Справа № 420/3687/20
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2022-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

31 січня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/3687/20

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді Турецької І.О.,

суддів Стас Л.В., Шеметенко Л.П.

розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та стягнення індексації грошового забезпечення

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі ВЧ НОМЕР_1 ), в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просив:

- визнати протиправними дії щодо ненарахування та невиплати в повному обсязі індексації грошового забезпечення за період з 01 грудня 2016 року по 14 квітня 2017 року включно;

- стягнути індексацію грошового забезпечення за період з 01 грудня 2016 року по 14 квітня 2017 року включно, беручи до уваги при розрахунку, базовий місяць - січень 2008 року в сумі 14 470,29 грн. з урахування відрахувань.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30 червня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати в повному обсязі ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 грудня 2016 року по 14 квітня 2017 року включно та зобов`язано вчинити дії щодо її нарахування та виплати.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_1 просив його скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов, у частині встановлення місяця підвищення (базового місяця) січень 2008 року для проведення індексації, а також в частині стягнення заборгованості за даними виплатами в сумі 14 470,29 грн.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06.11.2020 апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволена частково.

Суд апеляційної інстанції скасував рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 червня 2020 року, в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 до ВЧ НОМЕР_1 про визначення базового місяця при здійсненні індексації січень 2008 року.

Ухвалив в цій частині нове рішення, де абзац третій резолютивної частини виклав в такій редакції.

Суд, зобов`язав ВЧ НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2016 по 14.04.2017 включно з урахуванням січня 2008 року як базового місяця.

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 червня 2020 року суд апеляційної інстанції залишив без змін.

У грудні 2021 року до суду апеляційної інстанції надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, в порядку статті 382 КАС України.

Відповідно до вказаної заяви представник просить зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 у десятиденний строк подати до суду звіт про виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06.11.2020 та рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 червня 2020 року.

В обґрунтування даної заяви вказано, що ВЧ НОМЕР_1 не виконує постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06.11.2020 та рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.06.2020.

Звернення ОСОБА_1 щодо добровільного виконання судових рішень ігнорується боржником.

Також заявник зазначає, що 30.03.2021 відкрито виконавче провадження, але рішення судів, до теперішнього часу не виконано.

Відзив на вказану заяву від ВЧ НОМЕР_1 не надходив.

Враховуючи, що відсутні клопотання від усіх учасників справи про розгляд заяви за їх участю, суд апеляційної інстанції, відповідно до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, розглянув заяву в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення, зважаючи на таке.

Стаття 129- 1 Конституції України встановлює, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З аналізу норм статті 382 КАС України випливає, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, вирішується на розсуд суду.

Тобто, процесуальні дії, визначені статтею 382 КАС України, є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Аналогічна правова позиція підтверджується практикою Верховного Суду, що викладена у додатковій постанові від 31.07.2018 у справі №235/7638/16-а (адміністративне провадження №К/9901/43354/18) та в ухвалі від 23.04. 2019 у справі №805/516/18-а.

Досліджуючи заяву про встановлення контролю за виконанням судового рішення колегія суддів вважає, що відсутні об`єктивні обставини для встановлення судового контролю за виконанням постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06.11.2020 та рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.06.2020.

Відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

З наведеного слідує, що рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Як випливає з матеріалів справи, 30.03.2021 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відкрито виконавче провадження №64981530, відповідно до якого зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2016 по 14.04.2017 включно з урахуванням січня 2008 року як базового місяця.

Боржнику надано 10 робочих днів для виконання судового рішення.

Відомості щодо виконання судового рішення в матеріалах справи відсутні.

Варто зауважити, що Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII встановлює відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії.

Зокрема, стаття 75 даного Закону унормовує, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Тобто, державний виконавець, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, має право накладати штраф, а також звертатися до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Дуже важливо, в даному випадку, встановити причини невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, адже невиконання судового акта це бездіяльність, що полягає в незастосуванні заходів, необхідних для його виконання, за умови, якщо суб`єкт був зобов`язаний і мав реальну можливість виконати судовий акт.

Ураховуючи, що ухвала суду апеляційної інстанції щодо вирішення питань судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, постановлених судом відповідно до статті 382 КАС України, відсутня в переліку ухвал, які можуть бути оскаржені у касаційному порядку за ч.3 ст.328 КАС України, колегія суддів дійшла висновку про відсутність права в учасників справи на касаційне оскарження даного рішення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 321, 325, 328, 382 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та стягнення індексації грошового забезпечення відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Доповідач суддя І. О. Турецька

суддя Л. В. Стас

суддя Л. П. Шеметенко