Справа № 160/14663/21
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2022-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 січня 2022 року м. Дніпросправа № 160/14663/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Мельника В.В. (доповідач),

суддів: Сафронової С.В., Чепурнова Д.В.,

розглянувши в порядку

письмового провадження

в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2021 року (головуючий суддя Юрков Е.О.) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі Позивач) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі Відповідач), в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в частині відмови Позивачу в перерахунку та індексації пенсії державного службовця;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області видати Позивачу довідку про заробітну плату штатного працівника Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, який в теперішній час займає посаду заступника начальника відділу контролю по нарахуванню пенсій управління по виплаті пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та здійснити індексацію та перерахунок пенсії за віком державного службовця ОСОБА_1 згідно Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16.12.1993 року та п.4 Постанови Кабінету Міністрів України № 865 від 31.05.2000 р.

В обґрунтування адміністративного позову Позивач, зокрема, зазначив, що статтею 37-1 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16.12.1993 року визначено право Позивача, у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв`язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Проте в задоволенні заяви від 29.06.2021 року про перерахунок та індексацію пенсії державного службовця відповідачем рішенням № 22349-18948/М-01/8-0400/21 від 12.07.2021 року було відмовлено. Позивач вказує, що таке рішення є протиправним, оскільки пенсія призначена відповідно до Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16.12.1993 року, а норми Закону України «Про державну службу» № 889-VІІІ від 10.12.2015 року не мають правових наслідків до правовідносин, які виникли до його прийняття. Також Позивач зазначає, що п.4 постанови Кабінету Міністрів України № 865 від 31.05.2000р. виключений лише 09.12.2015 р.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2021 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено (а.с.34-36).

Рішення суду обґрунтовано тим, що наразі скасовано приписи Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16.12.1993 року та постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення заробітку для обчислення пенсій», на які посилається Позивач, як на підстави здійснення перерахунку пенсійного забезпечення державних службовців.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Позивач оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі Позивач, із посиланням на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано, зокрема, тим, що перерахунок пенсії державним службовцям повинен був здійснюватися разом із підвищенням заробітної плати державним службовцям відповідної посади та рангу. Державним службовцям, яким пенсія була призначена за Законом №3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року, перерахунок відбувався згідно чинного законодавства, останній перерахунок пенсії відбувся у 2008 році.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що чинним законодавством скасовано право на перерахунок пенсій державних службовців.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 311 КАС України.

Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом встановлено, що Позивач є пенсіонером, якій з 26.05.1998 року призначена пенсія за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», страховий стаж складає 36 років 04 місяці 29 днів, в тому числі стаж держслужбовця: 11 років 05 місяців 05 днів.

29.06.2021 року Позивачем подано до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області заяву про перерахунок пенсії згідно Закону № 3723-ХІІ від 16.12.1993 року у зв`язку з підвищенням заробітної плати державним службовцям та індексацію пенсії з часу припинення та в майбутньому.

Листом від № 18289-14877/М-01/8-0400/21 від 03.06.2021 року повідомлено Позивача, що - «Порядок проведення перерахунку пенсій у разі підвищення заробітної плати працюючим державним службовцям було визначено пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» (далі - Постанова № 865). Постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» внесені зміни до Постанови № 865, а саме виключено пункт 4. Також, 01 травня 2016 року набув чинності Закон України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу» (далі - Закон № 889). Згідно із пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889 втратив чинність Закон № 3723, окрім статті 37, що застосовується до призначення пенсій державним службовцям. Разом з тим, статтею 90 Закону № 889 передбачено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Отже, пенсії, призначені згідно із Законом № 3723, перераховуються тільки у випадку, якщо складові пенсійної виплати, (надбавки, підвищення, доплати тощо) визначаються залежно від розміру прожиткового мінімуму. Роз`яснення з даного питання надавалися листом Головного управління від 07.04.2021 за № 11411-7514/М-01/8-0400/21».

Також листом № 22349-18948/М-01/8-0400/21 від 12.07.2021 року на звернення від 29.06.2021 року повідомлено Позивача, що - «Постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» внесені зміни до Постанови № 865, а саме виключено пункт 4. Також, 01 травня 2016 року набув чинності Закон України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу» (далі - Закон № 889). Згідно із пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889 втратив чинність Закон № 3723, окрім статті 37, що застосовується до призначення пенсій державним службовцям. Відповідно до статті 90 Закону України від 10 грудня 2015 року № 889 «Про державну службу» пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Пунктом 13 Прикінцевих положень Закону № 1058 установлено, що у разі коли особі призначено пенсію, зокрема, відповідно до Закону України «Про державну службу» її виплата продовжується до переведення за бажанням особи на пенсію на інших підставах або за бажанням особи поновлюється у розмірі, який було встановлено до переведення. До такого переведення розмір пенсії, встановлений до дня набрання чинності Законом України від 3 жовтня 2017 року № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», не переглядається та пенсія не індексується. З огляду на зазначене, для надання довідки про заробітну плату та здійснення перерахунку пенсії відповідно до Закону № 3723 підстави відсутні. Пунктом 4-7 Прикінцевих положень та статтею 42 Закону № 1058 визначено, що особам, пенсії яким призначені, зокрема, відповідно до Закону України «Про державну службу» розмір яких з урахуванням перерахунку, передбаченого пунктом 4-3 цього розділу, розрахований за нормами цього Закону, буде більший, проводиться автоматичне, без їхнього звернення, переведення пенсії на умовах, передбачених цим Законом, за матеріалами пенсійних справ. Особи, пенсію яким переведено на пенсію на умовах цього Закону, у будь-який час можуть звернутися до органів Пенсійного фонду для переведення на пенсію за нормами Закону України «Про державну службу» із встановленням розміру пенсії, отримуваного до такого переведення, з 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому надійшла така заява. Станом на 01.03.2021 за матеріалами Вашої пенсійної справи переводити Вас на пенсію за Законом № 1058 недоцільно. Якщо Ви після призначення пенсії працювали та маєте більше страхового стажу, ніж той, що є в матеріалах пенсійної справи, радимо Вам звернутися до територіального органу Пенсійного фонду України (сервісний центр) з відповідною заявою. Якщо з урахуванням додаткових документів розмір Вашої пенсії за Законом № 1058 перевищить розмір пенсії по Закону № 3723, то таке переведення буде здійснено».

На момент призначення Позивачу пенсії був чинний Закон України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16.12.1993 року, який втратив чинність на підставі Закону «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015 року, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону № 889-VIII.

При цьому, Закон України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16.12.1993 року було доповнено статтею 37-1, згідно із Законом № 432-IV від 16.01.2003 року, такого змісту: у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв`язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

З набранням чинності Закону «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015 року стаття 37-1 Закон України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16.12.1993 року, на яку посилається Позивач, також втратила чинність.

Також пунктами 10 і 12 розділу XI Закону № 889-VIII вказано, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Також 01.01.2015 року набрав чинності Закон України від 28.12.2014 року №76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, то втратили чинність, деяких законодавчих актів України».

Згідно пункту 11 цього Закону текст статті 37-1 Закону України «Про державну службу» викладений у такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій державних службовців визначаються Кабінетом Міністрів України».

Порядок перерахунку пенсій державних службовців був урегульований пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення заробітку для обчислення пенсій», яка втратила чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України №622 від 14.09.2016 року.

Пунктом 4 передбачалось, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України (для службовців Національного банку України відповідно до рішень його Правління) після набрання чинності Законом України від 16 січня 2002 року № 432-IV «Про внесення змін до Закону України «Про державну службу» заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу», визначається в такому порядку:

пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержану заробітну плату на момент перерахунку;

іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

При цьому, згідно матеріалів пенсійної справи Позивача, пенсія йому призначена 26.05.1998 року, тобто до прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення заробітку - для обчислення пенсій», а також Закону № 432-IV від 16.01.2003 року, яким Закон України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16.12.1993 року було доповнено статтею 37-1.

Згідно статті 90 Закону України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015 року, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Як Закон №889-VІІІ, так і Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не передбачають підстав (умов) для перерахунку пенсії державного службовця.

Отже, наразі скасовано приписи Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16.12.1993 року та постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення заробітку для обчислення пенсій», на які посилається Позивач, як на підстави здійснення перерахунку пенсійного забезпечення державних службовців.

Окрім того, відповідно до постанови правління Пенсійного фонду України від 04.07.2016 №15-2 «Про внесення змін до постанови правління Пенсійного фонду України від 4 вересня 2013 року № 15-1» форму Довідки для перерахунку пенсії було виключено. Постанова правління Пенсійного фонду України від 04.07.2016 №15-2 набрала чинності 2 вересня 2016 року (з 1 січня 2017 року вже втратила чинність).

Наразі є чинною лише постанова правління Пенсійного фонду України 17.01.2017 року № 1-3 «Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям».

Відтак з 02 вересня 2016 року державні органи можуть видавати довідку за останнім місцем роботи лише для призначення пенсії, але не для перерахунку.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 805/3163/16-а.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти на підставі, в межах повноважень і в спосіб, що передбачені Конституцією і законами України. Тож з огляду на те, що форму Довідки для перерахунку пенсії було затверджено підзаконним нормативно-правовим актом на виконання передусім вимог Закону №3723-ХІІ, який передбачав право на такий перерахунок, то сам факт наявності (при зверненні Позивача) затвердженої форми Довідки для перерахунку пенсії (як документа), за відсутності законних підстав для такого перерахунку, не є достатньою підставою для оформлення такої довідки.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 11.04.2018 року у справі №820/3288/16 та від 03.10.2019 року у справі № 805/3163/16-а.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку стосовно необґрунтованості заявлених позовних вимог.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про відмову у задоволенні адміністративного позову прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому рішення суду першої інстанції у даній адміністративній справі від 26 жовтня 2021 року необхідно залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування рішення суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243, 311, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2021 року по справі №160/14663/21 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Головуючий - суддя В.В. Мельник

суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов