Справа № 522/21716/19
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2022-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2022 р.м.ОдесаСправа № 522/21716/19

Головуючий в 1 інстанції: Науменко А.В. Дата і місце ухвалення: 10.08.2020р., м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Лук`янчук О.В.

суддів Домусчі С.Д.

Шляхтицького А.І.

при секретарі Піть І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 10 серпня 2020 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, начальника інспекційного відділу №1 Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради Якименка Р.К. про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И Л А :

В грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Приморського районного суду м.Одеси з адміністративним позовом до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, начальника інспекційного відділу №1 Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради Якименка Р.К. про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення №447/19 від 06 червня 2019 року, якою позивача визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 8 статті 96 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5950,00 грн.

Також, позивач просила закрити справу про адміністративне правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що спірною постановою її незаконно притягнено до відповідальності за здійснення експлуатації самочинно збудованого рибальського будинку загальною площею 138,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки будинок за вказаною адресою побудовано до 05.08.1992р., у зв`язку з чим він не належить до самочинного будівництва відповідно до п.3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001р. №127. Крім того, позивач стверджувала, що за нею 03.08.2017р. зареєстровано право власності на рибальський будинок, що також виключає можливість віднесення його до самочинного будівництва в розумінні статті 376 ЦК України. Посилалася позивач і на недотримання Управлінням ДАБК Одеської міської ради встановленого КУпАП порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 10 серпня 2020 року позов задоволено частково.

Скасовано постанову у справі про адміністративне правопорушення від 06.06.2019р. №447/19 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.8 ст. 96 КУпАП. Закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Відмовлено у задоволенні вимог ОСОБА_1 про стягнення з Управління ДАБК Одеської міської ради судових витрат у справі.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням Управління ДАБК Одеської міської ради подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не повне з`ясування судом обставин справи, не правильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення від 10.08.2020р. з ухваленням по справі нового судового рішення про відмову в задоволені позову ОСОБА_1 .

В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні спору судом першої інстанції не надано належної правової оцінки доводам відповідача про те, що будівництво рибальського будинку за адресою: АДРЕСА_1 , не могло відбутися до 05.08.1992р., оскільки виділ земельної ділянки в натурі за вказаною адресою відбувся наприкінці 1993 року. В технічному паспорті на рибальський будинок від 02.06.2017р. відсутній рік побудови. Таким чином, Управління ДАБК Одеської міської ради дійшло обґрунтованого висновку про порушення ОСОБА_1 ч.8 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та п.12 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою КМУ №461 від 13.04.2011р., що виразилося у здійсненні експлуатації самочинно збудованого рибальського будинку не введеного в експлуатацію.

Також, апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не враховано, що правопорушення у вигляді експлуатації об`єкта без введення його в експлуатацію є триваючим, пов`язаним з безперервним невиконанням встановлених законом правил та регламентованих законодавством обов`язків.

Посилається апелянт і на те, що Управлінням ДАБК Одеської міської ради було вжито вичерпних заходів щодо повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення. Зокрема, у зв`язку з відсутністю на дату розгляду справи про адміністративне правопорушення 31.05.2019р. відомостей щодо отримання позивачем матеріалів перевірки, Управлінням розгляд справи було відкладено на 06.06.2019р., про що повідомлено ОСОБА_1 шляхом направлення листа №01-17/144гл від 31.05.2019р.

Апелянт вважає необґрунтованим посилання суду першої інстанції на положення Порядку накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, затвердженого постановою КМУ від 06 квітня 1995 року №244, оскільки сфера дії вказаного Порядку поширюється на юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, на яких накладаються штрафи за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, що передбачені Законом України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності».

ОСОБА_1 подала письмовий відзив на апеляційну скаргу Управління ДАБК Одеської міської ради, в якому просить скаргу відповідача залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін. Позивач зазначає, що у відповідача були відсутні підстави для здійснення заходів державного архітектурно-будівельного контролю, оскільки, як зазначено в акті перевірки від 16.05.2019р., будівельні роботи за адресою: АДРЕСА_1 , не проводяться, об`єкт експлуатується. Підтвердження того, що будинок збудований до 05.08.1992р., міститься в довідці щодо готовності об`єкта від 31.07.2017р. №57, підписаній інженером, який несе відповідальність за вказану інформацію. А відтак, у ОСОБА_1 не було обов`язку вводити в експлуатацію будинок, за вказаною адресою. Позивач просить суд апеляційної інстанції врахувати, що справу про адміністративне правопорушення розглянуто відповідачем за відсутності ОСОБА_1 та без належного повідомлення її про час та місце розгляду справи. Зміст встановленого законодавством обов`язку своєчасного повідомлення особи про час та місце розгляду справи не вичерпується надсиланням тексту відповідного повідомлення, оскільки саме лише надсилання, без отримання належного підтвердження, не свідчить про проінформованість особи про розгляд справи та створює передумови для свавільного притягнення до відповідальності.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача та представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що відповідно до статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року №553 «Про затвердження Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю», на підставі наказу в.о. начальника Управління ДАБК Одеської міської ради №01-13/1ДАБК від 02.01.2019р. та у зв`язку з надходженням звернення фізичної особи на гарячу лінію 1545 про порушення суб`єктом містобудування вимог містобудівного законодавства (вх. №01-17/144гл від 07.05.2019р.), у період з 10.05.2019р. по 16.05.2019р. головним спеціалістом інспекційного відділу №1 Управління ДАБК Одеської міської ради Заїченко С.А. проведено позапланову перевірку будівництва дачного будинку за адресою: АДРЕСА_1 , на предмет дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил гр. ОСОБА_1 .

Перевірку проведено у присутності уповноваженої особи Лихач Н.А. за довіреністю від 13.12.2018р. №459 ОСОБА_2 .

За результатами перевірки було складено акт №000877 від 16.05.2019р., яким зафіксовано порушення ОСОБА_1 ч.8 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та п.12 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою КМУ №461 від 13.04.2011р. (т.І а.с.54-63)

Зокрема, в акті перевірки зазначено, що під час виїзду на місце за адресою: АДРЕСА_2 Громадської організації «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів», встановлено розміщення трьохповерхового рибальського будинку, що підтверджується матеріалами фотофіксації. Будівельні роботи не проводяться. Об`єкт експлуатується.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, індексний номер витягу: 93981356 від 08.08.2017р., встановлено, що відповідно до довідки інженера щодо готовності об`єкта №57 від 31.07.2017р., виданої ПП «Земельно-житловий центр «РЕСУРС»; рішення Громадської організації «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів» про присвоєння адреси №158 від 01.08.2017р.; довідки Громадської організації «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів» про зведення об`єкта №163 від 01.08.2017р.; довідки Громадської організації «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів» щодо членства у Громадській організації №159 від 01.08.2017р.; акту від 27.12.1993р. про відвід в натурі земельної ділянки, виданого ГУА м. Одеси; рішення виконавчого комітету народних депутатів Одеської міської ради «Про відвід земельних ділянок у тимчасове довгострокове користування» №219 від 18.06.1992р. державним підприємством «Одеський науково- дослідний та проектний інститут землеустрою» Одеської області за гр. ОСОБА_1 зареєстроване за номером 21776979 від 03.08.2017р. право приватної власності на рибальський будинок загальною площею 138,6 кв.м., житловою площею 73,8 кв.м., розташований за адресою : АДРЕСА_1 .

Відомості щодо права власності чи користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 відсутні.

Проектну та дозвільну документацію на виконання будівельних робіт на момент перевірки не надано.

Згідно з даними єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робі і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, відсутня інформація щодо реєстрації документів, які б засвідчували прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, ОСОБА_1 здійснює експлуатацію самочинно збудованого рибальського будинку загальною площею 138,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , не введеного в експлуатацію відповідно до вимог чинного містобудівного законодавства, чим порушено ч.8 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та п.12 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №461 від 13 квітня 2011року.

В акті перевірки №000877 від 16.05.2019р. зазначено, що представник замовника будівництва Гнатенко І.В. відмовилася від підписання акту перевірки та отримання його примірника. Примірник акту надіслано поштою 17.05.2019р. №233.

Поштове відправлення повернулося на адресу Управління без вручення його адресату, причина повернення - «за закінченням встановленого терміну зберігання». (т.І а.с.155)

16.05.2019р. Управлінням ДАБК Одеської міської ради складено протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за частиною 8 статті 96 КУпАП. Особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 12:00 год. 31 травня 2019 року у приміщенні Управління за адресою: 65009, м.Одеса, вул. Черняховського, 6, каб.320. (т.І а.с.66-67)

В протоколі також зазначено, що уповноважена особа замовника будівництва відмовилася від підписання протоколу та його примірник надіслано поштою 17.05.2019р. №241.

В матеріалах справи відсутні докази вручення ОСОБА_1 копії протоколу про адміністративне правопорушення від 16.05.2019р.

У зв`язку з відсутністю доказів вручення матеріалів перевірки та неприбуттям ОСОБА_1 до Управління для участі у розгляді справи про адміністративне правопорушення, листом від 31.05.2019р. Управління ДАБК Одеської міської ради повідомило позивача, що розгляд справи повторно призначено на 06.06.2019р. о 14:00 год. у приміщенні Управління. (т.І а.с.71-72)

Лист від 31.05.2019р. вручено ОСОБА_1 28.08.2019р., що підтверджується роздруківкою відстеження відправлення за трек-номером 176. (т.І а.с.161)

06.06.2019р. Управлінням ДАБК Одеської міської ради, за результатами розгляду акту перевірки №000877 від 16.05.2019р., протоколу про адміністративне правопорушення від 16.05.2019р. та припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил №306/19 від 16.05.2019р., прийнято постанову по справі про адміністративне правопорушення №447/19 від 06 червня 2019 року, якою позивача визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 8 статті 96 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5950,00 грн. (т.І а.с.73-74)

Копію вказаної постанови направлено Управлінням ДАБК Одеської міської ради на адресу ОСОБА_1 листом від 07.06.2019р. (т.І а.с.75-76)

Поштове відправлення повернулося на адресу Управління без вручення його адресату, причина повернення - «за закінченням встановленого строку зберігання». (т.І а.с.155)

Не погоджуючись з правомірністю постанови по справі про адміністративне правопорушення №447/19 від 06 червня 2019 року ОСОБА_1 оскаржила її в судовому порядку.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 та скасовуючи спірну постанову по справі про адміністративне правопорушення №447/19 від 06 червня 2019 року суд першої інстанції, серед іншого, виходив з того, що відповідно до ст.41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» перевірка може проводитися тільки під час підготовчих та будівельних робіт до набуття об`єктом будівництва статуту нерухомого майна в установленому порядку. Зважаючи на наявність витягу про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на рибальський будинок загальною площею 138,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , можливість віднесення такого об`єкту до самочинного будівництва в силу його узаконення виключена. За таких обставин, за висновками суду першої інстанції, не може бути визнана законною перевірка контролюючим органом такого об`єкта та матеріали, оформлені за результатами державного архітектурно-будівельного контролю.

Надаючи оцінку рішенню суду першої інстанції з урахуванням доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ч.8 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» №3038-VI від 17 лютого 2011 року (далі - Закон №3038-VI), п.12 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011р. №461 (із змінами та доповненнями), експлуатація закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію, забороняється.

Згідно ч.8 ст.96 КУпАП експлуатація об`єктів, не прийнятих в експлуатацію, а також наведення недостовірних даних у декларації про готовність об`єкта до експлуатації, вчинені щодо об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, тягнуть за собою накладення штрафу від двохсот п`ятдесяти до трьохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, притягнення особи до відповідальності на підставі вказаної норми може мати місце у випадку якщо особа здійснює експлуатацію об`єкту, неприйнятого у встановленому законодавством порядку в експлуатацію, якщо таке прийняття передбачено законодавством.

Згідно із частиною 1 статті 41 Закону №3038-VI державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На виконання зазначеної норми Закону, Кабінет Міністрів України постановою від 23 травня 2011 року №553 затвердив Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю (далі - Порядок №553), який визначає процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Пунктом 5 Порядку №553 передбачено, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Відповідно до пункту 6 Порядку №553 плановою перевіркою вважається перевірка, що передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю, який затверджується керівником відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Згідно п.7 Порядку №553 позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю.

При цьому, вказаний пункт Порядку також визначає перелік підстав для проведення позапланової перевірки, який є вичерпним та не підлягає розширеному тлумаченню. Зокрема, це:

- подання суб`єктом містобудування письмової заяви про проведення перевірки об`єкта будівництва або будівельної продукції за його бажанням;

- необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні та декларації про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні та декларації про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об`єкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів;

- виявлення факту самочинного будівництва об`єкта;

- перевірка виконання суб`єктом містобудівної діяльності вимог приписів органів державного архітектурно-будівельного контролю;

- вимога Держархбудінспекції про проведення перевірки;

- звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог містобудівного законодавства;

- вимога правоохоронних органів про проведення перевірки.

Аналогічні приписи містяться і в статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Зміст наведених норм права свідчить про те, що позапланова перевірка може бути проведена виключно у разі наявності підстав, визначених у пункті 7 Порядку №553, про що повинно бути зазначено у направленні для її проведення.

Проаналізувавши положення статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку №553 колегія суддів дійшла висновку про те, що для усунення можливості зловживання правом на перевірки, сукупність заходів, які здійснюються органами державного архітектурно-будівельного контролю за додержанням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, можуть здійснюватись лише під час виконання відповідними суб`єктами підготовчих та будівельних робіт.

Тобто, за загальним правилом такі перевірки можливі щодо тих об`єктів, які знаходяться в процесі будівництва.

Виключенням із цього загального правила є виявлення факту самочинного будівництва у зв`язку з чим, такі перевірки можуть стосуватися й збудованого об`єкту.

Водночас, реєстрація права власності на об`єкт нерухомості виключає можливість віднесення такого об`єкту до самочинного в силу його узаконення. А відтак, не може визнаватись законною перевірка контролюючого органу такого об`єкта та акти, оформлені за результатами державного архітектурно-будівельного контролю.

Висновки колегії суддів в цій частині відповідають правовій позиції Верховного Суду викладеній у постановах від 02.10.2018 у справі №465/1461/16-а, від 12.06.2019 у справі №916/1986/18, від 01.10.2019 у справі №826/9967/18, від 23.09.2020 у справі №640/2911/19 та від 28.04.2021 у справі №826/11106/17.

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_1 зареєструвала право власності на об`єкт нерухомого майна рибальський будинок загальною площею 138,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 03.08.2017р., тобто до проведення Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської перевірки у травні 2019 року.

Відповідно до п.42 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127 (в редакції, чинній на дату 03.08.2017р.), для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р., подаються: 1) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; 2) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси.

Тобто, при здійсненні реєстрації за ОСОБА_1 права власності на рибальський будинок за вказаною адресою державний реєстратор Державного підприємства «Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» виходив з того, що об`єкт нерухомого майна побудовано до 05 серпня 1992 року.

Ні суду першої, а ні суду апеляційної інстанцій Управлінням ДАБК Одеської міської ради не надано доказів щодо скасування у встановленому законом порядку такої реєстрації.

Враховуючи, що пунктом 1 частини 1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004р. №1952-IV, державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень визначено як офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, тому колегія суддів не надає правову оцінку доводам апелянта про те, що будівництво рибальського будинку загальною площею 138,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 відбулося після 05.08.1992р. і у ОСОБА_1 наявний обов`язок введення його в експлуатацію згідно чинного містобудівного законодавства.

Реєстрація права власності - це не виникнення самого права, а визнання і підтвердження такого права. Реєстрація права власності є похідною від встановленого факту виникнення права.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у відповідача були відсутні повноваження для проведення позапланового заходу, передбаченого ст.41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку №553, а саме: державного архітектурно-будівельного контролю - позапланової перевірки щодо зареєстрованого, об`єкта права власності позивача.

При цьому, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції правомірно вказано, що правомірність дій державного реєстратора не є предметом спору та дослідження по даній справі, а тому суд оцінює обставини з підстав того, що рішення реєстратора та проведена реєстрація є діючими, а отже колегія суддів також не надає оцінки доводам апеляційної скарги в частині реєстрації права власності та вчиненню реєстраційних дій на підставі наданих документів.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 24.01.2020р. по справі №910/10987/18, оскільки правові висновки у вказаній справі зроблені Верховним Судом при інших фактичних обставинах. Зокрема, предметом спору у вказаній господарській справі, який виник між двома юридичними особами, було звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до п.68 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.01.2021р. у справі №522/1528/15-ц висновки суду, у тому числі касаційної інстанції, формуються виходячи із конкретних обставин справи. Тобто, на відміну від повноважень законодавчої гілки влади, до повноважень суду не належить формулювання абстрактних правил поведінки для життєвих ситуацій, які підпадають під дію певних норм права. При цьому під судовим рішенням в подібних правовідносинах розуміються такі рішення, у яких є аналогічними предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, і відповідно, має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Також, однією з підстав для задоволення позову ОСОБА_1 став висновок суду першої інстанції про те, що Управлінням ДАБК Одеської міської ради належним чином не повідомлено позивача про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції. При цьому, апеляційний суд виходить з наступного.

Згідно ст.244-6 КУпАП органи державного архітектурно-будівельного контролю розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням вимог законодавства, будівельних норм, стандартів і правил під час будівництва, порушенням законодавства під час планування та забудови територій та невиконанням законних вимог (приписів) посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю (статті 96, 96-1 (крім частин третьої - п`ятої), частини перша та друга статті 188-42).

Статями 254 та 256 КУпАП встановлено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Як вбачається з матеріалів справи, у протоколі про адміністративне правопорушення від 16.05.2019р. відсутній підпис ОСОБА_1 про ознайомлення з ним та наявний запис про відмову від такого підпису, і вказано про те, що такий протокол надіслано поштою 17.05.2019р. №241.

У протоколі було зазначено про те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 31.05.2019р. о 12 год. 00 хв. у приміщенні Управління ДАБК Одеської міської ради.

Будь-яких належних доказів отримання позивачем зазначеного поштового відправлення матеріали справи не містять.

Згідно ч.1 ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема, питання: чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.

Таким чином, про розгляд справи про адміністративне правопорушення має бути повідомлена особа, яка притягується до адміністративної відповідності.

З оскаржуваної постанови по справі про адміністративне правопорушення №447/19 від 06.06.2019р. вбачається, що розгляд справи про адміністративне правопорушення проводився за відсутності позивача.

В поданому адміністративному позові позивач наполягає, що про розгляд справи про адміністративне правопорушення вона повідомлена не була.

Обов`язок повідомляти особу про місце і час розгляду справи вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.

Законодавство покладає обов`язок щодо своєчасного повідомлення особи про час та місце розгляду справи на уповноважену посадову особу. Зміст цього обов`язку не вичерпується надсиланням тексту відповідного повідомлення, оскільки саме лише надсилання, без отримання, не свідчить про поінформованість особи про час та місце розгляду справи, а отже робить це право недієвим.

Для інформування особи про час та місце розгляду справи можуть використовуватися різні способи: рекомендований лист, телеграма, телефакс, телефонограма, особисте вручення повідомлення представникам. Множинність способів повідомлення дозволяє уповноваженій посадовій особі обрати один або декілька способів, які забезпечують поінформованість особи.

Як вже зазначалося колегією суддів, у зв`язку з відсутністю доказів вручення матеріалів перевірки та неприбуттям 31.05.2019р. ОСОБА_1 до Управління для участі у розгляді справи про адміністративне правопорушення, листом від 31.05.2019р. Управління ДАБК Одеської міської ради повідомило позивача, що розгляд справи повторно призначено на 06.06.2019р. о 14:00 год. у приміщенні Управління. (т.І а.с.71-72)

Лист від 31.05.2019р. вручено ОСОБА_1 28.08.2019р., тобто після розгляду матеріалів справи про адміністративне правопорушення та прийняття відповідачем спірної постанови, що підтверджується роздруківкою відстеження відправлення за трек-номером 176. (т.І а.с.161)

Доказів вчинення дій щодо повідомлення ОСОБА_1 іншим способом про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення матеріали справи не містять та про це апелянт не зазначає.

Таким чином, в даному випадку ні суду першої, а ні суду апеляційної інстанцій відповідачем не надано доказів належного сповіщення позивача про розгляд справи про адміністративне правопорушення, що істотно впливає на фактичну можливість особи реалізувати передбачені ст.268 КУпАП права з метою всебічного з`ясування обставин справи.

Недотримання апелянтом під час розгляду справи про адміністративне правопорушення права позивача бути обізнаним про час та місце розгляду справи є порушенням прав позивача, встановлених ст. 268 КУпАП, зокрема права знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, оскаржити постанову по справі, тощо.

Викладені обставини у сукупності та їх правове регулювання, на думку колегії суддів, є беззаперечною підставою для задоволення позову ОСОБА_1 та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення №447/19 від 06 червня 2019 року.

Стосовно інших посилань апеляційної скарги апеляційний суд зазначає, що згідно з п. 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Крім того, апеляційним судом враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 272, 286, 308, 310, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м.Одеси від 10 серпня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук

Суддя: С.Д. Домусчі

Суддя: О.І. Шляхтицький