Справа № 215/5091/20
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2022-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 січня 2022 року м. Дніпросправа № 215/5091/20

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Ясенової Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2020 року (суддя Конєва С.О.) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» Криворізької міської ради

про визнання протиправною бездіяльності,

в с т а н о в и в :

До суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» Криворізької міської ради, яка виявилася у порушенні правового режиму, форми розгляду заяви позивача від 03.02.20 вх. 18 згідно зі ст. 18 ЗУ «Про звернення громадян», ч. 1, 2, 8 ст. 11 ЗУ «Про державну службу» і правового порядку ст.ст. 3, 19, ч. 2 ст. 28 Конституції України;

- визнати протиправною бездіяльність Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» Криворізької міської ради, яка виявилася у порушенні права бути присутнім при розгляді заяви (запиту) від 03.02.20 вх. 18;

- визнати протиправною бездіяльність Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» Криворізької міської ради, яка виявилася у не вжитті заходів для забезпечення фундаментального права громадянина на попередження за можливістю страждань і болю, права на отримання інформації до правової позиції ст. 3, ч. 2 ст. 28, 34 Конституції України;

- визнати протиправною бездіяльність Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» Криворізької міської ради, яка виявилася у не вжитті заходів до усунення причин, що породжують подання заяви від 03.02.20 вх. 18 та зазначити закон вимоги якого порушено ним згідно ст. 249 KAC України.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без руху. Позивачеві встановлено п`ятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позову без руху усунути недоліки позовної заяви шляхом надання до канцелярії суду:

- адміністративного позову, оформленого відповідно до вимог ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: із зазначенням у позові викладу обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, зокрема, щодо бездіяльності відповідача, яка виявилася у порушенні правового режиму, форми розгляду його заяви від 03.02.20 вх. 18 згідно зі ст. 18 ЗУ «Про звернення громадян», ч. 1, 2, 8 ст. 11 ЗУ «Про державну службу» і правового порядку ст. 3, 19, ч. 2 ст. 28 Конституції України, у порушенні права бути присутнім при розгляді заяви (запиту) від 03.02.20 вх. 18, у не вжитті заходів для забезпечення фундаментального права громадянина на попередження за можливістю страждань і болю, права на отримання інформації до правової позиції ст. 3, ч. 2 ст. 28, 34 Конституції України, у не вжитті заходів до усунення причин, що породжують подання заяви від 03.02.20 вх. 18 та зазначити закон вимоги якого порушено ним згідно ст. 249 KAC України у відповідності до вимог п. 4 ч. 5 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України;

- доказів на підтвердження місця проживання (перебування) позивача за адресою: АДРЕСА_1 , з урахуванням вимог ст. 25, п. 2 ч. 5 ст. 160, п. 4 ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України;

- оригіналу документу про сплату судового збору у розмірі 840,80 грн. за подання даного адміністративного позову з вимогами немайнового характеру до суду фізичною особою у відповідності до вимог ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ч. 3 ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України або документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону (зокрема, відомості про розмір отриманого позивачем доходу за попередній календарний рік перед зверненням до суду, а саме: за період з 01.09.2019 по 31.08.2020) у відповідності до вимог ст. 8 Закону України «Про судовий збір», ч. 3 ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Супровідним листом від 12 жовтня 2020 року за вих. № 42833/20 ОСОБА_1 направлена копія ухвали від 12.10.2020 за адресою, яка вказана останнім у позовній заяві.

До суду повернувся конверт з ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року про залишення позовної заяви без руху, у зв`язку з закінченням встановленого терміну зберігання.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2020 адміністративний позов ОСОБА_1 повернуто позивачеві.

Ухвалюючи вказане рішення, суд першої інстанції зазначив, що відповідно до пункту 4 частини 6 статті 251 Кодексу адміністративного судочинства України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Також суд зазначив, що за нормами ч. 11 ст. 126 Кодексу адміністративного судочинства України у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином. Застосовуючи до спірних правовідносин аналогію ч. 11 ст. 126 КАС України, суд дійшов висновку, що повернення на адресу суду поштового відправлення, яке не вручено адресату з незалежних від суду причин, вважається доказом належного вручення ухвали від 12.10.2020, у зв`язку з чим позивач вважається таким, що був належно повідомлений про залишення його позовної заяви без руху. Крім цього судом зазначено, що позивач, як особа зацікавлена в отриманні інформації щодо заявленого ним позову та його вирішенні, мав змогу ознайомитися зі змістом ухвали суду від 12.10.2020 про залишення його позову без руху з Єдиного державного реєстру судових рішень, оскільки зазначена ухвала була оприлюднена в реєстрі 15.10.2020.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю згідно зі ст. 315 КАС України.

Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, що призвело до прийняття незаконного рішення. Зокрема апелянт зазначає, що ухвалу від 12.10.2020 не отримав, а строк для усунення недоліків розпочинається після отримання останньої.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі № 215/5091/20. Справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Супровідним листом від 14.09.2021 позивачу ОСОБА_1 , направлено копії ухвал Третього апеляційного адміністративного суду від 14.09.2021 про відкриття провадження та призначення справи до розгляду, проте до суду повернувся конверт з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Колегія суддів дійшла висновку про необхідність повторного направлення на адресу ОСОБА_1 копій ухвал від 14.09.2021, оскільки вказані ухвали фактично не були вручені позивачу, що унеможливлює розгляд апеляційної скарги по суті заявлених вимог.

До суду 12 січня 2022 року надійшло поштове повідомлення про отримання ОСОБА_1 30 грудня 2021 року копій ухвал Третього апеляційного адміністративного суду від 14.09.2021, а тому суд доходить висновку про можливість розгляду апеляційної скарги по суті.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 у вересні 2020 року звернувся до суду з адміністративним позовом.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 25 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що у позовній заяві ОСОБА_1 зазначив про місце свого проживання (перебування) за адресою: АДРЕСА_1 , проте на підтвердження місця проживання (перебування) за наведеною у позові адресою жодних доказів не надано, що унеможливлює перевірку судом дотримання позивачем правил підсудності.

Також суд першої інстанції зазначив, що згідно п. 4 ч. 5 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві зазначаються, зокрема, зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Проте судом зі змісту позовної заяви встановлено, що вона не містить викладу обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги.

Крім цього, суд зазначив, що згідно з частиною 3 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Одночасно із позовом позивач подав заяву про звільнення його від сплати судового збору, у якій просить звільнити його від сплати судового збору згідно до ч. 1, ч. 3, ст. 8 Закону України «Про судовий збір» посилаючись на те, що його річний дохід становить 366,84 грн., тобто не перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача, а також і просить скористатися доступом до єдиного реєстру фізичних осіб з органу доходів і зборів про місячний дохід позивача. Так, позивачем на підтвердження скрутного майнового стану та неможливість сплати судового збору на момент подання даного адміністративного позову надано, зокрема, довідку Тернівського управління праці та соціального захисту населення м. Кривий Ріг № 4587 від 03.08.2020 про отримання позивачем щомісячної компенсаційної виплати по догляду за особою з інвалідністю І групи за період з серпня 2018 року по липень 2020 року.

Вирішуючи клопотання про звільнення від сплати судового збору, суд першої інстанції встановив, що позивачем не надано до суду доказів на підтвердження того, що компенсаційна виплата по догляду за особою з інвалідністю І групи є єдиним джерелом доходу позивача, в тому числі, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача фізичної особи за попередній календарний рік.

Зазначені обставини, на переконання суду першої інстанції, вказують на невідповідність адміністративного позову вимогам процесуального законодавства, а тому він підлягає залишенню без руху.

Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що відповідно частини 1 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Пунктом 11 розділу ІІІ Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України 20.08.2019 № 814, визначено, що позивачу/заявнику/скаржнику або представнику позивача/заявника/ скаржника після постановлення ухвали про залишення позовної заяви/заяви/скарги/клопотання без руху надсилається копія ухвали рекомендованим поштовим відправленням із повідомленням про вручення або видається цій особі під розписку.

Згідно з пунктами 4-5 частини 6 статті 251 Кодексу адміністративного судочинства України днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Згідно з пунктом 1 частини 4 статті 169 позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Судом встановлено, що копія ухвали від 12.10.2020 була направлена позивачу за адресою, зазначену останнім у позовній заяві. Жодних інших відомостей щодо адреси для направлення поштової кореспонденції позивачем не зазначено, матеріали адміністративної справи не містять.

Натомість судом апеляційної інстанції встановлено, що до суду повернувся конверт з відміткою «за закінченням терміну зберігання», що свідчить про неотримання позивачем копії ухвали про залишення позовної заяви без руху та не може вважатися належним повідомленням особи про ухвалене судове рішення в силу приписів статті 251 КАС України, а відтак у суду першої інстанції не виникло правових підстав для повернення адміністративного позову у зв`язку з невиконанням позивачем вимог ухвали від 12.10.2020.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що у випадку відсутності належних доказів вручення позивачу копії ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.10.2020, суд мав здійснити всі належні заходи щодо повідомлення позивача про постановлення ухвали від 12.10.2020, зокрема повторно направити копію зазначеної ухвали на адресу позивача, адже не вручення останньої позбавляє можливості усунути недоліки позовної заяви, що є перешкоджанням у доступі до суду.

Враховуючи сукупність викладених обставин, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що ухвала Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2020 року про повернення позовної заяви підлягає скасуванню із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

При цьому не підлягає задоволенню вимога апелянта про направлення справи для продовження розгляду до іншого суду, адже судом апеляційної інстанції не встановлені обставини, визначені нормами КАС України, для передачі справи для розгляду до іншого суду.

Керуючись ст.ст. 243, 320, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2020 року в адміністративній справі № 215/5091/20 скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з 18 січня 2022 року та оскарженню не підлягає.

Повна постанова складена 18 січня 2022 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров

суддя Т.І. Ясенова