Справа № 640/26351/20
Суддя: Федотов Ігор В'ячеславович
Дата ухвалення: 2022-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів: Єгорової Н.М. Сорочка Є.О.,

за участю секретаря Грисюк Г.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 липня 2021 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Рітейл Тренд" до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Рітейл Тренд" (далі - ТОВ "Рітейл Тренд") звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (далі - відповідач), у якому просить суд визнати протиправним та скасувати у повному обсязі податкове повідомлення-рішення відповідача від 02.05.2019 №2 про зменшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток в розмірі 5000000,00 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 липня 2021 року адміністративний позов було задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, які з`явились в судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали справи, у період з 26.11.2018 по 21.12.2018 посадовими особами Головного управління ДПС у м. Києві проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ "Рітейл Трейд" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2016 по 30.09.2018, валютного - за період з 01.10.2016 по 30.09.2018, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01.10.2016 по 30.09.2018, за результатами якої складено акт від 16.01.2019 № 8/26-15-14-02-04/38896483.

Актом перевірки з питань, що оскаржуються позивачем, зафіксовано порушення ТОВ "Рітейл Тренд" вимог:

підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI зі змінами та доповненнями, в результаті чого в періоді, що перевірявся занижено податок на прибуток на загальну суму 837246,0 грн., в тому числі:

- за три квартали 2018 року в сумі 837246,00 грн.;

та завищено від`ємне значення об`єкту оподаткування з податку на прибуток на загальну суму 10091374,00 грн., в тому числі:

- за три квартали 2018 року у сумі 10091374,00 грн.;

Пункту 198.1, пункту 198.3, пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI зі змінами та доповненнями, в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 927880,00 грн., в тому числі по періодам:

- серпень 2018 року - 185764,00 грн.;

- вересень 2018 року - 742116,00 грн.

На підставі виявлених порушень 06.02.2019 відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення:

№ 2 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на 1046558,00 грн., у тому числі: 837246,00 грн. - за податковими зобов`язаннями та 209312,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями;

№ 2 про зменшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток за ІІІ квартали 2018 року в розмірі 10091374,00 грн.;

№ 2 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 1391820,00 грн., у тому числі: 927880,00 грн. - за податковими зобов`язаннями та 463940,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Не погодившись з рішеннями контролюючого органу, позивач оскаржив їх в адміністративному порядку.

Рішенням Державної фіскальної служби України від 24.04.2019 № 19375/6/99-99-11-04-01-25 частково задоволено скаргу ТОВ "Рітейл Тренд": скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 06.02.2019 № 2, № 2, № 2 в частині донарахувань податку на прибуток і податку на додану вартість та застосованих штрафних санкцій у відповідних частинах по взаємовідносинах з ТОВ "Фузіфокс", в іншій частині зазначені податкові повідомлення-рішення залишено без змін.

За результатами адміністративного оскарження, 02.05.2019 Головним управлінням ДФС у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення № 2, яким ТОВ "Рітейл Тренд" зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток за ІІІ квартали 2018 року в розмірі 5000000,00 грн.

Не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, підставою для винесення спірного рішення податкового органу став висновок контролюючого органу про відсутність у позивача правових підстав списання дебіторської заборгованості по контрагенту ТОВ "Імпульс Доставка".

Як вбачається з матеріалів справи, з 30.11.2014 по рахунку 362 позивача обліковувалась дебіторська заборгованість ТОВ "Імпульс Доставка" в розмірі 5000000,00 грн.

Наказом ТОВ "Рітейл Тренд" від 20.12.2017 № 45/1 вирішено провести повну інвентаризацію дебіторської та кредиторської заборгованості станом на 31.12.2017.

Згідно з актом інвентаризації розрахунків з дебіторами і кредиторами від 10.01.2018 встановлено наявність заборгованості ТОВ "Імпульс Доставка" в розмірі 5000000,00 грн., за якою минув строк позовної давності.

Відповідно до довідки до акту інвентаризації розрахунків від 10.01.2018 датою, з якої минув строк позовної давності щодо заборгованості ТОВ "Імпульс Доставка" є 01.12.2017, і остання виникла на підставі актів виконаних робіт від 30.11.2014 № , № , № , № , № , № , складених на виконання умов договорів від 26.06.2014 № РТ 01-06, від 04.07.2014 № РТ 02/1/07, від 04.07.2014 № РТ 02-07, від 04.07.2014 № РТ 03-07, від 04.07.2014 № РТ 04-07, від 04.07.2014 № РТ 05-07, від 04.07.2014 № РТ 06-07.

Відповідно до положень підпункту 14.1.11 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, безнадійна заборгованість - заборгованість, що відповідає одній з таких ознак, зокрема, заборгованість за зобов`язаннями, щодо яких минув строк позовної давності.

Відповідно до підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України об`єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Згідно з підпунктами 139.2.1, 139.2.2 пункту 139.2 статті 139 ПК України фінансовий результат до оподаткування збільшується:

на суму витрат на формування резерву сумнівних боргів або резерв очікуваних кредитних збитків (зменшення корисності активів) відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності;

на суму витрат від списання дебіторської заборгованості понад суму резерву сумнівних боргів або понад резерв очікуваних кредитних збитків (зменшення корисності активів).

Фінансовий результат до оподаткування зменшується:

на суму коригування (зменшення) резерву сумнівних боргів або резерв очікуваних кредитних збитків (зменшення корисності активів), на яку збільшився фінансовий результат до оподаткування відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності;

на суму списаної дебіторської заборгованості (у тому числі за рахунок створеного резерву сумнівних боргів або резерв очікуваних кредитних збитків (зменшення корисності активів), що відповідає ознакам, визначеним підпунктом 14.1.11 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 11 П(С)БО 10 "Дебіторська заборгованість" виключення безнадійної дебіторської заборгованості з активів здійснюється з одночасним зменшенням величини резерву сумнівних боргів. У разі недостатності суми нарахованого резерву сумнівних боргів безнадійна дебіторська заборгованість списується з активів на інші операційні витрати. Сума відшкодування раніше списаної безнадійної дебіторської заборгованості включається до складу інших операційних доходів.

Поточна дебіторська заборгованість, щодо якої створення резерву сумнівних боргів не передбачено, у разі визнання її безнадійною списується з балансу з відображенням у складі інших операційних витрат.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, наказом ТОВ "Рітейл Тренд" від 11.01.2018 № 2/1 доручено бухгалтерській службі провести відповідні дії щодо списання дебіторської заборгованості ТОВ "Імпульс Доставка", строк позовної давності за якою минув, у сумі 5000000,00 грн.

Згідно бухгалтерської довідки в бухгалтерському обліку списання дебіторської заборгованості ТОВ "Імпульс Доставка", строк позовної давності за якою минув, у сумі 5000000,00 грн. відображена наступними проводками Дт 442 Кт 362.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не заперечує обставин щодо дотримання позивачем процедури списання дебіторської заборгованості, щодо якої минув строк позовної давності.

Разом з тим, останній не погоджується з тим, що заборгованість ТОВ "Імпульс Доставка" підпадає під визначення безнадійної заборгованості у розумінні підпункту "а" підпункту 14.1.11 пункту 14.1 статті 14 ПК України.

Так, відповідач вказує, зокрема і в апеляційній скарзі про те, що за пп. «а» як безнадійну ДФС визнає тільки заборгованість стосовно якої відповідні заходи щодо її стягнення не призвели до позитивного результату, що ще й треба довести, посилаючись при цьому на лист ДФС від 21.04.2017 №8490/6/99-99-02-02-02-15, також ІПК ДФС від 17.11.2017 №2658/ШПК/28-10-0103-11. При цьому вказує, що такими діями визначаються: направлення (вручення) боржнику претензії, звернення до суду, подання заяви про порушення справи про банкрутство боржника.

Так, на переконання апелянта, заборгованість за зобов`язаннями, за якими минув строк позовної давності слід розуміти заборгованість, за якою минув строк позовної давності в разі, якщо відповідні заходи щодо її стягнення не привели до позитивних наслідків. Під відповідними заходами мають на увазі пред`явлення претензії боржнику, звернення до суду, подання заяви про банкрутство боржника.

З приводу наведених доводів апелянта, колегія суддів зауважує наступне.

Відповідно до узагальнюючої податкової консультації щодо необхідності звернення до суду для визнання заборгованості безнадійною відповідно до підпункту "а" підпункту 14.1.11 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 03.04.2018 № 400, підпунктом "а" підпункту 14.1.11 пункту 14.1 статті 14 Кодексу не встановлюється будь-яких додаткових умов для визнання заборгованості за зобов`язаннями, щодо яких минув строк позовної давності, безнадійною. Ця норма Кодексу не передбачає необхідності здійснення платником податку - кредитором будь-яких заходів щодо стягнення заборгованості, зокрема у судовому порядку, визнання боржника банкрутом тощо. Тож, виключним та достатнім критерієм для визнання заборгованості безнадійної згідно з підпунктом "а" підпункту 14.1.11 пункту 14.1 статті 14 Кодексу є сплив строку позовної давності зобов`язаннями щодо такої заборгованості, незалежно від того звертався кредитор до суду з метою її стягнення чи ні.

Таким чином, у разі якщо заборгованість відповідає ознаці, визначеній підпунктом "а" підпункту 14.1.11 пункту 14.1 статті 14 Кодексу, платники податку не повинні здійснювати перевірку відповідності такої заборгованості іншим ознакам, передбаченим підпунктом 14.1.11 пункту 14.1 статті 14 Кодексу.

Пунктом 52.6 статті 52 ПК України визначено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, проводить періодичне узагальнення індивідуальних податкових консультацій, а також аналізує обставини, що свідчать про неоднозначність окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, шляхом надання узагальнюючих податкових консультацій, які затверджуються наказом цього органу.

Абзацом третім пункту 53.1 статті 53 ПК України визначено, що у разі коли положення індивідуальної податкової консультації суперечать положенням узагальнюючої податкової консультації, застосовуються положення узагальнюючої податкової консультації.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в даному випадку підлягає до застосування положення узагальнюючої податкової консультації, яка не встановлює будь яких додаткових умов для визнання заборгованості за зобов`язаннями, щодо яких минув строк позовної давності, безнадійною.

З огляду на що, вищевикладені доводи апелянта колегія суддів вважає необґрунтованими.

Крім того, апелянт у своїй апеляційній скарзі вказує про те, що судом першої інстанції не було враховано, що позивачем під час проведення перевірки було відмовлено в наданні документів щодо взаємовідносин ТОВ «Рітейл Тренд» з ТОВ «Імпульс доставка» з підстав того, що останні відбувались поза межами періодів проведення перевірки. Так, перевірка проводилась за період з 01.10.2016 по 30.09.2018, а взаємовідносини з ТОВ «Імпульс доставка» відбулись в 2014 році.

З приводу зазначеного, колегія суддів звертає увагу контролюючого органу, що судом першої інстанції досліджувалось вказане питання та таким доводам була надана відповідна оцінка.

Так, як вірно вказано судом першої інстанції, пунктом 85.4 статті 85 ПК України визначено, що при проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Відповідно до пункту 85.6 статті 85 ПК України у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу контролюючого органу на те, що в матеріалах справи відсутні докази направлення запиту на адресу позивача, або вручення такого, з вимогою надати необхідні документи, так само як і відсутній акт контролюючого органу про те, що позивач відмовився надати будь які запитувані документи.

Більше того, як вбачається зі змісту акту перевірки контролюючий орган ознайомлений зі змістом проведених господарських операцій між позивачем та його контрагентом, про що сам вносить відомості до таблиці перераховуючи дати документів, суму, рахунок та суть здійснених операцій.

Наведене у сукупності має наслідком обґрунтований сумнів колегії суддів апеляційного суду щодо ненадання позивачем будь яких документів, що стосуються підстав та порядку визнання дебіторської заборгованості безнадійною.

Отже, враховуючи, що позивач правомірно відобразив у бухгалтерському та в податковому обліку списання безнадійної заборгованості, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність висновків акту перевірки.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 02.05.2019 № 2 є протиправним та підлягає скасуванню.

Таким чином, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, яким повно встановлено обставини справи та правильно застосовано норми матеріального і процесуального права.

Надаючи оцінку доводам апелянта, судова колегія також приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 липня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя: І.В. Федотов

Судді: Н.М. Єгорова

Є.О. Сорочко

Повний текст постанови виготовлено 20.01.2022 року.