Справа № 160/13449/21
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2022-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 січня 2022 року м. Дніпросправа № 160/13449/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Кругового О.О., Прокопчук Т.С.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2021 р. (суддя: Голобутовський Р.З) в адміністративній справі №160/13449/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправними дії відповідача в частині зменшення йому раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 90 % розміру суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді до 56%, за рішенням № 27 від 27 липня 2021 р.;

зобов`язати відповідача з 19 лютого 2020 р. здійснити йому перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90%, згідно з довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області № Б-с-424 від 27 лютого 2020 р. та здійснити виплати з урахуванням фактично сплачених сум.

В обґрунтування позову зазначено, що застосування відповідачем іншого відсотку розміру суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, під час здійснення йому перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, як судді у відставці, суперечить вимогам закону та порушує його права.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2021 р., ухваленого за результатом розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку позивачем. Посилаючись на порушення норм матеріального права, скаржник просить скасувати оскаржене рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції приймаючи рішення про правомірність зменшення відповідачем відсоткового розміру суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, під час здійснення йому перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, як судді у відставці, а саме до 56 % , не взяв до уваги те, що окрім періоду його роботи на посаді судді - 23 роки 1 місяць 11 днів, до даного стажу його роботи згідно рішення суду по справі №200/16231/17(2а/200/1191/17), входять також періоди його служби в армії, половина строку навчання за денною формою у вищому навчальному закладі, робота на посаді слідчого в органах внутрішніх справ.

До апеляційного суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшов відзив на апеляційну, в якому він просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обгрунтоване

Розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, як це передбачено статтею 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, з 2017 р. йому було призначено довічне грошове утримання, як судді у відставці, виходячи з 90% розміру суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, згідно Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI від 07 липня 2010 р. (далі - Закон № 2453-VI)

На виконання судових рішень по справі №160/12642/20 та з урахуванням складових довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області № Б-с-424 від 27 лютого 2020 р., відповідачем згідно рішення №27 від 27 липня 2021 р. здійснено позивачу перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, як судді у відставці у розмірі 56% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, відповідно до статті 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VIIІ від 02 червня 2016 р. (далі - Закон №1402-VIIІ).

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо зменшення розміру відсотку суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, при здійсненні йому перерахунку довічного грошового утримання, як судді у відставці, а саме з 90% до 56 %, позивач звернувся до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що при здійсненні позивачу перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, як судді у відставці, відсутні підстави для застосування 90 % розміру суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, оскільки зазначений відсотковий розмір був передбачений Законом № 2453-VI, який втратив чинність. Діючим Законом №1402-VIIІ, передбачений інший розмір відсотків.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Починаючи з 29 листопада 2016 р. почав діяти Закон №1402-VIIІ, згідно із пунктом 2 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень якого визнано таким, що втратив чинність Закон №2453-VIIІ, крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Пунктом 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII було визначено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу. В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 % суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону №2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 % суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Рішенням Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 р. № 2-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 25 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідних положень Закону №1402-VIII. Конституційний Суд України зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує діючий суддя. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, порушує статус суддів та гарантії їх незалежності.

Таким чином з 19 лютого 2020 р. - наступного дня з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення, для всіх суддів у відставці, визначено однаковий підхід для обчислення щомісячного довічного грошового утримання, виходячи з розміру, встановленого Законом №1402-VIII.

За правовим висновком Верховного Суду, викладеним у рішенні від 16 червня 2020 р. у зразковій справі № 620/1116/20 (Пз/9901/5/20), у судді у відставці, який отримує щомісячне грошове утримання у розмірі, обчисленому згідно з положеннями Закону № 2453-VI, наявне право (підстава) на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді відповідно до Закону №1402-VIII.

Частиною 3,4,5 статті 142 Закону №1402-VIIІ, визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років, розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на 2% відсотки грошового утримання судді. У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи письмових доказів, стаж роботи ОСОБА_1 на посаді судді визначено відповідачем у 23 роки 1 місяць 11 днів (а.с. 16,30). Однак, постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 жовтня 2017 р. по справі №200/16231/17 (2а/200/1191/17), яка набрала законної сили 15 грудня 2017 р., зараховано до стажу роботи позивача як судді, період його служби в армії з 02 травня 1978 р. по 05 травня 1980 р. (2 роки 4 дні), половина строку навчання за денною формою у вищому навчальному закладі з 01 вересня 1980 р. по 27 червня 1984 р. (3 роки 9 місяців 27 днів), робота на посаді слідчого в органах внутрішніх справ з 01 червня 1984 р. по 16 квітня 1994 р. (9 років 10 місяців 16 днів). Загальна сума стажу позивача на посаді судді становить 38 роки 9 місяців 28 днів.

Отже, при здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивача, як судді у відставці, повинно застосовуватися 86 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, а саме: 50% (20 років роботи на посаді судді) + 18 * 2% (за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років).

Згідно рішення відповідача № 27 від 27 липня 2021 р. щомісячне довічне грошове утримання позивача, як судді у відставці, починаючи з 19 лютого 2020 р. перераховано в розмірі 56 % розміру суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, що свідчить про протиправність його дій в цій частині правовідносин, та є підставою для визначення йому зобов`язання здійснити позивачу перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, як судді у відставці, виходячи з 86 % розміру суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв оскаржене рішення без врахування всіх обставин у справі, допустив порушення норм матеріального права, що є підставою для скасування судового рішення, як це передбачено статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України.

За результатами перегляду справи в апеляційному порядку колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, колегія суддів керується приписами статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Згідно пункту "в" частини 4 статті 322 цього ж Кодексу передбачено, що у резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно матеріалів справи, позивачем понесені судові витрати по сплаті судового збору за подачу позову до суду першої інстанції в розмірі 908,00 грн. та судового збору за подачу апеляційної скарги в розмірі 1 362,00 грн., всього на суму 2 270,00 грн.

Керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2021 р. в адміністративній справі №160/13449/21 - скасувати та ухвалити у справі нове рішення.

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в частині застосування 56 % розміру винагороди працюючого на відповідній посаді судді при здійснені ОСОБА_1 перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, як судді у відставці.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, починаючи з 19 лютого 2020 р. здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання, як судді у відставці, виходячи з 86 % розміру винагороди працюючого на відповідній посаді судді.

В іншій частині вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (код РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () судові витрати зі сплати судового збору в загальному розмірі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень 00 копійок.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 25 січня 2022 р. і оскарженню в касаційному порядку не підлягає згідно пункту 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя О.О. Круговий

суддя Т.С. Прокопчук