Справа № 160/9109/21
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2021-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 грудня 2021 року м. Дніпросправа № 160/9109/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),

суддів: Лукманової О.М., Божко Л.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.08.2021 року (головуючий суддя Олійник В.М.)

в адміністративній справі №160/9109/21 за позовом ОСОБА_1 до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся 07 червня 2021 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо виплати позивачу з 02.01.2021 р. пенсії з обмеженням її максимальним розміром, що не перевищує 10-ти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність;

- зобов`язати відповідача здійснювати виплату позивачу нарахованої пенсії без обмеження максимальним розміром, що не перевищує 10-ти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність;

- зобов`язати відповідача виплатити позивачу різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії за період з 02.01.2021 року по день початку проведення її виплати без обмеження максимальним розміром.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що йому призначено з 02.01.2021 року пенсію за вислугу 31 роки відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» 2262-ХІІ в розмірі 88% грошового забезпечення. Позивачу при призначенні пенсії нараховане грошове забезпечення в розмірі - 44773,97 грн., основний розмір пенсії виходячи з 70% сум грошового забезпечення з надбавками та підвищеннями до пенсії, загалом у розмірі 32230,90 грн. Проте, виплата пенсії здійснюється з обмеженням максимального розміру, який не перевищує 10-ти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність та становить 17690грн. Позивач 06 квітня 2021 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про виплату нарахованої пенсії в повному обсязі, без обмеження її 10 прожитковими мінімумами встановлених для осіб, які втратили працездатність. Листом від 19 травня 2021 року №16265-10838/П-01/8-0400/21 відповідач повідомив позивача, що загальний розмір пенсійної виплати позивача з урахуванням обмеження, передбаченого ст.43 Закону №2262-ХІІ, становить 17690грн.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.08.2021 року задоволенні зазначеного позову відмовлено у повному обсязі.

Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що розмір пенсії позивача перевищує передбачений законом максимальний розмір. Дія пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 №911-VIII (яким внесено зміни до Закону України від 08.07.2011 №3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи») в частині виключення не може бути застосована до позивача, оскільки пенсію йому було призначено після 01.01.2016 (02.01.2021 року). в силу того, що зазначена норма неконституційною не визнавалась, на даний час є чинною та підлягає застосуванню.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу. Просить рішення суду першої інстанції скасувати та задовольнити позовні вимоги. Позивач вважає дії відповідача щодо не проведення перерахунку пенсії без обмеження максимальним розміром протиправними та такими, що порушують його право на належне пенсійне забезпечення.

До апеляційного суду відповідачем відзив на апеляційну скаргу не подано, що не перешкоджає розгляду апеляційної скарги.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачу з 02.01.2021 року, відповідно Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" від 09.04.1992 року №2262-ХП призначено довічно пенсію за вислугу років в розмірі 88% грошового забезпечення. Вислуга років позивача склала 31 рік.

Відповідно до ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" (№2262-ХІІ), в редакції, що діяла на дату призначення позивачу пенсії, максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен був перевищувати 70% відповідних сум грошового забезпечення, тому з 02.01.2021 пенсія позивачу була призначена у розмірі 70% грошового забезпечення (вислуги років 31 роки).

Пенсію було обчислено на підставі грошового атестату в розмірі 70% від наступних видів грошового забезпечення:

посадового окладу - 7400грн.;

окладу за військовим званням - 2400грн.;

50% надбавки за вислугу років - 4900грн.;

середньомісячної суми додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці - 30073,97 грн.

Всього грошове забезпечення - 44773,97 гривень.

Основний розмір пенсії 70% від грошового забезпечення складає 32 230,90 грн.

Відповідно до ст.43 Закону №2262-ХІІ (в редакції закону, що діяла на дату призначення позивачу пенсії), максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії встановлених законодавством, кpiм доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10-ти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.

Законом України від 14 листопада 2019 року №294-ІХ "Про Державний бюджет України на 2020 рік" розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність встановлено з 01.12.2020 - на рівні 1769грн.

У зв`язку з цим загальний розмір пенсійної виплати станом на 02.01.2021 складав 17690 грн.

Позивач вважає протиправними дії відповідача щодо не проведення перерахунку пенсії без обмеження максимальним розміром та такими, що порушують його право на належне пенсійне забезпечення.

Судом першої інстанції в задоволенні позову відмовлено.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-XII, Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року № 3668-VI.

Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб визначені Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року №2262-XII.

Відповідно до статті 1-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» (№ 2262-XII), зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Предметом спору є протиправність/правомірність відповідача з приводу нарахування позивачу пенсійних виплат з обмеженням максимального розміру, який не перевищує 10-ти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, що склало 17690 грн. замість 32 230,90 грн.

Позивач вважає протиправним обмеження його пенсії до рівня 17690грн.

Водночас відповідач зазначає, що розмір пенсії позивача з урахуванням вимог чинного законодавства (а саме обмеження пенсії максимальним розміром) становить 17690грн.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач учасник бойових дій (посвідчення серія НОМЕР_1 від 02 квітня 2021 року, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 02 січня 2021 року та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» як пенсіонер Міністерства оборони України (а.с. 23).

Відповідно до протоколу за пенсійною справою № від 02.01.2021 року позивачу нарахована пенсія в розмірі 32230,90 грн., однак призначено пенсію в розмірі 17690грн. (а.с. 12)

06 квітня 2021 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про виплату нарахованої пенсії в повному обсязі, без обмеження її десятьма прожитковими мінімумами встановлених для осіб, які втратили працездатність.

Натомість, Листом від 19 травня 2021 року №16265-10838/П-01/8-0400/21 відповідач надав перерахунок пенсії позивача з 01.03.2021 року, який з урахуванням максимального розміру пенсії становить 17690грн. (а.с. 20).

Колегія суддів апеляційної інстанції досліджує статтю 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» (№2262-ХІІ), згідно якої пенсійний орган визначив розмір пенсійної виплати позивача з обмеженням максимального розміру, який не перевищує 10-ти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Так, відповідно до частини 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 №911-VIII, чинній з 01.01.2016 по 20.12.2016, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 01.01.2016 по 31.12.2016, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 грн.

Отже вказана норма в 2016 році встановлювала обмеження розміру пенсії десяти прожитковими мінімумами, установлених для осіб, які втратили працездатність

Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-XII, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 грн.

Згідно пункту 2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016, положення частини 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Таким чином, Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016, обмеження розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами визнано неконституційним.

Однак, відповідно до частини 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 №1774, який набрав чинності з 01.01.2017, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 №1774-VIII, який відповідно до Прикінцевих положень цього Закону, набрав чинності з 1 січня 2017 року, у частині 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» слова і цифри «у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінено словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року».

Отже, відповідно до частини 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 №1774, який набрав чинності з 01.01.2017, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

При цьому, буквальне розуміння змін внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 №1774-VIII, з урахуванням рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20.12.2016 дозволяє стверджувати, що у Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» відсутня частина 7 статті 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр є нереалізованими.

Отже, протягом 2017-2019 років стаття 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не передбачала і не передбачає положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, а отже, внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 №1774 до частини 7 зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Однак, відповідно до статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 №3668-VI (в редакції чинній на час призначення позивачу пенсії) максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до, зокрема, Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", не може перевищувати 10-ти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до, зокрема, Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", не може перевищувати 10740 гривень.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону №3668-VI, обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Згідно пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 №911-VIII, дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 01.01.2016.

Оскільки матеріалами справи підтверджується, що позивач перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області та отримує пенсію призначену з 02.01.2021, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" №2262-ХІІ, то на нього розповсюджується норма щодо обмеження максимальним розміром.

Розмір пенсії позивача дійсно перевищує передбачений законом максимальний розмір пенсії.

Таким чином, дія пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 №911-VIII (яким внесено зміни до Закону України від 08.07.2011 №3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи») не може бути застосована до позивача, оскільки пенсію йому було призначено після 01.01.2016 (02.01.2021 року).

В силу того, що зазначена норма неконституційною не визнавалась, на даний час вона є чинною та підлягає застосуванню.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що виплачуючи позивачу пенсію з обмеженням її максимального розміру відповідач діяв відповідно до вимог чинного законодавства.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 17.01.2019 у справі №161/713/17, від 05.11.2020 у справі №440/2423/19.

Відповідно до 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Також, колегія суддів апеляційної інстанції розглядаючи даний спір бере до уваги, що судова колегія Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду в постанові від 24.06.2020 року по справі №580/234/19 зазначила, що положення цього пункту спрямовані на врегулювання питань, які виникають у зв`язку із застосуванням Закону №3668-VI щодо осіб, права яких внаслідок такого застосування могли підлягати звуження. У зв`язку з цим положення пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №3668-VI, а саме - усі його чотири абзаци застосовуються у системному зв`язку між собою.

Відтак, на осіб, яким призначена пенсія відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у статті 2 Закону №3668-VI, та розмір якої перевищує максимальний розмір, встановлений даним Законом, поширюються приписи законодавства, чинні на час здійснення такого призначення (перерахунку).

Враховуючи, що пенсія позивачу призначена після набрання чинності законом №3668-VI, то обмеження пенсії максимальним розміром, встановленим цим Законом поширюється на позивача.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції матеріали справи дають підстави для висновку, шо позивачкою не доведені обставини, на яких ґрунтуються її позовні вимоги.

При цьому, відповідачем, доведено обставини, на яких ґрунтуються заперечення проти позовних вимог, доведено правомірність дій/рішень відповідача.

Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи позивача спростовуються доводами, викладеними відповідачем та нормами законодавства України, що регулює дані правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.

Дана справа є справою незначної складності, тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

Керуючись ст. 241-245, 250, 311, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.08.2021 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 24.12.2021 та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

В силу п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 04.01.2022.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова

суддя О.М. Лукманова

суддя Л.А. Божко