Справа № 640/17900/21
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Пащенко К.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2022 року Справа № 640/17900/21

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Губської Л.В., Мєзєнцева Є.І.,

за участю секретаря Сакевич Ж.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 вересня 2021 року у справі

за позовом Департаменту соціального захисту населення

Запорізької обласної державної адміністрації

до Відділу примусового виконання рішень

Департаменту державної виконавчої служби

Міністерства юстиції України

про визнання дій протиправними та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

Департамент соціального захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації (далі - Позивач) звернувся до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - Відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправними дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Торбинської О.М. щодо винесення постанови від 04.06.2021, про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн ВП № 65027961 на боржника - Департамент соціального захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації;

- скасувати постанову від 04.06.2021, про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн ВП № 65027961 на Боржника - Департамент соціального захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 вересня 2021 року позову задоволено повністю.

Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що судове рішення не було своєчасно виконано Боржником з поважних причин.

Разом з тим, суд зазначив, що в межах 10-ти денного строку для виконання рішення, Боржник звернувся до суду із заявою про роз`яснення такого судового рішення, про що повідоми Відповідача.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що державний виконавець зобов`язаний вживати заходи щодо примусового виконання рішень та вчиняти відповідні дії.

При цьому, Апелянт вказує, що судове рішення не було виконано Боржником у межах строку, визначеного Законом, а на державного виконавця в такому випадку покладено обов`язок накласти штраф на Боржника.

Також Апелянт зазначає, що після винесення ним спірної у цій справі постанови про накладення на Боржника штрафу, судове рішення все одно не було виконано і до Боржника знову було застосовано штрафні санкції.

З цих та інших підстав Апелянт вважає, що рішення суду прийнято за неповно встановлених обставин, з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить його скасувати і ухвалити постанову про задоволення позову в повному обсязі.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.01.2022 та від 27.01.2022 було відкрито апеляційне провадження у даній справі, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, наполягаючи на необґрунтованості доводів Апелянта та правильності висновків суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.

Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як установлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 06.04.2021 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Торбинською О.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 65027961 за виконавчим листом № 315/1216/19, виданим 10.11.2020 Запорізьким окружним адміністративним судом, про зобов`язання Департаменту соціального захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 суми разової щорічної грошової допомоги до 05.05.2019 у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням уже виплачених сум.

Боржником у вказаному виконавчому провадженні є Департамент соціального захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації.

Вказана постанова отримана Позивачем 15.04.2021.

Після отримання зазначеної постанови державного виконавця, у межах 10-ти денного строку наданого для виконання рішення суду, Боржник звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із заявою про роз`яснення судового рішення, в якій просив роз`яснити судове рішення в частині механізму його виконання, зокрема щодо можливості спрямування його для виконання за належністю - до Управління соціального захисту населення Гуляйпільської районної державної адміністрації з метою перерахунку та сплати разової щорічної грошової допомоги до 05 травня за 2019 рік.

Вказана заява надійшла на адресу суду 23.04.2021.

У листі № 07-39/0352 від 21.04.2021, отриманим Відділом 26.04.2021, Позивач повідомив Відповідача про звернення до суду із заявою в питаннях роз`яснення судового рішення.

До вказаного листа Позивачем додано, зокрема, лист № 07-39/0230 від 17.03.2021 «Про забезпечення виплати грошової допомоги» ДСЗН Запорізької ОДА, скерованим до Міністра соціальної політики України, в якому Боржник просить забезпечити відповідні видатки.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 11.05.2021 у справі № 315/1216/19 відмовлено у задоволенні вказаної вище заяви Департаменту соціального захисту населення Запорізької ОДА про роз`яснення рішення Запорізького окружного адміністративного суду у справі № 315/1216/19 від 03.07.2020.

ДСЗН Запорізької ОДА подано апеляційну скаргу на відповідну ухвалу суду.

Ухвалами Третього апеляційного адміністративного суду від 09.08.2021 відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою Департаменту та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження 16.09.2021.

04.06.2021 державним виконавцем на підставі ст.ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» прийнято постанову про накладення на Боржника штрафу в розмірі 5100,00 грн за невиконання без поважних причин судового рішення.

Позивач, вважаючи таку постанову державного виконавця протиправною, а свої права порушеними, звернувся до суду з цим позовом.

Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У частині першій статті 1 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до частин першої та другої статті 63 Закону № 1404-VIII, зокрема, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність.

Частиною першою статті 75 Закону № 1404-VIII установлено, що в разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що законодавством на державного виконавця покладено зобов`язання забезпечувати повне та своєчасне виконання боржником своїх обов`язків у межах виконавчого провадження та вживати відповідні заходи реагування, зокрема, у вигляді накладення штрафу в разі їх невиконання.

Разом з тим, застосування до боржника таких штрафних санкцій можливе виключно за відсутності поважних причин, які фактично унеможливили своєчасне та повне виконання ним своїх обов`язків.

При цьому, такі причини повинні своєчасно повідомлятися боржником державному виконавцю і підлягають доведенню перед судом, оскільки входять до предмета доказування у справах цієї категорії.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що станом на час виникнення спірних правовідносин Позивачем (Боржником) не було виконано покладені на нього обов`язки з поважних причин, а саме у зв`язку зі зверненням до суду із заявою про роз`яснення відповідного судового рішення, про що завчасно було повідомлено Відповідача.

Разом з тим, колегія суддів відзначає, що така заява була подана Позивачем у межах 10-денного строку для добровільного виконання судового рішення.

З огляду на це, колегія суддів вважає, що оскаржувана постанова державного виконавця про накладення на Позивача штрафу за невиконання судового рішення була винесена передчасно та без урахування всіх обставин, а тому, як було правильно встановлено судом першої інстанції, є протиправною та підлягає скасуванню.

Доводи Апелянта про те, що державний виконавець зобов`язаний вживати заходи щодо примусового виконання рішень та вчиняти відповідні дії, колегія суддів приймає до уваги, але зазначає, що відповідні дії (рішення) повинні вчинятися (прийматися) державним виконавцем з дотриманням норм чинного законодавства та в чітко визначеному законодавчому порядку, з урахуванням усіх обставин та наявності достатніх правових підстав для застосування відповідних заходів реагування, зокрема - накладення штрафу.

Твердження Апелянта про те, що судове рішення не було виконано Боржником у межах строку, визначеного Законом, а на державного виконавця в такому випадку покладено обов`язок накласти штраф на Боржника, судова колегія відхиляє з підстав, наведених вище.

Доводи Апелянта про те, що після винесення ним спірної у цій справі постанови про накладення на Боржника штрафу, судове рішення все одно не було виконано і до Боржника знову було застосовано штрафні санкції, суд апеляційної інстанції до уваги не приймає, оскільки такі правовідносини (після прийняття державним виконавцем оскаржуваної у цій справі постанови) виходять за межі спору в цій справі і, згідно зі ст. 308 КАС України, не підлягають перевірці апеляційним судом у цьому апеляційному провадженні.

Аналізуючи всі доводи апелянта, судова колегія також враховує висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Згідно зі ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. .

Таким чином, апеляційна скарга Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України підлягає залишенню без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 вересня 2021 року - без змін.

Розподіл судових витрат.

З огляду на результат розгляду цієї справи, судові витрати, які були понесені позивачем, відповідно до ст. 139 КАС України, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 139, 242-244, 250, 287, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 вересня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 08.02.2022.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: Л.В. Губська

Є.І. Мєзєнцев