Справа № 160/12481/21
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2022-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 січня 2022 року м. Дніпросправа № 160/12481/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Мельника В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2021 року

у адміністративній справі № 160/12481/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2021 року відмовлено у задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 стосовно визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області від 02.07.2021 № 21 про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину Азербайджанської Республіки Алілі ОСОБА_2 .

Зазначене рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку позивачем по справі з підстав не об`єктивного розгляду судом спору у цій справі, не повного з`ясування фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення спору і не визначення судом повного кола учасників справи, а також не відповідності висновків суду фактичним обставинам, у зв`язку з чим просить скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити заявлені у цій справі вимоги позивача.

Апеляційна скарга позивача мотивована тим, що суд першої інстанції не узяв до уваги недоведеність відповідачем та РНБО припущень, що він становить загрозу для національної безпеки України, та безпідставне не врахування судом того, що він за весь час перебування на території України не притягався до відповідальності, має сім`ю з 2011 року, працює разом з дружиною, яка має свій ФОП, сам він має відмінні рекомендації та позитивно характеризується за місцем роботи і місцем проживання, а також не має жодних нарікань з боку сусідів чи будь-кого іншого, хоча вказані обставини мають суттєве значення для правильного вирішення спірного у цій справі питання. Окремо, апелянт звертає увагу на те, що відповідач по суті підтвердив факт перевірки його за відомостями персонально-довідкового обліку єдиної інформаційної системи МВС України і того, що він (позивач) не перебуває у статусі підозрюваного або обвинуваченого, проте, відповідачем відносно нього було порушено вимоги Інструкції № 320 та Порядку № 1983 і № 321 при прийнятті оскаржуваного рішення № 21 про скасування дозволу на імміграцію в Україні, що саме і є підставою для задоволення його позову.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач вказує на безпідставність доводів позивача і на законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції, яке просить залишити без змін. На спростування наведених позивачем в апеляційній скарзі обставин, відповідач наголошує на тому, що за наявною інформацією, прибувший на територію України позивач має статус «кримінального авторитету» та учасника організованої злочинної групи, яка вчиняє тяжкі та особливо тяжкі злочини на території м.Одеси та Одескої області, і хоча позивач на сьогоднішній день не перебуває у статусі підозрюваного або обвинуваченого, але ж з урахуванням наявної інформації, громадянин Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 своєю присутністю на території України створює реальну загрозу національним інтересам, тому посвідка позивача на постійне проживання правомірно скасована з метою виконання рішення РНБО від 18.06.2021, введеного в дію Указом Президента України № 265/2021 від 24.06.2021.

Обговоривши доводи апеляційної скарги позивача та поданого відповідачем на неї відзиву, перевіривши за матеріалами справи повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин і правильність наданої їм правової оцінки та застосування норм матеріального права, судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги позивача, виходячи з нижченаведеного

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач по справі є громадянином Азербайджанської Республіки, який 28.10.2011 зареєстрував шлюб з громадянкою України ОСОБА_3 , про що видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.11). Позивач, як громадянин Азербайджанської Республіки, одержав посвідки на тимчасове проживання: від 28.08.2013 тип НОМЕР_2 строком дії до 15.08.2014, від 12.02.2016 тип НОМЕР_3 строком дії до 12.02.2017, а 26.07.2016 позивач ОСОБА_4 одержав посвідку на постійне проживання НОМЕР_4 , яка рішенням Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області № 21 від 02.07.2021 року (а.с.16) була визнана недійсною відповідно до вимог підпункту 1 пункту 64 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 321.

Під час вирішення спору у цій справі по суті, судом першої інстанції було з`ясовано, що підставою для прийняття оскаржуваного у цій справі позивачем рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області № 21 від 02.07.2021 року, слугувало рішення Ради національної безпеки і оборони України від 18.06.2021 «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», яким відповідно до статті 5 Закону України «Про санкції» Радою національної безпеки і оборони України було підтримано внесені Кабінетом Міністрів України пропозиції щодо застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), та згідно з п.2 цього рішення, було застосовано персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції) до: 1) фізичних осіб згідно з додатком 1, у пункті 301 якого зазначено інформацію про позивача по цій справі та вид застосованого до нього обмежувального заходу відповідно до Закону України «Про санкції». А саме, у пункті 301 Додатку 1 до рішення Ради національної безпеки і оборони України від 18.06.2021 зазначено, що до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та громадянина Азербайджанської Республіки слід безстроково застосувати: 1) блокування активів тимчасове обмеження права особи користуватися та розпоряджатися належним їй майном; 2) обмеження торговельних операцій; 3) обмеження, часткове чи повне припинення транзиту ресурсів, польотів та перевезень територією України; 4) запобігання виведенню капіталів за межі України; 5) зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань; 6) повну або часткову заборону вчинення правочинів щодо цінних паперів, емітентами яких є особи, до яких застосовано санкції згідно з цим Законом; 7) припинення видачі дозволів, ліцензій на ввезення в Україну з іноземної держави чи вивезення з України валютних цінностей та обмеження видачі готівки за платіжними картками, емітованими резидентами іноземної держави; 8) відмову в наданні та скасування віз резидентам іноземних держав, застосування інших заборон в`їзду на територію України; 9) інших санкцій, що відповідають принципам їх застосування, встановленим цим Законом (відмова в оформленні посвідки на тимчасове проживання, скасування посвідки на тимчасове проживання; відмова у наданні дозволу на імміграцію, скасування дозволу на імміграцію, скасування посвідки на постійне проживання; відмова в продовженні строку перебування в Україні; відмова у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту; відмова в прийнятті заяви про набуття/прийняття до громадянства України та її задоволенні; скасування рішень про прийняття до громадянства; примусове видворення за межі України).

Оскільки Указом Президента України № 265/2021 від 24.06.2021 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 18.06.2021 «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», відповідно до статті 107 Конституції України постановлено увести в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 18.06.2021 «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», Головним Управлінням Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області 02.07.2021 було прийнято оскаржуване у цій справі рішення про скасування дозволу на імміграцію в Україну № 21, яким скасовано дозвіл на імміграцію в Україну, що було видане на підставі пунктів 3, 4 частини першої статті 12 Закону України «Про імміграцію» громадянину Азербайджанської Республіки Алілі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та громадянину Республіки Азербайджан, Давані, а також видана на підставі дозволу на імміграцію посвідка на постійне проживання серії НОМЕР_4 від 26.07.2016 визнана недійсною відповідно до вимог підпункту 1 пункту 64 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 321.

За наведених вище обставин, суд першої інстанції спираючись на положення: Закону України «Про імміграцію» від 07.06.2001 № 2491-III (далі Закон № 2491-III), яким визначаються умови і порядок імміграції в Україну іноземців та осіб без громадянства та порядок скасування дозволу на імміграцію, виїзду і видворення за межі України (ст.ст.1, 2, 3, 4, 12, 13 цього Закону); ст.1, ст.5, пункти 1-21, 23-25 ч.1 ст.4, ст.5 Закону України «Про санкції» від 14.08.2014 № 1644-VII (далі Закон № 1644-VII), а також на приписи п.1, п.64, п.65, п.66 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 321 (далі Порядок № 321) суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо правомірності прийнятого відповідачем рішення № 21 від 02.07.2021 про скасування дозволу на імміграцію в Україну та про відсутність підстав для його скасування у межах розглянутого спору, оскільки оскаржуване позивачем рішення прийнято відповідачем із посиланням на пункти 3, 4 статті 12 Закону № 2491-III, відповідно до яких дозвіл на імміграцію може бути скасовано, якщо дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні, це є необхідним для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України.

При цьому, судом першої інстанції правильно акцентовано увагу, що позивач у цій справі оскаржує лише правомірність прийнятого відповідачем рішення № 21 від 02.07.2021, але не ставить під сумнів правомірність введеного в дію Указом Президента України № 265/2021 від 24.06.2021 рішення РНБО України від 18.06.2021, яке саме і слугувало підставою для застосування Головним Управлінням Державної міграційної служби України обмежувальних заходів (санкцій) відповідно до Закону №1644-VII при винесенні оскаржуваного позивачем у цій справі рішення № 21 від 02.07.2021.

Оскільки рішення РНБО України від 18.06.2021 не є предметом оскарження у цій справі, а вказане рішення РНБО щодо застосування санкцій до окремих іноземців набрало чинності з моменту видання Указу Президента України № 265/2021 від 24.06.2021, і є обов`язковим до виконання відповідачем, судова колегія погоджується з позицією суду першої інстанції про відсутність підстав для обговорення у даній справі доводів позивача щодо «не притягнення його до юридичної відповідальності, не вчинення ним дій, які визначені у пунктах 3, 4 статті 12 Закону № 2491-III», оскільки ці питання можуть бути проаналізовані тільки у разі оскарження вказаного рішення РНБО України від 18.06.2021.

Правильними судова колегія також визнає висновки суду першої інстанції стосовно відсутності самостійної підстави для скасування рішення відповідача № 21 від 02.07.2021 у зв`язку з порушенням порядку його прийняття, у тому числі не запрошення позивача для надання пояснень, не повідомлення про розгляд спірного питання, не направлення рішення рекомендованим листом, оскільки єдиним суттєвим для вирішення спору у цій справі по суті щодо скасування дозволу на імміграцію ОСОБА_1 є саме чинність введеного в дію Указом Президента України № 265/2021 від 24.06.2021 рішення Ради національної безпеки і оборони України від 18.06.2021 та пункту №301 Додатку 1 до цього рішення РНБО України, яким до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та громадянина Азербайджанської Республіки безстроково застосовано обмежувальні заходи (санкції), зокрема, що зазначені у підпункті 9 пункту 301 Додатку 1 до Рішення РНБО України від 18.06.2021: «санкції, що відповідають принципам їх застосування, встановленим Законом № 1644-VII (відмова в оформленні посвідки на тимчасове проживання, скасування посвідки на тимчасове проживання; відмова у наданні дозволу на імміграцію, скасування дозволу на імміграцію, скасування посвідки на постійне проживання; відмова в продовженні строку перебування в Україні; відмова у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту; відмова в прийнятті заяви про набуття/прийняття до громадянства України та її задоволенні; скасування рішень про прийняття до громадянства; примусове видворення за межі України)».

Підсумовуючи вищевикладене у сукупності, судова колегія визнає, що суд першої інстанції надав правильну оцінку доводам сторін та встановленим у справі фактичним обставинам, і правильно застосував до них норми матеріального права, а доводи апеляційної скарги позивача висновків суду першої інстанції не спростовують, тому і підстав для задоволення вимог позивача у цій справі, апеляційним судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 242, 315, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов

суддя В.В. Мельник