Справа № 804/5246/15
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2022-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 лютого 2022 року м. Дніпросправа № 804/5246/15

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В., Олефіренко Н.А.,

секретар судового засідання Солодкова К.А.

за участі представника позивача Захарової Т.В.

представника відповідача Авілова Р.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Дніпродзержинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.09.2015 р. (суддя Барановський Р.А., повне судове рішення складено 28.09.2015 р.) в справі № 804/5246/15 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області як відокремленого підрозділу про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Дніпродзержинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 02.12.2014 р. № про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість всього в сумі 113 917,50 грн., з яких 90 046,00 грн. - основний платіж, 23 871,50 грн. - штрафні санкції; від 18.02.2015 р. № про визначення суми грошового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб у розмірі 95 302,18 грн. за основним платежем та 23 825,55 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.09.2015 р. позов задоволено, визнано протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення від 02.12.2014 р. № та від 18.02.2015 р. №.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05.09.2016 р. апеляційна скарга Дніпродзержинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.09.2015 р. у справі №804/5246/15 задоволена частково, скасована постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.09.2015 р. у справі №804/5246/15; позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Дніпродзержинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задоволено частково, визнано протиправним та скасоване податкове повідомлення-рішення Дніпродзержинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області № від 02.12.2014 р. в частині нарахування штрафних санкцій в розмірі 1 360,00 грн., в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 04.11.2021 р. касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено частково, скасовано постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05.09.2016 р. в частині відмови у задоволенні позовних вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 02 грудня 2014 року № (про збільшення суми грошового зобов`язання зі сплати податку на додану вартість в сумі 112557,50 грн., з яких 90046,00 грн. - основний платіж, 22511,50 грн. - штрафні санкції), справа направлена справу у цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції; в решті постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05 вересня 2016 року залишено без змін.

Таким чином, судом в апеляційному порядку переглядається постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.09.2015 р. в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 02.12.2014 р. № про збільшення фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 112 557,50 грн., з яких 90 046,00 грн. - основний платіж, 22 511,50 грн. - штрафні санкції.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 24.01.2022 р. допущено заміну відповідача Дніпродзержинської об`єднаної державної податкової інстанції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області правонаступником Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області як відокремленим підрозділом ().

В апеляційній скарзі відповідач просив скасувати постанову суду першої інстанції, ухваливши нове рішення про відмову у задоволенні позову. Основним доводом апелянта у спростування висновку суду першої інстанції щодо протиправності збільшення позивачу суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість податковим повідомленням-рішенням № є встановлення перевіркою несвоєчасної реєстрації позивачем платником податку на додану вартість при переході зі спрощеної системи оподаткування на загальну, що призвело до заниження податку на додану вартість в сумі 90 046,00 грн.

Позивач у запереченнях на апеляційну скаргу просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача та представника позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить до висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідачем проведено документальну планову перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року, дотримання законодавства щодо укладення трудових договорів, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року.

В ході перевірки встановлено, що фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , зокрема, не дотримано вимог п. 181.1 ст. 181, п. 183.4 ст. 183 Податкового кодексу України в частині не подання до органу державної податкової служби реєстраційної заяви форми № 1-ПДВ не пізніше 10 числа календарного місяця, в якому здійснено перехід на сплату інших податків і зборів встановлених Податковим кодексом України.

Таким чином, в порушення п. 187.1 ст. 187, з урахуванням пп. 54.3.1 п. 54.3 ст. 54, ст. 183, п. 10 підр. ІІ розділу ХХ Податкового кодексу України фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 не нараховано та не сплачено до бюджету податок на додану вартість в сумі 90 047,00 грн., у тому числі з 11.01.2012 р. по 06.09.2012 р. в розмірі 90 047,00 грн., в результаті чого донараховано податок на додану вартість всього в сумі 97 300,00 грн.

В порушення п. 203.1, п. 203.2 ст. 203 Податкового кодексу України фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 не надано податкові декларації з податку на додану вартість за лютий 2012 року (з урахуванням січня 2012 року), березень 2012 року, квітень 2012 року, травень 2012 року, червень 2012 року, липень 2012 року, серпень 2012 року, вересень 2012 року.

За результатами документальної планової перевірки Дніпродзержинською ОДПІ складено №4715/488/04-03-17-01-25/ НОМЕР_1 від 10.11.2014 р.

Позивачем подавались заперечення на акт перевірки.

Відповідно до акту позапланової виїзної перевірки №4715/488/04-03-17-01-25/ НОМЕР_1 від 10.11.2014 року з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року, дотримання законодавства щодо укладення трудових договорів, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року Дніпродзержинською ОДПІ винесене податкове повідомлення-рішення № від 02.12.2014 року про збільшення позивачу суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість у сумі 111 917,50 грн. (основний платіж 90 046,00 грн., штрафні санкції 23 871,50 грн.).

Задовольняючи позовні вимоги в частині податкового повідомлення-рішення №, суд першої інстанції виходив з того, що позивач вчасно здійснила необхідні дії для реєстрації її в обов`язковому порядку платником податку на додану вартість, а тому мала б бути зареєстрованою як платник цього податку, тому не може бути притягнута до відповідальності за не нарахування або несплату податку на додану вартість, оскільки нею виконано обов`язок щодо подання заяви про реєстрацію платником податку на додану вартість.

Суд визнає приведений висновок обґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що Дніпродзержинською ОДПІ проведено документальну планову перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року, дотримання законодавства щодо укладення трудових договорів, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року, за результатами якої складено акт №4715/488/04-03-17-01-25/ НОМЕР_1 від 10.11.2014 р., за висновками якого,зокрема, встановлено порушення платником податків вимог п. 181.1 ст. 181, п. 183.4 ст. 183 Податкового кодексу України в частині не подання до органу державної податкової служби реєстраційної заяви форми № 1-ПДВ не пізніше 10 числа календарного місяця, в якому здійснено перехід на сплату інших податків і зборів встановлених Податковим кодексом України, в результаті чого в порушення п. 187.1 ст. 187 з урахуванням пп. 54.3.1 п. 54.3 ст. 54, ст. 183, п. 10 підрозділу ІІ розділу ХХ Податкового кодексу України не нараховано та не сплачено до бюджету податок на додану вартість, в результаті чого донараховано податок на додану вартість всього в сумі 97 300,00 грн. за пріод з лютого 2012 року (з урахуванням січня 2012 року) по липень 2013 року; в порушення п. 203.1, п. 203.2 ст. 203 Податкового кодексу України не надано податкові декларації з податку на додану вартість за лютий 2012 року (з урахуванням січня 2012 року), березень 2012 року, квітень 2012 року, травень 2012 року, червень 2012 року, липень 2012 року, серпень 2012 року, вересень 2012 року.

На підставі акту перевірки відповідачем 02.12.2014 р. прийнято податкове повідомлення-рішення № про збільшення позивачу суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість загальному розмірі 111 917,50 грн., в тому числі за основним платежем 90 046,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 23 871,50 грн.

Спірним під час апеляційного перегляду є питання збільшення позивачу суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 90 046,00 грн. та застосування штрафних санкцій в розмірі 22 511,50 грн. внаслідок не реєстрації платником податку на додану вартість з моменту переходу з 01 січня 2012 року зі спрощеної системи оподаткування на загальну систему оподаткування.

Станом на 31.12.2011 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 була платником єдиного податку.

Судом встановлено, за 04.01.2012 р. фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 подано контролюючому органу звіт суб`єкта малого підприємництва фізичної особи платника єдиного податку за 4 квартал 2011 року, в якому задекларовано обсяг виручки від реалізації робіт/послуг в розмірі 499 947,67 грн.

14.12.2011 р. позивачем подана заява про переведення її з 01.01.2012 р. з єдиного податку на загальну систему оподаткування (а.с. 60 т.2).

За змістом листа ОДПІ від 18.01.2012 р. (а.с. 59 т.2) приватний підприємець ОСОБА_1 з 01.01.2012 р. знаходить на загальній системі оподаткування.

Позивачем 10.01.2012 р. подано контролюючому органу заяву форми № 1-ПДВ про реєстрацію платником податку на додану вартість (а.с. 47 т.2).

Крім того, 12.01.2012 р. позивачем подано до ОДПІ заяву про надання довідки про те, що з 01.01.2012 р. вона знаходиться на загальній системі оподаткування та не є платником податку на додану вартість (а.с. 61 т.2).

Позивачем 20.01.2012 р. подано до ОДПІ заяву про розгляд її реєстраційної заяви платника ПДВ форми № 1-ПДВ.

Правові основи оподаткування податком на додану вартість встановлено розділом V та підрозділом 2 розділу ХХ Податкового кодексу України.

Так, для цілей оподаткування податком на додану вартість платниками податку є особи, перелік яких встановлений підпунктом 14.1.139 пункту 14.1. статті 14 розділу І та пунктом 180.1 статті 180 Податкового кодексу України, зокрема, будь-яка особа, що підлягає реєстрації як платник податку.

Статтями 181 та 182 Податкового кодексу України у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин, визначено умови для реєстрації особи як платника ПДВ, відповідно до яких реєстрація особи як платника податку може здійснюватися як за добровільним рішенням особи, так і обов`язковому порядку.

За правилами, передбаченими пунктом 181.1 статті 181 Податкового кодексу України (у відповідній редакції), у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп`ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 300000 грн. (без урахування ПДВ), така особа зобов`язана зареєструватися як платник податку в органі державної податкової служби за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку.

За положеннями пунктів 183.1, 183.2 статті 183 Податкового кодексу України будь-яка особа, що підлягає обов`язковій реєстрації як платник податку, подає до органу державної податкової служби за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) реєстраційну заяву не пізніше 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, визначеного у статті 181 цього Кодексу.

При цьому пунктом 183.4 статті 183 Податкового кодексу України встановлено, що у разі переходу осіб із спрощеної системи оподаткування, що не передбачає сплати податку, на сплату інших податків і зборів, встановлених цим Кодексом, у випадках, визначених главою 1 розділу XIV цього Кодексу, за умови, що такі особи відповідають вимогам, визначеним пунктом 181.1 статті 181 цього Кодексу, реєстраційна заява подається не пізніше 10 числа першого календарного місяця, в якому здійснено перехід на сплату інших податків і зборів, встановлених цим Кодексом.

Верховний Суд вирішував питання про усунення розбіжностей у застосуванні згаданих вище норм податкового законодавства в контексті аналогічних за своїм змістом правовідносин. Зокрема, у своїй постанові від 16 жовтня 2019 року у справі №1340/4383/18 Верховний Суд сформулював правовий висновок про те, що обрахування граничного обсягу оподатковуваних операцій, з досягненням якого пов`язується обов`язок зареєструватись платником ПДВ, а також обов`язок з його сплати та подання звітності особою, яка є платником єдиного податку, здійснюється з часу переходу на загальну систему оподаткування, оскільки до цього часу ця особа звільнена від сплати ПДВ; тобто для визначення наявності обов`язку реєстрації платником ПДВ та подання звітності з такого податку суми, отримані від здійснення операцій під час перебування на спрощеній системі оподаткування, не враховуються.

За обставинами цієї справи в період з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2011 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 здійснювала господарську діяльність із застосуванням спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, була платником єдиного податку.

Недотримання встановлених законодавством умов для перебування на спрощеній системі оподаткування під час розгляду справи не встановлено, відповідач не посилався на такі обставини у ході проведеної перевірки та під час розгляду справи.

Починаючи з 01 січня 2012 року і по 31 грудня 2013 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 здійснювала діяльність на загальній системі оподаткування.

Порушення позивачем вимог законодавства, що призвело до заниження відповідних грошових зобов`язань зі сплати податку на додану вартість відповідач пов`язує саме із тим, що з моменту переходу з 01 січня 2012 року зі спрощеної системи оподаткування на загальну систему на підприємця в силу приписів пункту 183.4 статті 183 Податкового кодексу України почали розповсюджуватись вимоги щодо обов`язкової реєстрації платником податку на додану вартість, як наслідок, остання була зобов`язана до 10 січня 2012 року подати до податкового органу реєстраційну заяву платника податку на додану вартість та з січня 2012 року здійснювати операції з постачання товарів/надання послуг з оподатковуванням їх податком на додану вартість та, відповідно, формувати показники податкового обліку з урахуванням особливостей, встановлених для платників такого податку.

Судом встановлено, що позивач на час переходу на загальну систему оподаткування (з 01.01.2012 року) досягла обсяг операцій з поставки товарів/послуг сукупно на суму 300 000 грн. (без урахування податку на додану вартість), тобто саме з 01.01.2012 року у позивача виник обов`язок зареєструватися платником податку на додану вартість, оподатковувати поставки товарів (послуг), сплачувати (перераховувати) податок до бюджету.

Оскільки позивачем 10.01.2012 р. подано заяву про реєстрацію платником податку на додану вартість, вважається, що позивач виконала обов`язок, передбачений п. 183.4 ст. 183 Податкового кодексу України, щодо реєстрації платником цього податку.

При цьому суд зазначає, що подання позивачем заяви про реєстрацію платником податку на додану вартість підтверджено належними доказами, зокрема копіями заяви, а також поясненнями свідків про те, що підпис на заявах позивача належить працівнику канцелярії ОДПІ, що власне й підтверджує прийняття контролюючим органом заяви позивача форми 1-ПДВ про реєстрацію платником податку на додану вартість.

Пунктом 183.9 статті 183 Податкового кодексу України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що у разі відсутності підстав для відмови у реєстрації особи як платника податку орган державної податкової служби зобов`язаний видати заявнику або відправити поштою (з повідомленням про вручення) свідоцтво про реєстрацію такої особи як платника податку не пізніше наступного робочого дня після бажаного (запланованого) дня реєстрації платника податку, зазначеного у його заяві, або протягом 10 робочих днів від дати надходження реєстраційної заяви, якщо бажаний (запланований) день реєстрації у заяві не зазначено чи такий день настає раніше дати, що припадає на останній день строку, встановленого для реєстрації платника податку органом державної податкової служби. Якщо бажаний (запланований) день реєстрації, зазначений у заяві особи, настає після завершення 10 робочих днів від дати надходження реєстраційної заяви, орган державної податкової служби зобов`язаний видати заявнику або відправити поштою (з

повідомленням про вручення) свідоцтво про реєстрацію такої особи як платника податку не пізніше бажаного (запланованого) дня реєстрації платника податку, зазначеного у його заяві.

В порушення пункту 183.9 статті 183 Податкового кодексу контролюючим органом заява позивача форми 1-ПДВ не розглянута, не прийнято рішення про відмову у реєстрації платником податку на додану вартість та не видано позивачу свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість, тобто саме контролюючим органом не виконано обов`язок з реєстрації позивача платником податку на додану вартість.

Крім того, суд зазначає, що контролюючим органом належними доказами не обґрунтована правильність визначення відповідачем бази оподаткування операцій, здійснюваних підприємцем після виникнення обов`язку зареєструватись платником податку на додану вартість та, відповідно, правильність розрахунку відповідних грошових зобов`язань зі сплати податку на додану вартість, адже крім зазначених на сторінці 14 акту перевірки відомостей не надано жодних доказів на підтвердження бази оподаткування.

Також суд визнає необґрунтованими доводи представника відповідача, що позивач у червні 2012 року досягла обсягу виручки, що перевищує 300 000 грн., адже оскарженим податковим повідомленням-рішенням збільшено суму грошове зобов`язання з податку на додану вартість з лютого 2012 року (з урахуванням січня 2012 року), а не з червня або липня 2012 року.

Враховуючи приведені обставини, суд погоджує висновок суду першої інстанції про протиправність податкового повідомлення-рішення № в частині збільшення позивачу суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість за основним платежем 90 046,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 22 511,50 грн.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Оскільки предметом позову в цій справі є рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто ця справа є справою незначної складності у розумінні п. 6 ч. 6 ст. 12 КАС, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпродзержинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.09.2015 р. в справі № 804/5246/15 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.09.2015 р. в справі № 804/5246/15 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області як відокремленого підрозділу про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 07.02.2022 р. та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Повне судове рішення складено 08.02.2022 р.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.В. Білак

суддя Н.А. Олефіренко