Справа № 560/13809/21
Суддя: Ковальчук А.М.
Дата ухвалення: 2022-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

03 лютого 2022 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Ковальчук А.М.

за участю:секретаря судового засідання Корзун Н.О. представника позивача Янчука С.В. представника відповідача Дмитрієвої А.Л.
розглянувши адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Протеїн Інвест" до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Протеїн Інвест" звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області №0/10979/0703 від 27.09.2021.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що посадовими особами Головного управління ДПС у Хмельницькій області в період з 26.08.2021 року по 02.09.2021 року проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ "Протеїн Інвест", щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за червень 2021 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету. За результатами даної перевірки складено Акт №6253/22-01-07-03/39675184 від 09.09.2021 р. "Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "Протеїн Інвест", податкового законодавства при декларуванні за червень 2021 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету".

На підставі Акту перевірки №6253/22-01-07-03/39675184 від 09.09.2021 р. Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області стосовно ТОВ "Протеїн Інвест" прийнято податкове повідомлення-рішення №0/10979/0703 від 27.092021 року.

Даним податковим повідомленням - рішенням встановлено порушення п. 44.1 ст. 44, п. "а" пункту 185.1 статті 185, п.188.1 ст. 188, п.198.1, 198.3., cт. 198, п. 200.1, в) п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. 2755-VI та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість" №21 від 28.01.2016 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 року №159/28289 завищено бюджетне відшкодування на рахунок платника у банку (рядок 20.2.1 декларації) задекларованого у декларації з ПДВ за червень 2021 року в сумі 612053 грн.

Позивач вважаючи, що оскаржене податкове повідомлення-рішення прийняте відповідачем, порушує його права свободи та інтереси, насамперед майнові, у зв`язку з чим, враховуючи переконання позивача про протиправність, оскарженого податкового повідомлення - рішення, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2021 року відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду за правилами загального позовного провадження.

04 листопада 2021 року до суду від представника Головного управління ДПС у Хмельницькій області надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що перевіркою встановлено лише документальне оформлення нереальних господарських операцій з постачання товару та відображення первинних документів в регістрах бухгалтерського обліку ТОВ "Протеїн Інвест". За реквізитами постачальників ПП "Інтехсервіс-В", ТОВ "МС Агро-Експорт" виписані та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, податкові накладні на адресу ТОВ "Протеїн Інвест" з метою легалізації - введення в товарообіг продукції невідомого походження, шляхом маніпулювання податковою звітністю з ПДВ на етапах постачання (заміна товарних позицій на етапах постачання) та, як наслідок, формування податкового кредиту для ТОВ "Протеїн Інвест".

16 листопада 2021 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої зазначено, що позивач не погоджується із доводами відповідача викладеними у відзиві на позовну заяву та посилаючись на правові позиції Верховного Суду вказує на те, що посилання контролюючого органу на податкову інформацію щодо контрагентів позивача, не заслуговує на увагу суду, оскільки податкове законодавство не ставить в залежність податковий облік (стан) певного платника податку від дотримання його контрагентом податкової дисципліни та правильності ведення ними податкового, або бухгалтерського обліку, зокрема, від фактичної сплати контрагентами податків до бюджету, від перебування постачальників за юридичною адресою, а також від їх господарських та виробничих можливостей.

25 листопада 2021 року до суду від представника Головного управління ДПС у Хмельницькій області надійшло заперечення, відповідно до якого відповідач стверджує, що контрагенти позивача не мають достатньої кількості працівників, основних фондів, технічних можливостей, тощо для виконання укладених угод. Отже, на переконання представника відповідача є всі достатні підстави щодо наявності ознак фіктивності ПП "Інтехсервіс-В", ТОВ "МС Агро-Експорт".

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задоволити з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення заявлених позовних вимог, вказував на правомірність дій відповідача та просив відмовити у задоволенні позову з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення представників сторін, повно та всебічно дослідивши матеріали справи у їх взаємному зв`язку та сукупності, суд встановив наступне.

Суд встановив, що ТОВ "Протеїн Інвест" податковий номер: 39675184, взято на податковий облік в органах державної податкової служби 05.03.2015 року за №87, перебуває на обліку в ГУ ДПС у Хмельницькій обл. (м. Хмельницький).

Між ТОВ "Протеїн Інвест" та ПП «Інтехсервіс-В» укладено договір поставки товару №07-06/2021-КПЗ від 11.06.2021, в тому числі в рамках договору підписано Специфікацію №1 від 11.06.2021. Даний договір сторонами не заперечується та недійсним в су довому порядку не визнавався. Предметом договору є поставка зерна сої. Позивач є покуп цем згідно вказаного договору.

На виконання договору 16.06.2021 ПП «Інтехсервіс-В» поставило позивачу сою в кіль кості 34,9 тон. на суму з ПДВ 645649,99 грн. Дана поставка оформлена видатковою накла дною, товарно-транспортною накладною, на всю партію зерна на заводі позивача складалась картка аналізу зерна. Всі зазначені документи в наявності, досліджувались відпо відачем під час перевірки та є додатками до позовної заяви. Соя використана позива чем в господарській діяльності, перероблена, а готова продукція (соєвий шрот, соєва олія) реалізовані споживачам. Будь-які заперечення з цього приводу в акті перевірки відсутні.

Позивач в повному обсязі здійснив оплату на користь ПП «Інтехсервіс-В» за увесь по ставлений згідно договору товар, що підтверджується платіжними документами, додатки №22 до позовної заяви.

По здійсненій згідно договору поставці товару ПП «Інтехсервіс-В» здійснено реєст рацію відповідної податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних. На підставі зареєстрованої податкової накладної позивач включив відповідну суму ПДВ до податкового кредиту, зокрема по операціях з ПП «Інтехсервіс-В» в податковій декларації позивача з ПДВ за червень 2021 року до податкового кредиту включена сума ПДВ 79290,35 грн.

Також, між позивачем та TOB «MC АГРО-ЕКСПОРТ» укладено договір поставки товару №02-10/2020-КПЗ від 02.10.2020, в тому числі в рамках договору підписано Специфікації №1 від 02.10.2020, №2 від 12.11.2020, №3 від 17.11.2020, №4 від 07.12.2020, №5 від 05.02.2021. Даний договір сторонами не заперечується та недійсним в су довому порядку не визнавався. Предметом договору є поставка зерна сої. Позивач є покуп цем згідно вказаного договору.

В період з жовтня 2020 року по лютий 2021 року на виконання договору відбувались періодичні поставки сої від TOB «MC АГРО-ЕКСПОРТ» для позивача. За вказаний період по договору поставлено сої в кількості 336,22 тон. на суму з ПДВ 5377529,57 грн. Всі пос тавки оформлені видатковими накладними, товарно-транспортними накладними. Всі зазначені документи в наявності, досліджувались під час перевірки та є додатками до позовної заяви. Соя використана позивачем в господарській діяльності, перероблена, а готова продукція (соєвий шрот, соєва олія) реалізовані споживачам. Будь-які заперечення з цього приводу в акті пере вірки відсутні.

Позивач в повному обсязі здійснив оплату на користь TOB «MC АГРО-ЕКСПОРТ» за увесь поставлений згідно договору товар, що підтверджується платіжними документами, які додані до позовної заяви.

По здійснених згідно договору поставках товару TOB «MC АГРО-ЕКСПОРТ» здійс нено реєстрацію відповідних податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових на кладних. На підставі зареєстрованої податкової накладної позивач включив відповідну суму ПДВ до податкового кредиту, зокрема по операціях з TOB «MC АГРО-ЕКС ПОРТ» в податковій декларації позивача з ПДВ за червень 2021 року до податко вого кредиту включена сума ПДВ 532762,80 грн.

Посадовими особами Головного управління ДПС у Хмельницькій області в період з 26.08.2021 року по 02.09.2021 року проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ "Протеїн Інвест", щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за червень 2021 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету.

За результатами вказаної перевірки складено Акт №6253/22-01-07-03/39675184 від 09.09.2021 "Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "Протеїн Інвест", податкового законодавства при декларуванні за червень 2021 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету".

Відповідно до розділу 4. "Висновок" Акту перевірки зазначено наступне:

" 2. Перевіркою дотримання податкового законодавства при декларуванні за червень 2021 року у Декларації від`ємного значення з ПДВ, встановлено наступні порушення:

в порушення п. 44.1 ст. 44, п. "а" пункту 185.1 статті 185, п.188.1 ст. 188, п.198.1, 198.3., cт. 198, п. 200.1, в) п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010р. (із змінами та доповненнями), пункту 5 розділу V наказу Міністерства фінансів України №21 від 28.01.2016 року "Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 року за №159/28289 (із змінами та доповненнями). ТОВ "Протеїн Інвест" завищено бюджетне відшкодування на рахунок платника у банку (рядок 20.2.1 декларації) задекларованого у декларації з ПДВ за червень 2021 року в сумі 612053 грн.

На підставі Акту перевірки №6253/22-01-07-03/39675184 від 09.09.2021 Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області стосовно ТОВ "Протеїн Інвест" прийнято податкове повідомлення-рішення №0/10979/0703 від 27.09.2021 року.

Вказаним податковим повідомленням-рішенням встановлено порушення п. 44.1 ст. 44, п. "а" пункту 185.1 статті 185, п.188.1 ст. 188, п.198.1, 198.3., cт. 198, п. 200.1, в) п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010р. (із змінами та доповненнями), пункту 5 розділу V наказу Міністерства фінансів України №21 від 28.01.2016 року "Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 року за №159/28289 (із змінами та доповненнями). ТОВ "Протеїн Інвест" завищено бюджетне відшкодування на рахунок платника у банку (рядок 20.2.1 декларації) задекларованого у декларації з ПДВ за червень 2021 року в сумі 612053 грн.

Стосовно обставин порушення, в податковому повідомленні-рішенні зазначено наступне: "Перевіркою дотримання податкового законодавства при декларуванні за червень 2021 року у Декларації від`ємного значення з ПДВ, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, встановлено порушення платником податків: - вимог пп. "а" п. 198.1, п.198.3 ст. 198 Податкового кодексу України ТОВ "Протеїн Інвест", в результаті чого завищено податковий кредит в загальній сумі 612053 грн, у тому числі за червень 2021 року в сумі 612053 в результаті віднесення до його складу податку на додану вартість по нереальних господарських операціях з поставки ПП "Інтехсервіс-В" та ТОВ «MC АГРО-ЕКСПОРТ» на адресу ТОВ "Протеїн Інвест" товару (сої), оскільки у постачальників - ПП "Інтехсервіс-В" та ТОВ «MC АГРО-ЕКСПОРТ» для здіснення постачання в такому обсязі відсутні активи, виробничі та трудові ресурси, за реквізитами даних суб`єктів господарювання оформлено первинні бухгалтерські документи (видаткові та податкові накладні, акти надання послуг) з метою введення в товарообіг (легалізацію) товарів невідомого походження та виробника, шляхом маніпулювання податковою звітністю з ПДВ на етапах постачання (заміна товарних позицій на етапах постачання). Дані порушення вплинули на декларування суми бюджетного відшкодування на рахунок платника за червень 2021 року. Таким чином, ТОВ "Протеїн Інвест" не має права на бюджетне відшкодування ПДВ за червень 2021 року в сумі 612053 грн.

Позивач не погоджуючись із висновками відповідача викладеними у акті перевірки та податковим повідомленням-рішенням, які винесені відповідачем на його підставі, звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наведене нижче.

Відповідно до абзацу першого пункту 44.1 статті 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту (абзац другий пункту 44.1 статті 44 ПК України).

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг (підпункт "а").

Пункт 198.3 статті 198 ПК України встановлює, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

У відповідності до пункту 198.2 статті 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Згідно пункту 198.6 статті 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Пунктом 201.10 статті 201 ПК України визначено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України від 16 липня 1999 року № 996-ХIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

За визначенням статті 1 Закону № 996-XIV первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Аналіз наведених норм свідчить, що правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування податкового кредиту з податку на додану вартість виникають за наявності сукупності таких обставин та підстав, зокрема: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій та їх документального підтвердження сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності та належним чином складеної податкової накладної; ділової мети, розумних економічних причин для здійснення операції й подальшого використання придбаного товару (робіт, послуг) у межах господарської діяльності платника.

Судом встановлено, що податкове повідомлення - рішення №0/10979/0703 від 27.09.2021 прийняте на підставі порушень, з точки зору податкового органу, які полягають у нереальності господарських операціях з поставки ПП "Інтехсервіс-В" та ТОВ "МС Агро-Експорт" на адресу ТОВ "Протеїн Інвест" товару (сої).

Стосовно порушення норми п. 44.1. ст. 44 ПК України, відповідно до якої, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Водночас, перевіркою не встановлено ведення бухгалтерського обліку або формування показників податкової звітності без наявності документів, ведення яких передбачено законодавством.

Щодо порушення норми пп. «а» п. 185.1 ст.185 ПК України відповідно до якої, об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що пере даються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу у володіння та користування лізингоодержувачу/орендарю.

Однак, перевіркою не встановлено фактів, підтверджених відповідними доказами, які б дово дили ухилення позивачем від оподаткування операцій, які є об`єктами оподаткування згідно з пп «а» п.185.1 ст.185 ПК України.

Також, щодо порушення норми п. 188.1 ст.188 ПК України відповідно до якої, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку, який нараховується відповідно до підпунктів 213.1.9 і 213.1.14 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів). При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з поста чання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, про тягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком: товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню; газу, який постачається для потреб населення; електричної енергії, ціна на яку склалася на ринку електричної енергії.

Перевіркою не встановлено фактів, підтверджених відповідними доказами, які б дово дили заниження позивачем бази оподаткування податком на додану вартість.

Стосовно порушення норми п. 198.1 ст.198 ПК України, якою передбачено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; г) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Однак, перевіркою не встановлено віднесення до податкового кредиту сум податку, сплачених у зв`язку із здійсненням операцій, відмінних від визначених п. 198.1 ст. 198 ПК України.

Стосовно порушення норми п. 198.3 ст. 198 ПК України, відповідно до якої, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі ін ших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах про вадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Перевіркою не встановлено визначення податкового кредитку будь-якого звітного періоду не на основі договірної вартості та/або не за встановленою ставкою та/або не у зв`язку із цілями, визначеними п. 198.3 ст. 198 ПК України.

Стосовно порушення ст.1 та 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», пп.2.1 і 2.2 «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку» суд зазначає, що це загальні приписи, які встановлюють вимоги до первинних документів, їх складання, ви моги регістрів бухгалтерського обліку, порядку їх ведення тощо, але звертаючись до них від повідач не обґрунтував, в чому конкретно виразилось порушення цих норм зі сторони пози вача.

Відповідно до п.п. 58.1.2. п.58.1 ст.58 Податкового кодексу України у разі якщо податкове повідомлення-рішення прийнято за результатами документальної перевірки та є процесуальною підставою притягнення особи до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення, воно додатково до інформації, наведеної у пункті 58.1.1 цієї статті, повинно містити: 1) обґрунтовану підставу для визначення (нарахування/зменшення) грошового зобов`язання та/або податкового зобов`язання, що повинен сплатити платник податків, та/або зменшення суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, та/або зменшення податку на доходи фізичних осіб, задекларованого до повернення з бюджету, зокрема при використанні права на податкову знижку, та/або заниження чи завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість у вигляді фактичної підстави, а саме викладення стислого змісту щодо виявлених перевіркою порушень вимог податкового, валютного та іншого законодавства з наведенням інформації щодо: обставин вчинених правопорушень, які відображені в акті перевірки, а також встановлені при розгляді наданих платником податків відповідно до підпункту 16.1.5 пункту 16.1 статті 16 та пункту 86.7 статті 86 розділу I цього Кодексу письмових пояснень та їх документального підтвердження (зокрема щодо обставин, що стосуються події правопорушення, та вжитих платником податків заходів щодо дотримання правил та норм законодавства, з посиланням на документи та інші фактичні дані, що підтверджують зазначені обставини); періоду (календарний день або місяць, квартал, півріччя, три квартали, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків, при здійсненні якої вчинено ці порушення; розрахунку суми податкового зобов`язання, що повинен сплатити платник податків, та/або зменшення бюджетного відшкодування та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, та/або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларованої до повернення з бюджету при використанні права на податкову знижку, та/або заниження чи завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість; у разі якщо перевіркою виявлено факти заниження (ненарахування та/або неутримання) платником податків, у тому числі податковим агентом, податкових зобов`язань - додатково зазначається граничний строк сплати таких податкових зобов`язань, у тому числі за відповідні податкові (звітні) періоди, по яких виявлено таке заниження (ненарахування та/або неутримання); надання або ненадання платником податків заперечень, письмових пояснень та додаткових документів, зокрема щодо обставин виявлених порушень, наданої платником податків інформації, яка спростовує наявність його вини, наявності пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу; нормативної підстави - посилання на норму цього Кодексу та/або іншого закону, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи, відповідно до якої було зроблено розрахунок або перерахунок грошових зобов`язань платника податків; 2) посилання на акт документальної перевірки; 3) детальний розрахунок штрафних санкцій (фінансових санкцій, штрафів), у тому числі штрафних санкцій або пені, за порушення іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи, а також посилання на норми цього Кодексу та/або іншого законодавства, відповідно до якого було зроблено такий розрахунок; 4) інформацію щодо наявності обставин, які відповідно до цього Кодексу пом`якшують, обтяжують або звільняють від фінансової відповідальності.

Однак, з акту перевірки та зі змісту оскаржуваного рішення не зрозуміло в чому конкретно полягають порушення саме позивача, з точки зору відповідача і якими конкретними і належними, допустимими та достатніми доказами відповідач підтвер джує обставини про які стверджує.

Враховуючи вищезазначені норми про порушення яких стверджує відповідач, однак не наводить жодних об`єктивних та обґрунтованих доводів на підтвердження вказаних порушень, з врахуванням обставин справи лише підтверджують закон ність та правомірність дій позивача, а саме, відповідно до матеріалів справи підтверджено, що договір, видаткові накладні, ТТН в наявності, порушень порядку ведення бухгалтер ського та податкового обліку з боку позивача перевіркою не встановлено. Зазначене свідчить про до тримання позивачем норми п.44.1 ПК України.

Як встановлено з матеріалів перевірки, позиція податкового органу базується на твердженнях про нереальність господар ських операцій між позивачем та ПП "Інтехсервіс-В", ТОВ "МС Агро-Експорт". При цьому, нереальність господар ських операцій сприймається податковим органом як аксіома, без будь-якого системного доказу вання відповідних обставин.

В Акті перевірки зазначається, що перевіркою не заперечується факт, що ТОВ "Протеїн Інвест" використовував у власній господарській діяльності сою, проте ПП "Інтехсервіс-В", ТОВ "МС Агро-Експорт" сою не поставляло.

Проте, на переконання суду будь-які припущення податкового органу не можуть змінити суть справи: між позивачем та його постачальником відбулись фактичні господарські операції, які належним чином документально оформлені; соя фактично отримана пози вачем і перероблена і це визнається навіть відповідачем; всі операції належним чином ві дображені в бухгалтерському та податковому обліку позивача, стосовно чого відповіда чем також не встановлено будь-яких конкретних порушень позивачем.

Також в Акті перевірки зазначається, що факт порушення підтверджується: договорами, специфікаціями, видатковими накладними; товарно-транспортними накладними; актом звірки.

Проте, суть порушення, з точки зору податкового органу, полягає у нереальності господарсь ких операцій між позивачем та його контрагентами. Отже, з точки зору відповідача: доказом нереальності господарських операцій є документи, складені учасниками таких операцій на підтвердження здійснення цих же операцій.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»: господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зо бов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію».

Згідно ч. 1 ст. 9 вказаного закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.

Суд звертає увагу, що будь-які документи мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Однак, позивач і підтвердив го сподарські операції всіма необхідними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського та податкового обліку, для фор мування податкового кредиту.

Контролюючим органом, у свою чергу, не наведено доводів, що ґрунтуються на об`є ктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені вказа ними документами, а також не представлено жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах недостовірні.

Окрім, належного документального оформлення, чинне законодавство не встанов лює обов`язок платника податку доводити фактичне здійснення господарської операції.

З цього приводу Верховний Суд зазначив, що ступінь деталізації опису господарської діяльності у первинному документі законодавством не встановлена. Умовою документа льного підтвердження операції є можливість з наявних документів зробити висновок, що витрати фактично понесені, (постанова ВС від 25.02.2021р. №640/3515/19).

Також щодо відсутності документів стосовно якості та безпечності товару суд зазначає, що підставою для правомірного відображення в бухгалтерському та пода тковому обліку витрат, включення відповідної суми до податкового кредиту є наявність первинних документів, які підтверджують здійснення господарської операції та відпо відна податкова накладна, зареєстрована в ЄРПН. Документи про якість товару не міс тять відомості про господарську операцію та відповідно до первинних документів не від носяться. А відтак, такі документи не пов`язані з обчисленням та сплатою податків.

Також у ході судового розгляду суд встановив, що вся соя придбана у контрагентів перероб лена позивачем на власному заводі. При цьому, перед прийняттям сої у виробництво позивачем, на власному лабораторному обладнанні, здійснювався вхідний контроль якості сої. А тому, на кожну партію зерна на заводі позивача складалась картка аналізу зерна, що підтверджується відповідними доказами, що містяться в матеріалах справи.

З цього приводу, Верховний Суду, сформував відповідну правову позицію викладену у постанові від 16.10.2020р. по справі № 810/4304/16. Верховний суд зазначив, що: "Щодо посилань контролюючого органу на надання позивачем сертифікатів якості на товар, то суди обґрунтовано не взяли такі до уваги, оскільки сертифікати якості не є докуме нтами бухгалтерського чи податкового обліку, а є лише документом, що посвідчує якість товару, а не факт проведення господарської операції, тому відсутність таких сертифікатів саме по собі не може свідчити про відсутність господарської операції. Крім того судами встановлено, що договорами на поставку товару передбачено, що якість товару повинна відпо відати чинним нормам ГОСТів і ТУУ, проте умови договорів не містять вимоги щодо надання сертифікату якості. Крім того, як встановлено судами позивач має власну сертифіковану лабораторію, яка проводить контроль якості вхідної сировини".

Згідно з Актом перевірки, в основному, підставою для висновків відповідача про порушення податкового законодавства були бази даних ДПС України.

При цьому, суд бере до уваги позицію Верховного Суду висловлену з даного питання у постанові від 12.07.2019 р. по справі № 808/109/18 в якій зазначено: "Крім того, висновки про відсутність достатніх як трудових так і матеріальних ресурсів контролюючим органом здійснено на підставі подат кової інформації, що наявна в інформаційно - аналітичних базах відносно контрагентів по зивача по ланцюгах постачання, проте така інформація носить виключно інформативний характер та сформована фактично без дослідження первинних документів податкового об ліку, а отже не є належним доказом в розумінні процесуального Закону. Крім того, така ін формація сама по собі не доводить наявності податкових правопорушень на які посилається контролюючий орган".

Подібного висновку Верховний Суд дійшов також в постанові від 04.06.2020 р. по справі №340/422/19 де зазначив: "При цьому, в обґрунтування прийняття спірного податкового повідомлення-рішення відповідачем не наведено обставин, які б вказували на безтоварність операцій. Висновки відповідача ґрунтуються на даних податкової інформації щодо контрагентів та актів щодо неможливості проведення їх зустрічних звірок, а не з аналізу суті та наслідків господарсь ких операцій, які мали місце у перевіряємому періоді, що в свою чергу, як правильно за значено судами, не є безумовною підставою для висновків про відсутність фактичного ви конання спірних договорів за умови наявності первинних документів, які спростовують такі доводи".

Верховний Суду в постанові від 12.07.2019 р. по справі № 808/109/18 зазначив: "Суд зазначає, що певні недоліки чи неточності в оформленні первинних документів носять оціночний характер та не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних випливає, що фактичний рух активів або зміни у власному ка піталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце (відбулися).

Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його конт рагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням то варів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. По рушення певним постачальником товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог по даткового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підста вою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог законодавства щодо формування об`єкта оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його ко нтрагентів за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обі знаність платника податків щодо такої поведінки контрагентів та злагодже ність дій між ними".

Як встановлено судом, акт перевірки не містить будь-яких доказів які б вказували на той факт, що позивач обізнаний про неправомірну поведінку контрагентів, а також на факти злагодженості дій між по зивачем та контрагентами. Відтак застосування негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредити суперечить позиції Верховного суду.

Відповідно до ст. 1 "Захист власності" Першого протоколу до Конвенції про захист прав лю дини і основоположних свобод "Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права".

Приписами ч. 5 ст. 19 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що Міністерства інші центральні органи виконавчої влади забезпе чують систематичний контроль за додержанням у рамках відомчого підпорядкування адмініст ративної практики, що відповідає Конвенції", згідно з ч. 1 ст. 17 вказаного закону суди застосову ють при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

В продовження вищевикладеного, суд звертає увагу на рішення Європейського суду з прав людини відносно практики за стосування статті 1 Протоколу 1 до Конвенції в контексті податку на додатну вартість. У своєму рішенні від 09.01.2007 р. у справі "Інтерсплав проти України" ЄСПЛ зазначає, що "коли дер жавні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання у системі відшкодування ПДВ, що здійснюються конкретною кампанією, вони можуть вжити відповідних заходів з ме тою запобігання або усунення таких зловживань. Суд, однак, не може прийняти зауваження Уряду щодо загальної практики з відшкодування ПДВ за відсутності будь-яких ознак, які б вказували на те, що заявник був безпосередньо залучений до таких зловживань".

В рішенні від 22.01.2009 р. у справі "Булвес АД проти Болгарії" ЄСПЛ дійшов наступних ви сновків: "коли національна влада за відсутності будь-яких вказівок на пряму участь фізичної або юридичної особи у зловживаннях, пов`язаних зі сплатою ПДВ, що нараховується при низці операцій з поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке порушення, все-таки карає одержувача оподатковуваної ПДВ поставки, який повністю виконав свої зо бов`язання, за дії чи бездіяльність постачальника, який знаходився поза контролем одер жувача і по відношенню до якого не було засобів відстеження і забезпечення його старанно сті, то влада виходить за розумні межі і порушує справедливий баланс, який повинен підт римуватися між вимогами загальних інтересів і вимогами захисту права власності". Суд вважає, що оскільки компанія-заявник у повному обсязі та вчасно виконала обо в`язки з дотримання встановлених Державою - членом Конвенції норм стосовно ПДВ та не мала засобів для забезпечення виконання податкових зобов`язань постачальником і не знала про невиконання останнім своїх обов`язків, вона могла правомірно очікувати отри мання вигоди від застосування одного із основних правил системи оподаткування ПДВ, а саме від визнання права на податковий кредит щодо суми ПДВ, яка була сплачена поста чальнику".

Тобто, позбавлення податковим органом права платників податків ПДВ на податковий кредит з причини виявлення зловживань з боку їхніх постача льників є порушенням статті 1 Протоколу 1 до Конвенції.

Зазначеним принципам та підходам відповідає наявна судова практикою Верховного суду, в яких судом висвітлено наступні висновки:

"доводи податкового органу про не підтвердження реальності господарських операцій з огляду на не підтвердження поставок в ланцюгу до товаровиробника, не можуть бути підставою для позбавлення платника (позивача) права на формування податкового кредиту. Сума податку на додану вартість, яка включена до ціни товару, є податковим зобов`язанням продавця товару і саме продавець товару несе обов`язок сплатити суму податку до бюджету, а у разі, якщо контра гент не виконав свого зобов`язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи (ухвала ВАСУ від 01.03.2017, справа №1570/4953/12);

"Верховний Суд визнає, що не підтвердження операцій за ланцюгом постачання, так само як і податкова інформація про інші порушення податкової дисципліни, допущені контрагентом платника податків або третіми особами у відносинах з контрагентом, не є свідченням нереальності господарських операцій, за умови їх підтвердження належними і допустимими первинними документами, як підставами формування бухгалтерського обліку (Постанова ВС від 02.04.2019 справа № 826/6245/18);

"чинне законодавство не ставить умову виникнення податкових зобов`язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, фактичного знаходження їх за місцем реєстрації та наявності чи відсутності основних фондів. Позивач не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх зобов`язань, адже поняття "добросовісний платник, яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його постачальниками правій оподаткування, а саме, платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов`язань. А відтак, за умови не встановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальників для одержання товариством незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу" (Постанова ВС від 28.05.2019 справа № 0870/1553/12).

Слід підкреслити, що право платника податку на визнання за ним права на податковий кредит щодо суми ПДВ, яка була сплачена постачальнику має своє відображення у податковому законодавстві України, зокрема:

п. 201.10 ст. 201 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту";

норми ст. 200-1 ПК України унеможливлюють реєстрацію платником податку, в даному випадку ПП "Інтехсервіс-В" та ТОВ "МС АГРО-ЕКСПОРТ", податкових накладних для отримувача, в даному випадку для позивача, без наявності у самого платника податку вхідного податкового кредиту та/або поповнення таким податку суми залишку коштів на рахунках в системі електрон ного адміністрування податку на додану вартість. Зазначене, свідчить про той факт, що від господарських операцій між позивачем та ПП "Інтехсервіс-В" та ТОВ "МС АГРО-ЕКСПОРТ" держава не зазнала будь-яких збитків.

Враховуючи наведені обставини, суд вважає за доцільне навести висновок Верховного Суду викладений у постанові від 04.06.2020 р. по справі №340/422/19: "Нереальність господарських операцій з придбання платником податку товару має пі дтверджуватися належними, допустимими та достатніми доказами і не може ґрунтуватися на припущеннях, зокрема обумовлюватись лише допущеними контрагентом порушеннями вимог законодавства або недостатньою кількістю у контрагента трудового ресурсу для са мостійного виконання договірних зобов`язань".

Крім того, відповідно до правової позиції Верховного Суду викладеного у постанові від 09.03.2021 року по справі №826/7270/18 визначено: "якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, суди по винні враховувати, що, обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову (п.46 постанови); Доводи податкового органу щодо податкової інформації відносно всіх контрагентів по зивача, у тому числі, щодо відсутності трудових ресурсів та основних фондів, що, на думку відповідача, свідчить про нереальність укладених правочинів, суди не взяли до уваги, (п.86 постанови).

З такими висновками судів погоджується Верховний Суд, оскільки, з огляду на поло ження принципу індивідуальної відповідальності платника податків, інформація містить лише загальну оцінку господарської діяльності контрагентів позивача та їх постачальни ків, без оцінки їх спільної діяльності, зокрема, щодо реальності здійснення досліджуваних господарських операцій. Податкове законодавство не ставить у залежність податковий об лік (стан) певного платника податку - покупця від перебування його контрагента за юриди чною адресою, дотримання ним податкової дисципліни та правильності ведення податкового або бухгалтерського обліку.

Посилання податкового органу на відсутність у спірних контрагентів матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем (п.90 поста нови).

На момент складання податкових накладних контрагенти пози вача, були зареєстровані як платники податку на додану вартість у встановленому законо давством порядку, а тому мали право нараховувати податок на додану вартість та скла дати податкові накладні на кожну поставку послуг, у свою чергу, податкові накладні, на підставі яких позивач формував податковий кредит, та копії яких знаходяться в матеріа лах справи, відповідають вимогам, встановленим пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України (п. 96 постанови).

За умови не встановлення компетентним органом наявності замкнутої схеми руху коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальника для одержання позивачем незаконної податкової вигоди, останній не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу (п.95 постанови)."

Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Оскільки обов`язок доведення відповідних обставин щодо правомірності рішень покладається на суб`єкт владних повноважень, суд вважає, що виключно дані отримані з автоматизованих систем контролюючого органу та зазначення у акті перевірки певних порушень, які базуються на припущеннях податкового органу у призмі ймовірних порушень податкового законодавства контрагентів позивача, на переконання суду, не може бути беззаперечним підтвердженням вчиненням позивачем інкримінованих порушень.

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач не надав доказів, які безумовно та беззаперечно доводять нереальність проведених ТОВ "Протеїн Інвест" господарських операцій, що об`єктивно підтверджується матеріалами справи та зібраними у ході судового розгляду доказами, що у свою чергу свідчить про безпідставність та необґрунтованість прийнятого відповідачем податкового повідомлення-рішення від 27 вересня 2021 року №0/10979/0703, відтак позовні вимоги ТОВ "Протеїн Інвест" необхідно задоволити.

Щодо стягнення з Головного управління ДПС у Хмельницькій області на користь позивача витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.

В судовому засіданні представник позивача заявив усне клопотання про подання доказів розміру витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення рішення суду у справі, просить при ухвалені рішення встановити позивачу додатковий строк для подання доказів розміру витрат на професійну правничу допомогу, які сторона має понести (сплатити) у зв`язку з розглядом даної справи та призначити судове засідання для вирішення питання про розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.ч. 1 - 4 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон) договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону).

Частиною 5 статті 134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Стосовно вирішення питання про стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу, позивач скористався своїм правом, визначеним ч. 7 ст. 139 КАС України та заявив 03.02.2022 клопотання щодо вирішення питання про стягнення витрат на оплату правничої допомоги, оскільки надати усі докази понесених витрат буде можливим лише після вирішення справи по суті.

Відповідно до ст.143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Враховуючи наведене вище, суд вважає, що оскільки позивач вчинив усіх належних дій передбачених нормами КАС України, а тому на виконання ст.143 КАС України, суд вважає за необхідне встановити позивачу строк для надання доказів розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, протягом 5 днів з дня ухвалення рішення по даній справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Протеїн Інвест" до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задоволити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області №0/10979/0703 від 27.09.2021.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Протеїн Інвест" судовий збір в сумі 22952 (двадцять дві тисячі дев`ятсот п`ятдесят дві) грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Хмельницькій області.

Встановити товариству з обмеженою відповідальністю "Протеїн Інвест" строк для надання доказів про розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, протягом 5 днів з дня ухвалення рішення по даній справі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 08 лютого 2022 року

Позивач:Товариство з обмеженою відповідальністю "Протеїн Інвест" (вул. Пілотська, 20,Хмельницький,Хмельницька область,29026 , код ЄДРПОУ - 39675184)
Відповідач:Головне управління ДПС у Хмельницькій області (вул. Пилипчука, 17,Хмельницький,Хмельницька область,29000 , код ЄДРПОУ - 44070171)

Головуючий суддя А.М. Ковальчук