Справа № 160/21607/21
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2022-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

07 лютого 2022 року м. Дніпросправа № 160/21607/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача: Шальєвої В.А.
суддів: Білак С.В., Олефіренко Н.А.,
секретар судового засідання Солодкова К.А.
за участі позивача ОСОБА_1

представника позивача Хмари Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.11.2021 р. (суддя Лозицька І.О.) в справі № 160/21607/21 за позовом ОСОБА_1 до Головнокомандуючого Збройних Сил України про визнання протиправними та скасування наказів,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головнокомандуючого Збройних Сил України про визнання протиправними та скасування наказу № 190 від 15.07.2021 р. про притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді пониження в посаді та пункту 3 наказу № 281 від 26.07.2021 р. про увільнення його від займаної посади начальника КЕВ м. Дніпро та призначення на нижчу посаду в порядку виконання дисциплінарного стягнення «пониження в посаді» з шпк «підполковник» на шпк «майор».

Одночасно з поданням позову позивачем до суду першої інстанції подана заява про забезпечення позову шляхом зупинення дії пункту 3 наказу Головнокомандуючого Збройних Сил України № 281 від 26.07.2021 р. про увільнення ОСОБА_1 від займаної посади начальника КЕВ м. Дніпро та призначення на нижчу посаді в порядку виконання дисциплінарного стягнення «пониження в посаді» з шпк «підполковник» на шпк «майор».

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.11.2021 р. в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати ухвалу з підстав неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права, ухвалити нове рішення про задоволення заяви. Підстави апеляційної скарги повторюють підстави, зазначені позивачем в обґрунтування заяви про вжиття заходів забезпечення позову. Зокрема, апелянт вказує на очевидну протиправність наказів, дію яких просить зупинити, на те, що накази порушують його права, адже фактично його двічі притягнуто до дисциплінарної відповідальності за одне й теж саме правопорушення. Крім того, на підставі оскаржених наказів йому видано припис для проходження служби в іншій військовій частині, в іншому населеному пункті.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити ухвалу без змін, відмовивши у задоволенні апеляційної скарги.

В судовому засіданні позивач та його представник в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Представник відповідача до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце апеляційного перегляду справи повідомлений належним чином, у зв`язку з чим суд визнав за можливе здійснити апеляційний перегляд справи за відсутності представника відповідача.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та його представника, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить до висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, виходив з того, що заявником не надано суду доказів на підтвердження того, що в разі невжиття заходів забезпечення позову існує очевидна небезпека заподіяння шкоди його правам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі, захист цих прав та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, та для їх відновлення треба буде докласти значних зусиль і витрат.

Крім того, судом першої інстанції зазначено, що забезпечення позову шляхом зупинення дії п. 3 наказу Головнокомандуючого Збройних Сил України Руслана Хомчака № 281 від 26.07.2021 року про звільнення позивача з займаної посади начальника КЕВ м. Дніпро та призначення його на нижчу посаду в порядку виконання дисциплінарного стягнення «пониження в посаді» з шпк підполковник на шпк майор буде фактично вирішенням спору по суті, що є неприпустимим.

Приведені обставини стали підставою для висновку про недоведеність заявником підстав для забезпечення позову, прямо передбачених частиною 2 статті 150 КАС України.

Суд визнає приведений висновок обґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що предметом позову в цій справі є правомірність наказу Головнокомандувача Збройних Сил України № 190 від 15.07.2021 р. про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді пониження в посаді, а також пункт 3 наказу № 281 від 26.07.2021 р. про увільнення ОСОБА_1 від займаної посади начальника КЕВ м. Дніпро та призначення на нижчу посаду в порядку виконання дисциплінарного стягнення «пониження в посаді» з шпк «підполковник» на шпк «майор».

Відповідно до статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ухвалу про забезпечення позову постановляє суд першої інстанції, а якщо розпочато апеляційне провадження, то таку ухвалу може постановити суд апеляційної інстанції.

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Видами забезпечення позову за приписами частини першої статті 151 КАС України є: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Згідно з частиною другою статті 151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Частиною третьою статті 151 КАС України встановлено, що не допускається забезпечення позову шляхом, зокрема, зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення (пункт 5).

За приписами частини шостої статті 151 КАС України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які полягають в (або мають наслідком) припиненні, відкладенні, зупиненні чи іншому втручанні у проведення конкурсу, аукціону, торгів, тендера чи інших публічних конкурсних процедур, що проводяться від імені держави (державного органу), територіальної громади (органу місцевого самоврядування) або за участю призначеного державним органом суб`єкта у складі комісії, що проводить конкурс, аукціон, торги, тендер чи іншу публічну конкурсну процедуру.

За своєю суттю інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, покликаним забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Заходи забезпечення мають вживатись лише в межах позовних вимог, бути співмірними з ними, а необхідність їх застосування повинна обґрунтовуватись поважними підставами й підтверджуватись належними доказами.

При цьому співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Суд, розглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, з огляду на докази, надані заявником для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема, у тому, що існує дійсна і реальна загроза невиконання рішення суду чи суттєва перешкода у такому виконанні.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд в ухвалі про забезпечення позову повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Також суд має вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

Слід зазначити, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не може вирішуватись ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, суди повинні також враховувати специфіку правовідносин, стосовно яких виник спір, та їх відповідне законодавче врегулювання, за наслідками аналізу якого можна зробити висновок, чи дійсно застосування заходів забезпечення позову є необхідним у даному конкретному випадку, чи може невжиття таких заходів мати незворотні наслідки.

Суд приходить до висновку, що забезпечення позову у спосіб, про який просить позивач, а саме зупинення дії пункту 3 наказу Головнокомандувача ЗСУ № 281 від 26.07.2021 р. про увільнення позивача від посади начальника КЕВ м. Дніпро, призначення на нижчу посаду в порядку виконання дисциплінарного стягнення «пониження в посаді» з шпк «підполковник» на шпк «майор» не узгоджується з метою вжиття заходів забезпечення позову, може бути розцінено як фактичне вирішення частини позовних вимог на період дії ухвали про забезпечення позову.

Суд зазначає, що в контексті спірних правовідносин, з урахуванням особливостей проходження військової служби, призначення на нижчу посаду в порядку реалізації дисциплінарного стягнення відповідно до Положення

про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 р. № 1153/2008, відноситься до компетенції відповідача, а правомірність такого рішення та власне рішення про накладення дисциплінарного стягнення є предметом позову в цій справі.

Відповідно, до надання правової оцінки таким наказом під час вирішення справи по суті позовних вимог зупинення дії наказу про призначення на нижчу посаду призведене до продовження дії правовідносин, які існували до видання таких наказів, на час дії забезпечення позову, тобто до фактичного вирішення справи по суті позовних вимог.

Посилання апелянта на те, що невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист чи поновлення порушених/оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, буде неможливим, не містить належного обґрунтування та не підтверджуються будь-якими доказами.

Фактично приведені доводи позивача ґрунтуються на тому, що реалізація наказу, дію пункту 3 якого він просить зупинити, потягне за собою переїзд до нового місця проходження служби з сім`єю, в тому числі малолітніми дітьми, що знаходиться в іншому місті, звільнення службового житла, зняття з реєстрації, втрати черги на отримання постійного житла, тобто йому буде завдана більша шкода, ніж та, якій можна запобігти, а відновлення його прав стане неможливим, або буде потребувати значних зусиль, проте позивачем не надано доказів таких тверджень, на що обґрунтовано звернув увагу суд першої інстанції.

Суд зазначає, що позивачем не наведено переконливих підстав та доказів в обґрунтування висновку про необхідність вжиття заходів забезпечення позову.

Стосовно посилання апелянта на очевидну протиправність наказу, то ці доводи стосуються саме протиправності наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, дію якого позивач не просив зупинити.

Зважаючи на те, що заявником не наведено переконливих підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, наявності фактичних обставин, з якими заявник пов`язує застосування певного заходу забезпечення позову, суд визнає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні задоволення заяви.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, ухвала прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу про відмову у задоволенні заява про забезпечення позову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.11.2021 р. в справі № 160/21607/21 залишити без задоволення.

Ухвалу про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.11.2021 р. в справі № 160/21607/21 за позовом ОСОБА_1 до Головнокомандуючого Збройних Сил України про визнання протиправними та скасування наказів залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття 07.02.2022 р. та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 08.02.2022 р.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.В. Білак

суддя Н.А. Олефіренко