Справа № 7650/09/1570
Суддя: Самойлюк Г. П.
Дата ухвалення: 2011-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 7650/09/1570
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2011 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Самойлюк Г.П.

за участю секретаря: Бжассо В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі справу за адміністративним позовом Державного підприємства «Чорноморсько-Азовське виробничо-експлуатаційне Управління морських шляхів`до державної податкової інспекції у м. Іллічівську про скасування податкових повідомлень-рішень № № 006022350/0; /0; /0; /0; /0; /0; /0; /0; /0; /0; /0; /0; 005812350/0; /0 від 17.03.2009 року,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою від 01 червня 2010 року прийнято до провадження справу за позовом Державного підприємства «Чорноморсько-Азовське виробничо-експлуатаційне Управління морських шляхів`до державної податкової інспекції у м. Іллічівську про скасування податкових повідомлень-рішень № № 006022350/0; /0; /0; /0; /0; /0; /0; /0; /0; /0; /0; /0; 005812350/0; /0 від 17.03.2009 року. В подальшому позивач неодноразово уточнював позовні вимоги, 12.01.2010 року (вхід. №384) надав заяву про уточнення позовних вимог, в якій просив податкове повідомлення-рішення /0 від 17.03.2009 року скасувати частково, в частині визначення суми податкових зобов`язань з податку на додану вартість на суму 2 015 786 грн., в тому числі 1 088 469 грн. за основним платежем, 927317 за штрафними (фінансовими) санкціями, решту позовних вимог залишив без змін.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що на підставі акту позапланової виїзної перевірки були прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення, які, як вважає останній, є незаконними, суперечать чинним нормам законодавства України, оскільки винесені в період, коли ДП «Чоразморшлях`знаходилось в процедурі банкрутства та відповідно ухвали Господарського суду Одеської області від 23 січня 2008 року по справі №2/6-08-285 було введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Окрім того, позивач зазначив, що застосування штрафних санкцій в період дії мораторію суперечить ст. 12 закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», незалежно від того, застосовуються санкції за вчинення порушень до введення мораторію чи під час його дії, є неправомірним, в зв`язку з чим оскаржувані податкові повідомлення-рішення є необґрунтованими та підлягають скасуванню.

У судовому засіданні представник позивача, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав в повному обсязі, просив суд відмовити в його задоволенні з підстав, викладених у запереченнях та пояснив, що перевірка ДП «Чоразморшлях`здійснена у відповідності та з дотриманням вимог чинного податкового законодавства. Посилаючись на лист ДПА в Одеській області №8284/7/22-2004 від 13.03.2009 року, відповідач зазначив, що незалежно від дії мораторію на задоволення вимог кредиторів застосовуються на загальних підставах інші штрафні фінансові санкції за порушення вимог податкового та валютного законодавства, порушення норм з регулювання обігу готівки, а також інші штрафні (фінансові) санкції, передбачені законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на органи ДПС. Окрім того, вичерпний перелік податків та зборів визначено у ст. ст. 14,15 Закону України «Про систему оподаткування», серед яких не зазначені штрафні санкції застосовані на підставі Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті`та на підставі ст. 16 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю», тому штрафні санкції застосовані на підставі ст. 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», ст. 16 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю», а також за порушення норм з регулювання обігу готівки не належать до категорії податків та зборів, таким чином дія мораторію не поширюється на штрафні санкції, що свідчить про неправомірність вимог позивача про скасування рішень ДПІ у м. Іллічівську, в зв`язку з чим податкові повідомлення-рішення є законними та не підлягають скасуванню.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення та заперечення представників сторін, суд встановив наступні обставини та факти.

Державне підприємство «Чоразморшлях`зареєстровано 16.09.1993 року виконавчим комітетом Іллічівської міської ради Одеської області, свідоцтво про державну реєстрацію № 1 554 105 16.09.1993 року. 22.04.1993 року взято на податковий облік в органах державної податкової служби за №1865, станом на дату підписання акту перебувало на обліку в ДПІ у м. Іллічівську.

На підставі направлення від 28.01.2009 року №2/23-80 (№6/23-80 від 12.02.2009р), виданих ДПА в Одеській області, головним державним податковим ревізором-інспектором, радником податкової служби 3 рангу відділу податкового аудиту окремих платників податків управління податкового контролю юридичних осіб ДПА в Одеській області Радченко Іриною Геннадіївною, старшим державним податковим ревізором-інспектором, інспектором податкової служби 1 рангу відділу податкового аудиту окремих платників податків управління податкового контролю юридичних осіб ДПА в Одеській області Баркар Вікторією Олегівною, начальником відділу погашення прострочених податкових зобов`язань ДПІ у м. Іллічівську , інспектором податкової служби 1 рангу Ясніцьким Олександром Олександровичем, начальником відділу по контролю за фінансовими установами та операціями у сфері ЗЕД ДПІ у м. Іллічівську, інспектором податкової служби 1 рангу Ксенофонтовою Людмилою Григорівною, головним державним податковим ревізором-інспектором відділу по контролю за фінансовими установами та операціями в ЗЕД ДПІ у м. Іллічівську інспектором податкової служби 1 рангу Шерепенко Світланою Іванівною, головним державним податковим ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи управління оподаткування фізичних осіб ДПІ у м. Іллічівську інспектором податкової служби 1 рангу Титовою Іриною Анатолівною, головним державним податковим ревізором-інспектором відділу організації податкового аудиту, відбору платників та аналізу їх діяльності управління податкового контролю юридичних осіб ДПІ у м. Іллічівську радником податкової служби 2 рангу Рошкован Людмилою Василівною згідно ч. 13 ст. 11-1 Закону України «Про державну податкову службу в Україні», ч. 5 ст. 114 Кримінально-процесуального кодексу України проведена позапланова виїзна перевірка державного підприємства Чорноморсько-Азовське виробничо-експлуатаційне управління морських шляхів з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2005 року по 30.09.2008 року

За наслідками перевірки складено акт № 27/23-80/011255637 від 03 березня 2009 року, відповідно до висновків якого встановлено порушення: п.1.22.1 ст.1, п.п.4.1.1., 4.1.6 п.4.1. ст. 4, п.п.5.3.9., п.5.3., п.п. 5.4.6 п.5.4., п.п.5.5.1 п.5.5. ст.5, п.6.1 ст. 6 закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», в результаті чого встановлено завищення від`ємного значення об`єкту оподаткування податком на прибуток за період з 01.10.2005 року по 31.12.2007 року, всього в розмірі 1674821, у тому числі по періодах за 2005 рік - на 2512293 грн.; за 2006 рік - на 7752888 грн.; за 2007 рік на 1674821 грн.; визначено суму від`ємного значення об`єкту оподаткування податком на прибуток всього в розмірі 14459499 грн., у тому числі 1 квартал 2008 року 17040558 грн.; півріччя 2008 року -16160093 грн.; 3 квартали 2008 року 14459499 грн.; п.п.3.1.1. п.3.1, п.п.7.3.1 п.7.3 ст.7 закону України «Про податок на додану вартість», в результаті чого встановлено заниження податкових зобов`язань за період з 01.10.2005 року по 31.12.2007 року всього в розмірі 919758 грн., в тому числі: березень 2006 року 25000 грн., квітень 2006 року 139060 грн., листопад 2006 року -50000 грн., грудень 2006 року -51667 грн., січень 2007 року 65 930 грн.; березень 2007 року 66044 грн., квітень 2007 року 64377 грн., травень 2007 року -66130 грн., червень 2007 року 64782 грн., липень 2007 року 66656 грн., серпень 2007 року 66745 грн., вересень 2007 року -65410 грн., жовтень 2007 року 34190 грн., листопад 2007 року -16206 грн., грудень 2007 року -16546 грн.. визначено суму податкових зобов`язань по податку на додану вартість всього в розмірі 280844 грн. у тому числі січень 2008 року -22849 грн., лютий 2008 року 18957 грн., березень 2008 року 19677 грн., квітень 2008 року -28454 грн., травень 2008 року -40951 грн., червень 2008 року -79603 грн., липень 2008 року -20611 грн., серпень 2008 року -20591 грн., вересень 2008 року -29151 грн.; ст.1 ст. 3, ст. 4, ст. 9, ст. 8,16-17 пп. а. б п.19.2 ст. 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», в результаті чого нараховано податку з доходів фізичних осіб всього в розмірі 2087,75 грн.; ст. 15,18 Декрету КМУ «Про місцеві податки та збори», п. 24 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 15 Закону України «Про систему оподаткування`визначено суму комунального податку в період з 01.01.2008 року по 30.09.2008 року в розмірі 1128,8 грн.; в тому числі 1 квартал 2008 року - 408,0 грн., 2 квартал 2008 року - 375,7 грн., 3 квартал 2008 року - 345,1 грн.; п.23 ст. 14 Закону України «Про систему оподаткування», ч.8 ст. 57 Закону України «Про радіочастотний ресурс України`самостійно визначено суму збору за користування радіочастотним ресурсом України за період з 01.01.2008 року по 30.09.2008 року в розмірі 198,16 грн., в тому числі січень - 29,54 грн., лютий - 29,54 грн., березень - 29,54 грн., квітень - 29,54 грн., травень 20,00 грн., червень 15,00 грн., липень - 15,00 грн., серпень -15,00 грн., вересень -15,00 грн., ст. 30 Кодексу України «Про надра», Порядку справляння платежів за користування надрами для видобування корисних копалин, визначено суму плати за користування надрами за період з 01.01.2008 року по 30.09.2008 року в розмірі 80891 грн., в тому числі 1 квартал - 1406 грн., 2 квартал - 79485 грн.; п.12. ст. 14 Закону України «Про систему оподаткування», Порядку встановлення нормативів збору за геологорозвідувальні роботи, виконані за рахунок державного бюджету та його справляння, визначено суму збору за геологорозвідувальні роботи, виконання за рахунок державного бюджету за період з 01.01.2008 року по 30.09.2008 року, всього в розмірі 10327,71 грн., в тому числі 1 квартал -184, 63 грн., 2 квартал -10143,08 грн.; ст. 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».

На підставі вищезазначеного акту перевірки від 17 березня 2009 року прийнято податкові повідомлення-рішення № /0, яким визначено позивачу суму податкового зобов`язання по збору за геологорозвідувальні роботи, виконані за рахунок державного бюджету у сумі 13 444,49 грн., у т.ч. за основним платежем 10327,71 грн. та за штрафними (фінансовими санкціями) 3116,78 грн.; № /0, яким визначено позивачу суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість у сумі 2 127 919,00 грн., у т.ч. за основним платежем 1200602 грн. та за штрафними (фінансовими санкціями) 927317 грн.; №/0, яким визначено позивачу суму податкового зобов`язання з плати за використання радіочастотного ресурсу у сумі 1728 грн., у т.ч. за основним платежем 198 грн. та за штрафними (фінансовими санкціями) - 1530 грн.; № /0, яким визначено позивачу суму податкового зобов`язання з комунального податку у сумі 1473,47 грн., у т.ч. за основним платежем 1128,6 грн. та за штрафними (фінансовими санкціями) 344,87 грн.; №/0, яким визначено позивачу суму податкового зобов`язання зі збору за геологорозвідувальні роботи, виконані за рахунок державного бюджету у сумі 510 грн., у т.ч. за штрафними (фінансовими санкціями) 510 грн.; №/0, яким визначено позивачу суму податкового зобов`язання з комунального податку у сумі 510 грн., у т.ч. за штрафними (фінансовими санкціями) - 510 грн.; №/0, яким визначено позивачу суму податкового зобов`язання за користування надрами континентального шельфу і в межах виключної (морської) економічної зони у сумі 510 грн., у т.ч. за штрафними (фінансовими санкціями) у сумі 510 грн.; № /0, яким визначено позивачу суму податкового зобов`язання з податку з доходів найманих працівників (по актам перевірки) у сумі 6263,25 грн., у т.ч. за основним платежем 2087 грн. та за штрафними (фінансовими санкціями) 4175,5 грн.; №/0, яким визначено позивачу суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість у сумі 1 530 грн., у т.ч. за штрафними (фінансовими санкціями) у сумі 1530 грн.; № /0, яким визначено позивачу суму податкового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств у сумі 510 грн., у т.ч. за штрафними (фінансовими санкціями) у сумі 510 грн.; № /0, яким визначено позивачу суму податкового зобов`язання з плати за використання радіочастотного ресурсу у сумі 1530 грн., у т.ч. за штрафними (фінансовими санкціями) у сумі 1530 грн.; №/0, яким визначено позивачу суму податкового зобов`язання з плати за користування надрами континентального шельфу в межах виключної (морської) економічної зони у сумі 105 299 грн., у т.ч. за основним платежем 80891 грн. та за штрафними (фінансовими санкціями) у сумі 24408 грн.; №/0, яким визначено позивачу суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість у сумі 3570 грн., у т.ч. за штрафними (фінансовими санкціями) у сумі 3570 грн.; № , яким позивачу нараховані штрафні (фінансові) санкції за порушення порядку здійснення розрахунків в іноземній валюті у розмірі 9 067248,78 грн.

Не погоджуючись з зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить їх скасувати.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

Частина 2 ст.19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні»№509-XII від 04.12.1990 року (стаття чинна на момент виникнення спірних правовідносин) органи державної податкової служби у випадках, в межах компетенції та у порядку, встановлених законами України, мають право, серед іншого здійснювати документальні невиїзні перевірки (на підставі поданих податкових декларацій, звітів та інших документів, пов`язаних з нарахуванням і сплатою податків та зборів (обов`язкових платежів) незалежно від способу їх подачі), а також планові та позапланові виїзні перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податків та зборів (обов`язкових платежів), додержання валютного законодавства юридичними особами, їх філіями, відділеннями, іншими відокремленими підрозділами, що не мають статусу юридичної особи, а також фізичними особами, які мають статус суб`єктів підприємницької діяльності чи не мають такого статусу, на яких згідно із законами України покладено обов`язок утримувати та/або сплачувати податки і збори (обов`язкові платежі), крім Національного банку України та його установ (далі - платники податків).

Щодо позовних вимог про скасування податкового повідомлення рішення № , яким позивачу нараховані штрафні (фінансові) санкції за порушення порядку здійснення розрахунків в іноземній валюті у розмірі 9 067248,78 грн., судом встановлено, що відповідачем підтверджено правомірність нарахування податковою службою суми штрафних (фінансових) санкцій, з огляду на наступне.

Відповідно ст. 1 Закону України № 185/94-ВР "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" від 23.09.1994 р. (далі Закон № 185/94-ВР) виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованості, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади з питань економічної політики.

Статтею 4 закону № 185/94-ВР встановлено, що порушення резидентами строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка від суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

Відповідно п. 1 ст. 9 Декрету КМ № 15-93 від 19.02.1993р. "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" валютні цінності та інше майно резидентів, яке перебуває за межами України, підлягає обов`язковому декларуванню у Національному банку України. Порядок і терміни декларування встановлюються Національним банком України.

Судом встановлено, що відповідно тайм-чартерної угоди № MU 000200 від 20.12.1995 року, судновласник «Чоразморшлях», Фрахтівник Cоnsоrcio de Gestion del Puerto de Quequen (Аргентина), судно «Перекопський», ставка фрахту 5970 дол. США. за перевіряємий період загальна сума наданих послуг склала 1619 409 дол. США (8 178 015, 46 грн. за курсом НБУ). Надійшло валютних коштів на суму 1 248 023, 37 дол. США (6 964 134,75 грн.) На кінець перевіряємого періоду по рахунку 36.2 «Розрахунки з іноземними покупцями`рахується дебіторська заборгованість у сумі 680 445,63 дол. США (3 307 646,21 грн.) по компанії Cоnsоrcio de Gestion del Puerto de Quequen. При перевірці своєчасності розрахунків в іноземній валюті по рахунках, що виставлялися компанії Cоnsоrcio de Gestion del Puerto de Quequen встановлено порушення ст. 1 Закону України № 185/94-ВР.

При перевірці своєчасності розрахунків в іноземній валюті по актам виконаних робіт, що виставлялися компанії «ECOHIDROTECHNIKA LLC по Тайм-Чартеру від 03.05.2004 року (Судновласник «Чоразморшлях», фрахтівник «ECOHIDROTECHNIKA LLC, судно «Херсонес», ставка орендної плати 7 200 дол. США, дата здачі в оренду 31.03.2005 року) встановлено порушення ст. 1 Закону України 185/94-ВР, внаслідок чого було нараховано пеню у сумі 6131119, 52 дол. США.

Стандартний чартер на судно від 17.01.2007 року, власник ДП «Чоразморшлях», Фрахтівник Adventures Limited», судно «Херсонес», тип судна буксир-черпалка, згідно додатка чартерна оренда складає 1 414,00 дол. США. При перевірці своєчасності розрахунків в іноземній валюті по інвойсам встановлено порушенння ст. 1 Закону України № 185/94-ВР та відповідно ст. 4 зазначеного Закону нараховано пеню

Стандартний чартер на судно від 17.01.2007 року, власник ДП «Чоразморшлях», фрахтівник - «Oceanic Marketing Inc, судно », тип судна: буксир-черпалка, згідно додатку чартерна угода складає 1 500 дол. США. При перевірці своєчасності розрахунків в іноземній валюті по інвойсам: №7 від 18.04.2007 року на суму 45000 дол. США, №150507-GOG від 15.05.2007 року на суму 45 000 дол. США; №150607-GOG від 15.06.2007 року на суму 45 000 дол. США; №160707- GOG від 16.07.2007 року на суму 45 000 дол. США встановлено порушення ст. 1 закону України № 185/94-ВР та нараховано пеню.

Стандартний бербоут-чартер від 17.01.2007 року, власник ДП «Чоразморшлях», фрахтівник BLUE CORPORATION», судно «Перекопський», тип судна: буксир-черпалка., згідно з Додатком чартерна оренда складає 600,00 дол. США. При перевірці своєчасності розрахунків в іноземній валюті по інвойсам №150507-PER від 15.05.2007 року на суму 18000 дол. США; №150607-PER від 15.06.2007 року на суму 18000 дол. США; №150707-PER від 16.07.2007 року на суму 18000 дол. США, встановлено порушення ст.1 Закону № 185/94-ВР та нараховано пеню.

Перевіркою порядку та строків декларування валютних цінностей, доходів та майна, що належить резиденту України і перебувають за її межами, за період з 01.10.2005 року по 30.09.2008 року встановлено, що у Деклараціях про валютні цінності, доходи та майно, що належить резиденту України і знаходяться за її межами станом на 01.01.2006р., 01.04.2006р., 01.07.2006р., 01.10.2006р., 01.01.2007р., 01.042007р., 01.07.07р., 01.10.2007р., 01.01.08р. встановлені розбіжності даних, що відображені ДП «Чоразморшлях`та даними, що встановлені за результатами перевірки п. 5 Розділу «Майно та товари за кордоном», що є порушенням п.1 ст. 9 Декрету КМУ №15-93. Станом на 01.04.208 року позивач несвоєчасно здійснив декларування валютних цінностей, декларація подана до ДПІ 01.08.2008 року (вхід. №5204), станом на 01.07.2008 року та 01.10.2008 року ДП «Чоразморшлях`не надав до ДПІ у м. Іллічівську Декларації про валютні цінності, доходи та майно, що належать резиденту України та знаходяться за її межами.

Відповідно п. 2.7 Постанови Національного банку України № 49 "Про затвердження Положення про валютний контроль" від 08.02.2000р., невиконання резидентами вимог щодо порядку та строків декларування валютних цінностей та іншого майна тягне за собою таку відповідальність: - порушення строків декларування - накладення штрафу в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за кожний звітний період; - порушення порядку декларування - накладення штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Порушенням порядку декларування є подання недостовірної інформації або перекручення даних, що відображаються у відповідній декларації, якщо такі дії свідчать про приховування резидентами валютних цінностей та майна, що знаходяться за межами України.

Пунктом 3 наказу ДПА України від 04.10.1999, № 542 "Про затвердження Порядку застосування штрафних санкцій за порушення валютного законодавства" встановлено порядок застосування органами державної податкової служби штрафних санкцій. Штрафні санкції застосовуються в кожному виявленому випадку порушення. Органи державної податкової служби застосовують штрафні санкції, визначені в цьому Порядку, до резидентів і нерезидентів за винятком банків та інших фінансово-кредитних установ.

Щодо позовних вимог про скасування податкового повідомлення-рішення № /0, яким визначено суму податкового зобов`язання на суму 2 129 919 грн., суд зазначає наступне. Перевіркою встановлено заниження податкових зобов`язань перевіряємого періоду на 347 343 грн.

Судом встановлено, що у податкові декларації позивача за період січень-жовтень 2008 року не були визнані податковою звітністю, оскільки не містили дати подання, у зв`язку з чим підприємству було запропоновано надати оформлену належним чином податкову звітність, проте на початок проведення перевірки податкової звітності з ПДВ не надано, в зв`язку з чим перевіряючими самостійно визначено податкові зобов`язання з ПДВ за період з 01.01.2008 року по 30.09.2008 року.

Перевіркою встановлено, що протягом перевіряємого періоду діяв договір оренди нерухомого майна б/н від 02.08.2000 року, укладений між ДП «Чоразморшлях`та ЗАТ «Наталка-Маркет», предметом якого є оренда не житлових приміщень загальною площею 1 219,4 кв.м., що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. І. Рабіна,7а з метою організації здійснення торгівлі продовольчими товарами (крім товарів підакцизної групи). Вартість орендованого майна визначена згідно акту оцінки, складання якого передувало укладенню договору та становить 540 905,00 грн. Термін дії договору до 02.08.2005 року.

В акті перевірки зазначено, що через не переукладання вказаного договору щодо визначення орендної плати за використання об`єкту оренди не за цільовим призначенням, невірно визначено розмір орендної плати за державне майно, надане в оренду ЗАТ «Наталка-Маркет`та недоотримано коштів на загальну суму 2 084 061,43 грн., а як наслідок до складу валового доходу перевіряємого періоду не включено доходи від надання в оренду нерухомого майна ЗАТ «Наталка-Маркет`в розмірі 1 736 718,00 грн. та знижено податкові зобов`язання ДП «Чоразморшлях`на 347 343 грн.

Суд не погоджується з висновками відповідача стосовно того, що позивач був зобов`язаний переукласти договір оренди, використавши експертну оцінку орендованого майна, згідно якої вартість об`єкту станом на 20.08.2007 року склала 8 003 525,00 грн. та застосувати орендну ставку в розмірі 12 % від вартості майна замість 8 %, з огляду на наступне.

Статтею 11 Закону України «Про оренду державного комунального майна`встановлено, що оцінка об`єкта оренди здійснюється за Методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України (Методика розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України №786 від 04.10.1995 року), оцінка об`єкту оренди передує укладенню договору оренди.

Згідно ст. 21 Закону України «Про оренду державного та комунального майна`розмір орендної плати може бути змінено за погодженням сторін, розмір орендної плати може бути змінено на вимогу однієї з сторін, якщо з незалежних від них обставин істотно змінився стан об`єкта оренди, а також в випадках, встановлених законодавчими актами України.

Погодження ЗАТ «Наталка-Маркет» на внесення змін до умов договору щодо розміру орендної плати не було, у задоволені позову відповідача до ЗАТ «Наталка-Маркет`за участю третіх осіб регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області, КРУ в Одеській області про зміну умов договору відмовлено (рішення Господарського суду Одеської області від 15.12.2010 року по справі №12/156-10-4524, яке залишено без змін Постановою Вищого господарського суду України від 09.06.2011р.). Таким чином, суд дійшов висновку, що у ДП «Чоразморшлях`не було правових підстав для односторонньої зміни умов договору в бік збільшення орендної плати.

Крім того, ставка в розмірі 8% за використання об`єкту оренди для організації (розташування), здійснення торгівлі продовольчими товарами (крім товарів підакцизної групи) існувала на час підписання договору оренди була встановлена згідно Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України №786 від 04.10.1995 року, не змінювалась у зв`язку з прийняттям Закону України «Про державний бюджету України на 2007 рік`та внесенням відповідних змін до Методики. Між тим, ставка у розмірі 12 %визначена для мети «надання стоматологічних послуг, здійснення торгівлі продовольчими товарами підакцизної групи». Використання об`єкту оренди під склади на момент укладення спірного договору оренди Методикою визначено не було. До того ж, відповідно Постанови Кабінету Міністрів України №316 від 25.03.2009 року «Про деякі питання оплати оренди державного майна`з 01.07.2010 року до 01.01.2011 року орендні ставки, визначені у додатку 2 до Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, крім ставок, визначених пунктами 1-3 зазначеного додатка, застосовуються у розмірі 45 відсотків установленого обсягу для орендарів суб`єктів малого підприємництва і 80 % установленого обсягу для інших орендарів, для проведення розрахунків за чинними договорами оренди державного нерухомого майна, що укладені до набрання чинності цією постановою, застосовується орендна ставка, визначена відповідно п.1 цієї постанови. В зв`язку з вищевикладеним, запропоновані зміни до договору оренди в часині ставки орендної плати не відповідають вищенаведеним приписам постанови КМУ №316 від 25.03.2009 року. Зазначена позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 09 червня 2011 року по справі №12/156-10-4524.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що відповідачем неправомірно нараховано позивачу податкове зобов`язання з ПДВ у сумі 347 343,58 грн. та штрафні (фінансові) санкції у розмірі 264 019 грн., в зв`язку з чим податкове повідомлення-рішення №/0 від 17.03.2009 року в частині нарахування податкового зобов`язання з ПДВ у сумі 347 343,58 грн. та штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 264 019 грн. підлягає скасуванню.

Позивач, окрім іншого, вважає, що відповідачем неправомірно сформовано пеню за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД, оскільки відповідно п. 2.7 Положення «Про валютний контроль`пеня та штраф є адміністративно-господарською санкцією, яка може бути застосована до суб`єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніше, як через один рік з дня порушення цим суб`єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності. Таким чином, позивач вважає, що сплинув строк застосування штрафних санкцій за порушення строків декларування валютних цінностей, про які стало відомо 01.04.2008, 01.07.2008р., 01.10.2008р. Суд не погоджується з викладеним, з огляду на наступне.

Згідно ст. 250 Господарського кодексу України адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб`єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб`єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Згідно ст. 238 Господарського кодексу України за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб`єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб`єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

Виходячи зі змісту статті 1 Господарського кодексу України - цей Кодекс визначає основні засади господарювання в Україні і регулює господарські відносини, що виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між суб`єктами господарювання, а також між цими суб`єктами та іншими учасниками відносин у сфері господарювання.

Відповідно до ст.2 Господарського кодексу України учасниками відносин у сфері господарювання, поряд з суб`єктами господарювання є органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією.

Відповідно до ст.10 Закону України Про державну податкову службу в Україні від 4 грудня 1990 року N 509-ХІІ, в редакції Закону №3813-ХП від 24.12.1993р., державні податкові інспекції в районах, містах без районного поділу, районах у містах, міжрайонні та об`єднані державні податкові інспекції, зокрема, здійснюють контроль за додержанням законодавства про податки, інші платежі.

Таким чином, в даних правовідносинах ДПІ не є суб`єктом, наділеним господарською компетенцією, а також безпосередньо не здійснює організаційно-господарських повноважень щодо суб`єкта господарювання.

Крім того, згідно зі ст.4 Господарського кодексу України не є предметом регулювання цього Кодексу: адміністративні та інші відносини управління за участі суб`єктів господарювання, в яких орган державної влади або місцевого самоврядування не є суб`єктом, наділеним господарською компетенцією, і безпосередньо не здійснює організаційно-господарських повноважень щодо суб`єкта господарювання.

Преамбулою Закону України Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами передбачено, що цей Закон є спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), включаючи збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими органами, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, та визначає процедуру оскарження дій органів стягнення.

Згідно зі статтею 15 пп. 15.1.1 Закону України Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами за винятком випадків, визначених підпунктом 15.1.2 цього пункту, податковий орган має право самостійно визначити суму податкових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Законом, (або іншими Законами України) не пізніше закінчення 1095 дня, наступного за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, а у разі, коли така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Відповідно до вимог п. 17.3 Закону України Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами сплата (стягнення) штрафних санкцій прирівнюється до сплати (стягнення) податку та оскарження їх сум.

Отже, суд доходить висновку, що застосовані до позивача пеня та штрафні санкції не є адміністративно-господарською санкцією у розумінні норм Господарського кодексу України, а тому відсутні підстави щодо застосування до спірних правовідносин строків застосування санкцій передбачених ст. 250 вказаного Кодексу. Зазначена позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду від 25.12.2007 року по справі К-37877/06.

Щодо позовних вимог про скасування податкових повідомлень-рішень № /0; /0; /0; ; /0; /0; /0;/0;0/0; /0 від 17.03.2009 року, судом встановлено наступне.

В судовому засіданні представник позивача зазначив, що ухвалою Господарського суду Одеської області від 23 січня 2008 року порушено провадження у справі про банкрутство щодо державного підприємства «Чорноморсько-Азовське виробничо-експлуатаційне Управляння морських шляхів`та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Судом не приймаються до уваги твердження представника позивача стосовно того, що Відповідачем неправомірно застосовано по Позивача штрафні санкції, оскільки у період дії мораторію забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства; не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), з огляду на наступне.

Статтею 13 Закону України № 1251-XII "Про систему оподаткування» від 25.06.1991р. (чинний на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено види податків

і зборів (обов`язкових платежів), що справляються на території Україні, а саме загальнодержавні податки і збори (обов`язкові платежі); місцеві податки і збори (обов`язкові платежі), перелік яких наведено у ст. ст. 14,15 Зазначеного закону.

Згідно роз`яснення ДПА в Одеській області №8284/7/22-2004 від 13.03.2009 року у період дії мораторію на задоволення вимог кредиторів пеня та штраф за порушення строків сплати узгоджених сум податкових зобов`язань, передбачені ст. 16, п.17.1.7 ст. 17 закону України «Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами`не застосовуються. Інші штрафні санкції за порушення правил оподаткування, передбачені Законом України № 2181, у період дії мораторію на задоволення вимог кредиторів застосовуються на загальних підставах. Крім того, незалежно від задоволення вимог кредиторів застосовуються на загальних підставах інші штрафні (фінансові) санкції за порушення вимог податкового та валютного законодавства, порушення норм з регулювання обігу готівки, а також інші штрафні санкції , передбачені законодавчими актами України, контроль за виконанням яких покладено на органи ДПС.

Проаналізувавши вказані норми закону, суд приходить до висновку, що у переліку податків не зазначені штрафні санкції застосовні на підставі ст. 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті`та на підставі ст. 16 Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання та валютного контролю», тому штрафні санкції застосовані на підставі ст. 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» та на підставі ст. 16 Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання та валютного контролю», а також санкції за порушення норм регулювання обігу готівки не належать до категорії податків та зборів. Таким чином, дія мораторію не поширюється на зазначені санкції, що свідчить про неправомірність вимог позивача щодо скасування рішень ДПІ у м. Іллічівську.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом`мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків та зборів (обов`язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію.

Частиною четвертою статті 12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» визначено, що протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства; не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів).

З аналізу вищенаведених положень вбачається, що мораторій не зупиняє виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), які виникли після дня введення мораторію, а фінансові санкції та пеня за несвоєчасну сплату цих платежів застосовується на загальних підставах. З порушенням провадження у справі про банкрутство не пов`язується завершення підприємницької діяльності боржника, він має право укладати угоди, у нього можуть виникати нові зобов`язання. Оскільки мораторій не зупиняє виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), які виникли після введення мораторію, то відповідно і не припиняє заходів, спрямованих на їх забезпечення. Невиконання таких зобов`язань є правопорушенням, а нарахування санкцій, застосування заходів забезпечення за невиконання згаданих зобов`язань та примусове стягнення коштів на виконання таких грошових зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), а також штрафних санкцій, ґрунтується на законі.

Частиною 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Враховуючи вищезазначене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 69,70, 71,94,122,158-163 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов Державного підприємства «Чорноморсько-Азовське виробничо-експлуатаційне Управління морських шляхів» до державної податкової інспекції у м. Іллічівську,- задовольнити частково.

Скасувати податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у м. Іллічівську №/0 від 17.03.2009 року в частині нарахування ПДВ у розмірі 347 343,58 грн. та штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 264 019 грн.

В решті позовних вимог, - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції в порядку та строки, встановлені ст. 186 КАС України.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 254 КАС України.

Суддя/підпис/:

З оригіналом згідно:

Суддя:

31 серпня 2011 року