вважатись 08.11.2021 16:30 год (оскільки цей строк не включає добові години, що припадають на вихідні та святкові дні).

З огляду на вищенаведене, оскільки заява Головного управління надійшла до суду 08.11.2021 о 15:11 год, звернення відбулося в межах строків визначених приписами законодавства.

Відповідно до статті 320 КАС підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Підсумовуючи, суд апеляційної інстанції приходить до переконання про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання. Відтак, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а справа направленню до цього ж суду для продовження її розгляду по суті.

Керуючись статтями 308, 310, 312, 315, 320, 321, 322, 325, 328 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області задовольнити.

Ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 9 листопада 2021 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді О. О. Большакова
В. С. Затолочний
Повне судове рішення складено 27 січня 2022 року.