Справа № 640/8351/20
Суддя: Аліменко Володимир Олександрович
Дата ухвалення: 2022-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/8351/20 Суддя (судді) першої інстанції: Іщук І.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Аліменка В.О.,

суддів Бєлової Л.В., Кучми А.Ю.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Заступника голови Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Непопа Вячеслава Івановича на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 грудня 2020 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Заступника голови Виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) Непопа Вячеслава Івановича про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Заступника голови Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Непопа Вячеслава Івановича, в якому просив суд:

- визнати дії заступника голови Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Непопа Вячеслава Івановича щодо відмови у розгляді по суті скарги ОСОБА_1 від 26.12.2019 №26/12-02 - протиправними;

- зобов`язати заступника голови Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Непопа Вячеслава Івановича здійснити повний і всебічний розгляд скарги ОСОБА_1 від 26.12.2019 №26/12-02.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив про те, що дії заступника голови Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Непопа Вячеслава Івановича щодо відмови у розгляді по суті скарги громадянина ОСОБА_1 від 26.12.2019 №26/12-2, поданої у порядку Закону України "Про звернення громадян" є протиправними, оскільки відмовляючи у розгляді скарги по суті відповідач помилково дійшов висновку щодо порушення посадовими особами Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) прав адвоката Калька Д.О. як представника ОСОБА_1 шляхом перешкоджання адвокатській діяльності, оскільки предметом оскарження у поданій позивачем скарзі був факт порушення директором Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Оленичем П.С. права позивача ОСОБА_1 на особистий прийом, а не факт перешкоджання адвокатській діяльності його представника адвоката Калька Д.О.

На думку представника позивача, заступник голови Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Непоп В.І. своїм листом-відповіддю від 15.01.2020 №004-144 протиправно відмовив у розгляді по суті скарги ОСОБА_1 від 26.12.2019 №26/12-2, що призвело до порушення права останнього на всебічний і повний розгляд звернення.

Крім того, представник позивача зазначив, що доводи відповідача, викладені у листі від 15.01.2020 №004-144 про те, що до скарги позивача не було додано нотаріально посвідченої у встановленому порядку довіреності (її копії), що уповноважує Калька Д.О. представляти або захищати інтереси ОСОБА_1 , є помилковими з огляду на те, що скарга була підписана та направлена самим позивачем, а оскільки вона не була розглянута у присутності позивача (його представника) витребування довіреності є передчасним та необґрунтованим і не може бути підставою для відмови у розгляді скарги.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 грудня 2020 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.12.2019 року ОСОБА_1 звернувся до заступника голови Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Непопа В.І. із скаргою №26/12-2 в порядку Закону України "Про звернення громадян", в якій просив:

- вчинити необхідні дії (службову перевірку) щодо притягнення директора Департаменту земельних ресурсів Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за фактом вчинення дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 5 частини другої статті 65 Закону України "Про державну службу";

- скаргу розглядати в присутності заявника, про що повідомити останнього належним чином засобами поштового зв`язку та на електронну адресу.

15.01.2020 року Заступник голови Виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) Непопа В.І. листом №004-144 повідомив позивача про те, що Закон України "Про звернення громадян" не може бути застосований до відповідних правовідносин щодо стверджуваних порушень прав адвоката, а порушення законодавства у діях директора Департаменту при прийнятті наказів є необґрунтованими та виключають можливість притягнення директора Департаменту до дисциплінарної відповідальності.

Не погоджуючись з діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем при розгляді скарги позивача порушено право ОСОБА_1 особисто викласти аргументи особі, що перевірила заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви, бути присутнім при розгляді заяви чи скарги, а також право бути запрошеним на засідання відповідного органу, що розглядає заяву чи скаргу, що вказує на протиправність відповідача.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог частини першої статті 1 Закону України «Про звернення громадян» (в редакції, що діяла на час спірних правовідносин) громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Статтею 3 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

У відповідності до статті 4 Закону України «Про звернення громадян» до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод; незаконно покладено на громадянина які-небудь обов`язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.

Згідно з частинами першою, четвертою, шостою та сьомою статті 5 Закону України «Про звернення громадян» звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Водночас, забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються (ч. 4 ст. 7 Закону №396/96-ВР).

Таким чином, Законом України «Про звернення громадян» встановлено імперативну норму щодо заборони направлення скарги громадян тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.

Статтею 15 Закону України «Про звернення громадян» зокрема передбачено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Статтею 19 Закону України «Про звернення громадян» встановлено, що органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані зокрема: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.

Згідно частини першої статті 20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання.

Відповідно до Розділу 7 Тимчасового розподілу обов`язків між Київським міським головою, першим заступником голови Київської міської державної адміністрації, заступниками голови Київської міської державної адміністрації, затвердженого розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 03 вересня 2014 року N 979 (у редакції розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 26 грудня 2018 року N 2349) (заступник голови Київської міської державної адміністрації Непоп В.І.), забезпечує здійснення повноважень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), зокрема, у сфері використання та охорони земель, а також у сфері регулювання земельних відносин.

Відповідно до п. 12 Розділу 7 в межах своїх повноважень заступник голови в межах своїх повноважень спрямовує, координує та контролює діяльність структурних підрозділів безпосереднього підпорядкування - Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Як вбачається з матеріалів справи, та було встановлено судом першої інстанції, скаргу позивача на дії першого заступника директора Департаменту Дворнікова В.М. розглянуто заступником голови Виконавчого органу Київської місткої ради (КМДА) Непопом В.І. як вищестоящою посадовою особою, що забезпечує здійснення повноважень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) з контролю діяльності Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Таким чином, твердження відповідача щодо неналежної особи щодо розгляду скарги позивача не підтверджуються обставинами справи та є необґрунтованими.

Статтею 18 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право:

особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви;

знайомитися з матеріалами перевірки;

подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу;

бути присутнім при розгляді заяви чи скарги;

користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку;

одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги;

висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги;

вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень.

З тексту скарги вбачається, що позивач звернувся з проханням здійснити розгляд скарги у присутності заявника, про що повідомити останнього належним чином засобами поштового зв`язку та на електронну адресу.

Статтею 19 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані:

об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги;

у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову;

на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу;

скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням;

забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень;

письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення;

вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина;

у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення;

не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам;

особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

У разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних асигнувань. Це положення не скасовує вимоги абзацу дев`ятого частини першої цієї статті.

Отже, з огляду на викладене, відповідач зобов`язаний був запросити позивача для розгляду його скарги, оскільки, в іншому випадку, унеможливлюється практична реалізація права заявника особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви та бути присутнім при розгляді заяви чи скарги.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 31.01.2019 року у справі № 826/12287/16, від 31.10.2019 року у справі № 826/13435/15, від 24.10.2019 року у справі № 826/5333/17.

Як вбачається з матеріалів справи, скаргу позивача розглянуто Заступником голови Виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) Непопом В.І., при цьому розгляд вказаної скарги відбувся без повідомлення заявника та без участі останнього у розгляді скарги.

Таким чином, відповідачем не було дотримано вимог статті 19 Закону України «Про звернення громадян», зокрема, щодо забезпечення участі позивача при розгляді його звернення (скарги), а тому в цій частині допущено протиправну бездіяльність.

Судом першої інстанції встановлено, що 09.12.2019 адвокат Калько Д.О., який діяв в інтересах клієнта позивача мав намір потрапити на особистий прийом до директора Департаменту Оленича П.С. з метою реалізації прав та законних інтересів позивача, проте директором Департаменту Оленичем П.С. представнику позивача було надано неправдиву інформацію, що призвело до порушення права останнього на особистий прийом, передбачений Конституцією України та Законом України "Про звернення громадян".

Позивач також зазначає, що у своїй скарзі від 26.12.2019 №26/12-2 ним було чітко зазначено предмет оскарження, а саме факт порушення директором Департаменту Оленичем П.С. права позивача на особистий прийом, а не факт перешкоджання адвокатській діяльності його представника адвоката Калька Д.О.

В свою чергу представник відповідача зазначив, що подання позивачем скарги на ім`я посадової особи, а саме заступнику голови виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) Непопу В.І., який з урахуванням роз`яснення, неведеного у постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 29.09.2016 №10 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації" за своїм статусом та колом повноважень не підпадає під розуміння органу державної влади та інших суб`єктів, зазначених у пункті 1 частини першої статті 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації", що є порушенням вимог статті 23 Закону України "Про доступ до публічної інформації", а отже, відповідач вважає, що позивачем порушено суб`єктний склад учасників справи.

Відповідно до вимог ст. 18 Закону України "Про звернення громадян", особа, яка звернулася із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право особисто викласти аргументи особі, що перевірила заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви, бути присутнім при розгляді заяви чи скарги.

У статті 19 Закону України "Про звернення громадян" також визначений обов`язок органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, їх керівників та інших посадових осіб на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу.

З аналізу вказаних норм Закону України "Про звернення громадян" вбачається, що право громадянина особисто викласти свої аргументи особі, що перевіряла звернення не ставиться в залежність від форми розгляду такого звернення (одноособово, колегіально тощо); у свою чергу стаття 19 Закону України "Про звернення громадян" визначає обов`язок органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб забезпечити реалізацію права громадянина, на його прохання, бути присутнім особисто при розгляді його звернення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 31 січня 2019 року №К/9901/17415/18 (справа №826/12287/16).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідачем при розгляді скарги позивача порушено право останнього особисто викласти аргументи особі, що перевірила заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви, бути присутнім при розгляді заяви чи скарги, а також право бути запрошеним на засідання відповідного органу, що розглядає заяву чи скаргу, що вказує на протиправність відповідача та про необхідність задоволення позову.

Розглядаючи звернення позивача, відповідач діяв поза межами повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, необґрунтовано, упереджено, недобросовісно, не розсудливо, без дотримання принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації.

Таким чином, позовні вимоги про визнання протиправними дії заступника голови Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Непопа В`ячеслава Івановича щодо відмови у розгляді по суті скарги позивача за присутності останнього та зобов`язання відповідача здійснити повний і всебічний розгляд скарги позивача за присутності останнього є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні, оскільки суд всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Заступника голови Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Непопа Вячеслава Івановича - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 грудня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття. Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач В.О. Аліменко

Судді Л.В. Бєлова

А.Ю. Кучма