Справа № 280/2050/21
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2022-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 січня 2022 року м. Дніпросправа № 280/2050/21

головуючий суддя І інстанції Конишева О.В.

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді (доповідача) Іванова С.М.,

суддів: Панченко О.М., Чередниченка В.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17.05.2021 року в адміністративній справі №280/2050/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо не внесення змін до відомостей про ОСОБА_1 (реєстр. № ) за період з 01.04.2005 по 30.04.2009 до Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області внести до Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування зміни до відомостей щодо ОСОБА_1 (реєстр. № ) шляхом зарахування до страхового стажу періодів здійснення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування: з 01.04.2005 по 31.12.2005 як повні дев`ять місяців; з 01.01.2006 по 31.12.2006 як повні дванадцять місяців;з 01.01.2007 по 31.12.2007 як повні дванадцять місяців;з 01.01.2008 по 31.12.2008 як повні дванадцять місяців; з 01.01.2009 по 30.04.2009 як повні чотири місяці.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 17.05.2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 було залишено без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначив, що в силу приписів п. 3-1 Перехідних положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» останній має право на зарахування до страхового стажу наведених періодів роботи в повному обсязі, а тому відмова відповідача у такому зарахуванні є безпідставною.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області було подано відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на обґрунтованість висновків суду першої інстанції, останнє просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі ст. 311 КАС України.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як було встановлено судом першої інстанції, позивач здійснював підприємницьку діяльність із застосуванням спрощеної системи оподаткування в період з 01.10.2002 по 30.09.2009, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію від 01.10.2002.

З 07.10.2002 позивач знаходився на обліку, як підприємець в УПФУ в Орджонікідзевському районі м.Запоріжжя.

Згідно повідомлення від 14.01.2015 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців 14.01.2015 внесено запис №2064942 про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи підприємця ОСОБА_1 .

З виписки від 24.09.2020 з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування «Індивідуальні відомості про застраховану особу. Дані про трудовий та страховий стаж» за період з 01.01.2004 по 31.08.2020, позивачу стало відомо, що до його страхового стажу не зараховані у повному обсязі періоди з 01.04.2005 по 30.04.2009, а саме:

- 2005 рік - з 01.04.2005 по 31.12.2005 (за 9 місяців зараховано 7 місяців та 18 днів): квітень 27 днів, травень - 28 днів, червень - 27 днів, липень - 26 днів серпень - 26 днів вересень - 23 дні, жовтень - 24 дні, листопад - 23 дні, грудень - 24 дні;

-2006 рік-з 01.01.2006 по 31.12.2006 (за рік зараховано 8 місяців та 19 днів): січень - 23 дні, лютий - 21 день, березень - 23 дні, квітень - 22 дні, травень 23, дні червень - 22 днів, липень - 21 день, серпень - 21 день, вересень - 21 день, жовтень 21, день листопад - 21 день, грудень - 20 днів;

2007 рік - з 01.01.2007 по 31.12.2007 (за рік зараховано 7 місяців та 0 днів) : січень - 19 днів, лютий - 17 днів, березень - 19 днів, квітень - 18 днів, травень - 18 днів, червень 18, днів липень - 17 днів, серпень - 17 днів, вересень -17 днів, жовтень - 17 днів, листопад - 16 днів, грудень - 17 днів;

2008 рік-з 01.01.2008 по 31.12.2008 (зарік зараховано 5 місяців та 17 днів) : січень - 15 днів, лютий - 14 днів, березень - 15 днів, квітень - 14 днів, травень - 14 днів, червень - 14 днів, липень - 14 днів, серпень -14 днів, вересень - 14 днів, жовтень - 14 днів, листопад - 13 днів, грудень -12 днів;

2009 рік - з 01.01.2009 по 30.04.2009 (за 4 місяці зараховано 1 місяць та 17 днів): січень - 12 днів, лютий - 11 днів, березень - 12 днів, квітень - 12 днів.

19.11.2020 позивач звернувся до Головного Управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про зарахування до страхового стажу певних періодів.

Листом від 04.12.2020 року №10840- 10430/Т-07/8-0800/20 позивача було повідомлено про необхідність звернення до відділу забезпечення наповнення бюджету № 2 Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області для роз`яснення та складання акту звірення розрахунків з Пенсійним фондом, з метою подальшого надання відповідної звітності за встановленою формою до системи персоніфікованого обліку.

Позивач вважаючи бездіяльність відповідача щодо не внесення змін до відомостей про його страховий стаж за період з 01.04.2005 по 30.04.2009 до Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачу буде враховано відповідні періоди лише при визначенні права на призначення пенсії, але, для того, щоб зазначені періоди застосовувались для розрахунку коефіцієнта страхового стажу, то позивачу слід здійснити доплату до мінімального страхового внеску за ці періоди.

Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV, (далі Закон №1058-IV).

Відповідно до положень ст. 1 Закону №1058-IV застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік) - організація та ведення обліку відомостей про застраховану особу, що здійснюється відповідно до законодавства і використовується в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування в установленому законодавством порядку.

Згідно з пунктом 2 Указу Президента від 03.07.1998 №727/98 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємництва», який був виданий і набрав чинності відповідно до п.4 Розділу XV (Перехідні положення) Конституції України (далі - Указ), відділення Державного казначейства України наступного дня після надходження коштів перераховують суми єдиного податку у таких розмірах:

До місцевого бюджету - 43 відсотки;

До Пенсійного фонду України - 42 відсотки;

На обов`язкове соціальне страхування -15 відсотків для відшкодування витрат, які здійснюються відповідно до законодавства у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, а також витрат, зумовлених народженням та похованням.

Як вбачається з матеріалів справи, у період з квітня по грудень 2005 року позивачем сплачувався єдиний податок у розмірі 200.00 грн.

Відтак, Управлінням Державного казначейства було перераховано на рахунок Пенсійного фонду України в Запорізькій області 42 відсотка від 200 грн., а саме 84 гривні, що є меншою сумою ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до ст. 83 Закону України «Про державний бюджет на 2005 рік» встановлено з 1 січня 2005 року розмір мінімальної заробітної плати 262 гривні на місяць, з 1 квітня 2005 року - 290 гривень на місяць, з 1 липня 2005 року - 310 гривень на місяць, з 1 вересня 2005 року - 332 гривні.

Відповідно до Постанови Правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 «Про затвердження Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України», а саме п. 4.7 Розмір мінімального страхового внеску визначається шляхом множення мінімального розміру заробітної плати, установленої законом на той час, за який здійснюється розрахунок сум страхових внесків, для застрахованих осіб, визначених підпунктами 2.2.3-2.2.5 пункту 2.2 цієї Інструкції, - на 32 відсотки за 2004-2005 роки; 31,8 відсотка за 2006 рік, 33,2 відсотка з 01.01.2007 року по 31.12.2010 року включно.

Таким чином, згідно з п. 5.3.3. Інструкції №21-1 в редакції від 26.02.2005 року, розмір місячного страхового внеску повинен бути не меншим за мінімальний розмір страхового внеску за кожен місяць, розрахованого шляхом множення розміру мінімальної заробітної плати за відповідний місяць, у якому платник мав чистий дохід, на 32 відсотки. Алє при цьому слід врахувати, що якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідно доплати до суми страхових внесків таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Пунктом 2.2.3 зазначеного порядку визначено фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності, у тому числі ті, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок).

Тобто, в період з 01.04.2005 по 31.12.2005 для зарахування до стажу роботи як повного місяця, позивачу слід було сплатити 32 відсотки від мінімальної заробітної плати, тобто 92,8 грн., але позивачем було сплачено лише 84 грн. тому кількість днів було визначено пропорційно від сплаченої суми.

Щодо періоду з 01.01.2006 по 31.12.2006, то колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.

Відповідно до платіжних доручень за 2006 рік вбачається, протягом року позивач сплачував єдиний податок в розмірі 200 грн.

Протягом 2006 року до Управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області перераховувалось 42 відсотки від 200 грн., тобто 84 грн., що є меншою сумою ніж слід було заплатити для зарахування кожного місяця як повного.

Відповідно до ст. 82 Закону України «Про державний бюджет на 2006 рік» встановлено з 1 січня 2006 року розмір мінімальної заробітної плати 350 гривень на місяць, з 1 липня 2006 року - 375 гривень, з 1 грудня 2006 року - 400 гривень.

Відповідно до Постанови Правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 «Про затвердження Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України», а саме п. 4.7 Розмір мінімального страхового внеску визначається шляхом множення мінімального розміру заробітної плати, установленої законом на той час, за який здійснюється розрахунок сум страхових внесків, для застрахованих осіб, визначених підпунктами 2.2.3-2.2.5 пункту 2.2 цієї Інструкції, - на 32 відсотки за 2004-2005 роки; 31,8 відсотка за 2006 рік, 33,2 відсотка з 01.01.2007 року по 31.12.2010 року включно.

Тобто, в період з 01.01.2006 по 31.12.2006 для зарахування до стажу роботи як повного місяця позивачу слід було сплатити 31,8 відсотки від мінімальної заробітної плати, тобто: 111,3 грн.- з 01.01.2006 по 01.06.2006; 119,25 грн..- з 01.07.2006 по 01.11.2006; 127,2 грн.- з 01.12.2006, але позивачем було сплачено лише 84 грн., і тому кількість днів було визначено пропорційно від сплаченої суми.

Щодо періоду з 01.01.2007 по 31.12.2007, то колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.

Відповідно до платіжних доручень за 2007 рік вбачається, протягом року позивач сплачував єдиний податок в розмірі 200.00 грн.

Протягом 2007 року до Управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області перераховувалось 42 відсотки від 200 грн., тобто 84 грн., що є меншою сумою ніж слід було заплатити для зарахування кожного місяця як повного.

Відповідно до ст. 76 Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік» встановлено з 1 січня 2007 року розмір мінімальної заробітної плати 400 гривень на місяць, з 1 квітня 2007 року - 420 гривень, з 1 липня 2007 року - 440 гривень та з 1 жовтня 2007 року - 460 гривень.

Відповідно до Постанови Правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 «Про затвердження Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України», а саме п. 4.7 Розмір мінімального страхового внеску визначається шляхом множення мінімального розміру заробітної плати, установленої законом на той час, за який здійснюється розрахунок сум страхових внесків, для застрахованих осіб, визначених підпунктами 2.2.3-2.2.5 пункту 2.2 цієї Інструкції, - на 32 відсотки за 2004-2005 роки; 31,8 відсотка за 2006 рік, 33,2 відсотка з 01.01.2007 року по 31.12.2010 року включно.

Тобто, в період з 01.01.2007 по 31.12.2007 для зарахування до стажу роботи як повного місяця позивачу слід було сплатити 33,2 відсотки від мінімальної заробітної тати, тобто: 132,8 грн.- з 01.01.2007 по 01.03.2007; 139,44 грн.- з 01.04.2007 по 01.06.2007; 146,08 грн.- з 01.07.2007 по 01.09.2007; 152,72 грн. - з 01.10.2007, але позивачем було сплачено лише 84 грн., і тому кількість днів було визначено пропорційно від сплаченої суми.

Щодо періоду з 01.01.2008 по 31.12.2008, то колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.

Відповідно до платіжних доручень за 2008 рік вбачається, що весь рік позивач сплачував єдиний податок в розмірі 200 грн.

Протягом 2008 року до Управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області перераховувалось 42 відсотки від 200 грн., тобто 84 грн., що є меншою сумою ніж слід було заплатити для зарахування кожного місяця як повного.

Відповідно до ст. 59 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» встановлено з 1 січня 2008 року розмір мінімальної заробітної плані 515 гривень, з 1 квітня 2008 року - 525 гривень, з 1 жовтня 2008 року - 545 гривень та з 1 грудня 2008 року - 605 гривень на місяць.

Відповідно до Постанови Правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 «Про затвердження Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України», а саме п. 4.7 Розмір мінімального страхового внеску визначається шляхом множення мінімального розміру заробітної плати, установленої законом на той час, за який здійснюється розрахунок сум страхових внесків, для застрахованих осіб, визначених підпунктами 2.2.3-2.2.5 пункту 2.2 цієї Інструкції, - на 32 відсотки за 2004-2005 роки; 31,8 відсотка за 2006 рік, 33,2 відсотка з 01.01.2007 року по 31.12.2010 року включно.

Тобто, в період з 01.01.2008 по 31.12.2008 для зарахування до стажу роботи як повного місяця позивачу слід було сплатити 33,2 відсотки від мінімальної заробітної плати, тобто: 170,98 грн.- з 01.01.2008 по 01.03.2008; 174,30 грн.- з 01.04.2008 по 01.09.2008; 180,94 грн.- з 01.10.2008 по 01.11.2008; 200,86 грн.- з 01.12.2008, але позивачем було сплачено лише 84 грн., і тому кількість днів було визначено пропорційно від сплаченої суми.

Щодо періоду з 01.01.2009 по 30.04.2009, то колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.

Відповідно до платіжних доручень за 2009 рік вбачається, протягом року позивач сплачував єдиний податок в розмірі 200 грн.

Протягом 2009 року до Управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області перераховувалось 42 відсотки від 200 грн., тобто 84 грн., що є меншою сумою ніж слід було заплатити для зарахування кожного місяця як повного.

Відповідно до ст. 55 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» встановлено з 1 січня 2009 року розмір мінімальної заробітної плати 605 гривень, з 1 квітня 2009 року - 625 гривень, з 1 липня 2009 року - 630 гривень, з 1 жовтня 2009 року - 650 гривень, з 1 листопада 2009 року - 744 гривні на місяць.

Відповідно до Постанови Правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 «Про затвердження Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України», а саме п. 4.7 Розмір мінімального страхового внеску визначається шляхом множення мінімального розміру заробітної плати, установленої законом на той час, за який здійснюється розрахунок сум страхових внесків, для застрахованих осіб, визначених підпунктами 2.2.3-2.2.5 пункту 2.2 цієї Інструкції, - на 32 відсотки за 2004-2005 роки; 31,8 відсотка за 2006 рік, 33,2 відсотка з 01.01.2007 року по 31.12.2010 року включно.

Тобто, в період з 01.01.2009 по 30.04.2009 для зарахування до стажу роботи як повного місяця, позивачу слід було сплатити 33.2 відсотки від мінімальної заробітної плати. тобто: 200,86 грн.- з 01.01.2009 по 01.03.2009; 207, 50 грн.- з 01.04.2009, але позивачем було сплачено лише 84 грн., і тому кількість днів було визначено пропорційно від сплаченої суми.

Відповідно до Постанови Правління Пенсійного фонду України від 10.06.2004 року №7-6. облік застрахованих осіб та персоніфікований облік надходження страхових внесків по звітах за періоди до 1 січня 2004 року ведеться з урахуванням правил, які діяли до набрання чинності Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Органи Пенсійного фонду ведуть облік застрахованих осіб та персоніфікований облік відомостей про суми заробітної плати (доходу) та облік сплати страхових внесків, створюють і забезпечують функціонування єдиного державного автоматизованого банку відомостей про застрахованих осіб, що пов`язані з визначенням права на виплати з Пенсійного фонду та їх розміру за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Пунктом 3.1 Прикінцевих положень Закону № 1058 передбачено, що до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди:

1)ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку: з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності:

з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Тобто, відповідно до зазначеного пункту, позивачу буде враховано зазначені періоди лише для визначення права на призначення пенсії.

Згідно з п.2 ст.42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Пунктом 3 ст. 42 Закону №1058 визначено, що страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, с меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Обчислення страхового стажу провадиться на підставі даних системи персоніфікованого обліку, що містить помісячні відомості про сплату (або несплату) страхових внесків.

У системному взаємозв`язку наведені законодавчі положення покликані реалізувати один із найголовніших принципів пенсійного забезпечення України - його здійснення на засадах страхування. Вказаний принцип закріплено у абз. 2 ч. 1 ст. 7 Закону № 1058-ІУ, за якою: загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється, зокрема, за принципом обов`язковості страхування осіб, які працюють на умовах трудового договору (контракту) та інших підставах, передбачених законодавством, а також осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, фізичних осіб підприємців.

Період зайняття підприємницькою діяльністю до страхового стажу включається за умови сплати страхових внесків та наявності інформації про період, за який їх було сплачено, у Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що сума внеску сплаченого позивачем за спірний період є меншою, ніж повинна бути для зарахування повного місяця роботи, а тому наведені періоди підлягають зарахуванню до страхового стажу позивача пропорційно до сплачених внесків, що і було здійснено пенсійним органом.

Що стосується посилань позивача на п. 3-1 Перехідних положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які визначають, що до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску), як на підставу обґрунтованості заявлених позовних вимог, то колегія суддів апеляційного суду вважає їх безпідставними, оскільки положення наведеної норми підлягають застосуванню саме при вирішенні питання визначення права на призначення пенсії, згідно із статтею 26 цього Закону (пенсія за віком).

Натомість, в межах даної справи, питання щодо призначення позивачу пенсії за віком не вирішується, а відтак положення наведеної норми у межах спірних правовідносин застосуванню не підлягають.

Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17.05.2021 року в адміністративній справі №280/2050/21 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за виключенням наявності підстав, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя С.М. Іванов

суддя О.М. Панченко

суддя В.Є. Чередниченко