Справа № 160/4660/21
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2021-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 грудня 2021 року м. Дніпросправа № 160/4660/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.06.2021 року (головуючий суддя Юрков Е.О.)

в адміністративній справі №160/4660/21 за позовом ОСОБА_1 до відповідача Головного управління Національної поліції в Дніпропетрогвській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , 29.03.2021 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до відповідача Головного управління Національної поліції в Дніпропетрогвській області, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області щодо не проведення своєчасного розрахунку з ОСОБА_1 при звільненні;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні (по виплаті одноразової грошової допомоги при звільненні та додаткової доплати до грошового забезпечення за службу в особливих умовах у період дії карантину) за період з 22 вересня 2020 року по 30 грудня 2020 року в сумі 50 435 гривень, без урахування податків й інших обов`язкових платежів. Позов обґрунтовано тим, що наказом № 257 о/с від 21.09.2020 року позивача звільнено зі служби в Національній поліції. Проте остаточний розрахунок, а саме виплату грошової допомоги при звільненні та додаткової доплати до грошового забезпечення за службу в особливих умовах у період дії карантину проведено з затримкою, - 29.10.2020 року. Вказує, що допущена відповідачем затримка розрахунку при звільненні є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП, а саме - виплати середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.06.2021 року позов задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області щодо не проведення своєчасного повного розрахунку з ОСОБА_1 при звільненні;

- стягнуто з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні у розмірі 11 749,08 грн.

В задоволенні іншої частини вимог відмовлено. Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що встановлена постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 року № 375 та наказом МВС України від 03.06.2020 року додаткова доплата до грошового забезпечення не входить до складу грошового забезпечення, оскільки не є ані щомісячним додатковим грошовим забезпеченням, ані одноразовим додатковим видом грошового забезпечення. Крім того, на час звільнення ОСОБА_1 останньому така додаткова доплата за серпень 2020 року не була встановлена, оскільки встановлена лише наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області № 2278 від 28.12.2020 року «Про визначення персонального переліку поліцейських ГУНП в Дніпропетровській області, які забезпечували правопорядок і безпеку громадян та внаслідок виконання своїх обов`язків мали безпосередній контакт з населенням», тому вимоги ОСОБА_1 щодо визнання протиправної бездіяльності Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області щодо не проведення своєчасного розрахунку з ОСОБА_1 при звільненні в частині виплати доплати до грошового забезпечення, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 року № 375, є безпідставними та задоволенню не підлягають. Між тим, суд зазначив, що непоширення норм Кодексу законів про працю України на поліцейських стосується саме порядку та умов визначення норм оплати праці (грошового забезпечення) та порядку вирішення спорів щодо оплати праці. Питання ж відповідальності за затримку розрахунку при звільненні осіб рядового і начальницького складу (зокрема, затримку виплати як грошового забезпечення, так і затримку виплати коштів за період вимушеного прогулу на виконання рішення суду, одноразової грошової допомоги при звільненні, компенсації за невикористану відпустку, які не є складовими заробітної плати (грошового забезпечення) - не врегульовані положеннями спеціального законодавства, що регулює порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення. В той же час такі питання врегульовані Кодексом законів про працю України. Суд зазначив, що остаточна виплата грошового забезпечення позивачу проведена 29.10.2020 року, замість 30.09.2020 року (останній день місяця за поточний місяць). Отже, відповідачем допущено протиправну бездіяльність, що полягає у не проведенні повного та належного остаточного розрахунку при звільненні позивача зі служби - в останній день місяця за поточний місяць, згідно положень Порядку № 260. Зауважив, що грошове забезпечення поліцейських обраховується та виплачується з розрахунку календарних днів відповідного місяця їх служби. Згідно довідки Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області № 1177 від 30.04.2021 року грошове забезпечення ОСОБА_1 за серпень 2020 року складає 13206,06 грн., середньоденне грошове забезпечення після утримання податку на доходи фізичних осіб, нарахування компенсації податку та утримання військового збору 1,5% складає 419,61 грн. Отже, грошове забезпечення за час затримки по день розрахунку при звільненні, яке підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області складає: 419,61 грн. (в день) х 28 днів = 11749,08 грн., відтак дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем та відповідачем були подані апеляційні скарги.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 15.11.2021 року апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 червня 2021 р. в адміністративній справі № 160/4660/21 повернуто особі, яка її подала.

Отже, апеляційному перегляду підлягає апеляційна скарга позивача в частині відмови у задоволенні позову, а саме про визнання протиправної діяльності щодо непроведення своєчасного розрахунку при звільненні в частині несвоєчасної виплати доплати до грошового забезпечення за серпень 2020 року, встановленої постановою КМУ від 29.04.2020 №375.

Так, позивач в апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати в частині відмови у задоволенні позову та прийняти нове судове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Вказує, що додаткова доплата грошового забезпечення поліцейським відповідно до постанови №375 входить до структури грошового забезпечення (заробітної плати), і, відповідно, є його складовою. Зазначає, що суд першої інстанції неправильно тлумачив положення ст. 117 КзпП України щодо умов застосування частини першої вказаної статті, що вважається неправильним застосуванням норм матеріального права. Крім того, посилання суду першої інстанції на те, що додаткова доплата за серпень 2020 року не була встановлена на дату звільнення ОСОБА_1 , оскільки встановлена лише наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області № 2278 від 28.12.2020 року є безпідставною. Наказ ГУНП 2278 від 28.12.2020 року є лише підставою для виплати вказаної доплати та не має ніякого відношення до права ОСОБА_1 на вказану доплату, яке виникло задовго до його видання та до дати звільнення. Право позивача на отримання додаткової доплати до грошового забезпечення за серпень 2020 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 року № 375 виникло у серпні 2020 року (період карантину), коли ОСОБА_1 систематично виконував службові обов`язки та забезпечував життєдіяльність населення (забезпечення продовольчими та непродовольчими товарами, послугами зв`язку, транспорту, адміністративними, соціальними послугами, а також захист прав дітей та забезпечення правопорядку і безпеки громадян) та внаслідок виконання своїх обов`язків мав безпосередній контакт з населенням. Невиплата ОСОБА_1 встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 року № 375 додаткової доплати до грошового забезпечення за серпень 2020 року у день звільнення (21.09.2020) сталася з вини ГУНП в Дніпропетровській області. Будь-якого спору щодо розміру сум належних ОСОБА_1 при звільненні не було. Фактичний розрахунок зі ОСОБА_1 по виплаті встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 року № 375 додаткової доплати до грошового забезпечення за серпень 2020 року в сумі 2890,37 грн. відбувся 30.12.2020 року, у день виплати вказаної доплати, що підтверджується випискою про надходження грошових коштів на рахунок в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 24.03.2021 та листом ГУНП в Дніпропетровській області (№1/0960/103/05-2021 від 05.03.2021) з доданим розрахунковим листом за грудень 2020 року. Отже, суд першої інстанції безпідставно не врахував несвоєчасну виплату ОСОБА_1 додаткової доплати до грошового забезпечення за серпень 2020 року встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 року № 375, яка була виплаченою позивачу 30.12.2020 року, до періоду (часу) затримки розрахунку зі ОСОБА_1 при звільненні, який становить 100 днів (з 22.09.2020 по 30.12.2020), та в подальшому безпідставно зменшив суму середнього грошового забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні, яка підлягає стягненню з відповідача. Таким чином, висновок суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовної вимоги про визнання протиправної бездіяльності ГУНП в Дніпропетровській області щодо не проведення своєчасного розрахунку зі ОСОБА_1 при звільненні в частині виплати додаткової доплати до грошового забезпечення, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 року № 375, за серпень 2020 року та стягнення середнього грошового забезпечення за період з 22.09.2020 по 30.12.2020 в сумі 50435 грн. є помилковим, таким що не відповідає обставинам справи та ухваленим з порушенням нормам матеріального права (ст. 116,117 КЗпП України), є незаконним та необгрунтованим. Також позивач зазначає, що приймаючи вказане рішення судом першої інстанції невірно визначено розмір середньоденного грошового забезпечення позивача та прийнято до уваги довідку УФЗБО №1177, де вказано невірний розмір середньоденного грошового забезпечення. Так, до розміру середньоденного грошового забезпечення зазначеного у вказаній довідці УФЗБО №1177 та який було прийнято судом першої інстанції не включено виплату додаткової доплати до грошового забезпечення за службу в особливих умовах у період дії карантину, яку ОСОБА_1 було виплачено за липень та серпень 2020 року, що є істотним порушенням пункту 2 Порядку № 100, де вказано, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Додаткова доплата до грошового забезпечення за службу в особливих умовах у період дії карантину за липень та серпень 2020 року є однією з видів виплат, які відповідно до вимог Порядку № 100 має включатись при обчисленні розміру середньоденного грошового забезпечення. Крім того, розмір середньоденного грошового забезпечення ОСОБА_1 зазначеного у вказаній довідці УФЗБО №1177, який було прийнято судом першої інстанції, зменшений на суму утримання податку та військового збору, що є істотним порушенням абзацу 3 пункту 3 розділу 3 Порядку №100, де зазначено, що усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі. Таким чином, суд першої інстанції при визначенні розміру середньоденного грошового забезпечення ОСОБА_1 неправильно застосував норми постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову - без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області № 257 о/с від 21.09.2020 року ОСОБА_1 звільнений за п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» з 21 вересня 2020 року.

Згідно виписки по картковому рахунку ОСОБА_1 , 29.10.2020 року здійснено виплату заробітної плати ГУНП в Дніпропетровській області у розмірі 35303,14 грн.

Також, згідно розрахункового листа за грудень 2020 року, позивачу нараховано доплату за серпень 2020 року у розмірі 2934,39 грн.

Згідно виписки по картковому рахунку ОСОБА_1 , 30.12.2020 року здійснено виплату заробітної плати ГУНП в Дніпропетровській області у розмірі 2890,37 грн.

Листом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 05.03.2021 року № 1/С-960/103/05-2021 повідомлено позивача, що у грудні 2020 року було виплачено додаткову доплату за серпень 2020 року до грошового забезпечення за службу в особливих умовах у період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2, яка була встановлена наказом ГУНП в Дніпропетровській області від 28.12.2020 №2278. Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду із даним позовом.

Суд першої інстанції позовні вимоги задовольнив частково.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Закону України «Про Національну поліцію», Кодексу законів про працю України, норми постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції».

Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Статтею 43 Конституції України передбачено право на своєчасне одержання винагороди за працю, яке захищається законом.

Згідно частини 7 статті 67 Закону України «Про Національну поліцію» грошове забезпечення поліцейських, зарахованих у розпорядження, здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 4 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

В силу пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» грошове забезпечення поліцейських складається з:

- посадового окладу,

- окладу за спеціальним званням,

- щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер),

- премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України № 260 від 06 квітня 2016 року (Порядок № 260).

Згідно пункту 3 Порядку № 260 грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.

До складу грошового забезпечення входять:

1) посадовий оклад;

2) оклад за спеціальним званням;

3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер);

4) премії;

5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 року № 375 установлено, що на період карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни окремим категоріям працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, посадових осіб Державної митної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення (забезпечення продовольчими та непродовольчими товарами, послугами зв`язку, транспорту, адміністративними, соціальними послугами, а також захист прав дітей та забезпечення правопорядку і безпеки громадян) (далі - працівники) та внаслідок виконання своїх обов`язків мають безпосередній контакт з населенням, встановлюється додаткова доплата до заробітної плати (грошового забезпечення) пропорційно відпрацьованому часу в зазначених умовах.

Додаткову доплату в системі МВС України встановлено наказом МВС України від 03.06.2020 року № 431 «Про окремі питання організації оплати праці на період дії карантину».

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 року № 375 та наказу МВС України від 03.06.2020 року № 431 Головним управлінням Національної поліції в Дніпропетровській області видано наказ № 2278 від 28.12.2020 року «Про визначення персонального переліку поліцейських ГУНП в Дніпропетровській області, які забезпечували правопорядок і безпеку громадян та внаслідок виконання своїх обов`язків мали безпосередній контакт з населенням», яким включено до персонального переліку поліцейських ГУНП в Дніпропетровській області, які забезпечували правопорядок і безпеку громадян та внаслідок виконання своїх обов`язків мали безпосередній контакт з населенням, та встановлено додаткову доплату до грошового забезпечення за серпень-листопад 2020 року, зокрема ОСОБА_1 .

Аналізуючи положення Порядку № 260, колегія суддів апеляційної інстанції бере до уцвапги, що встановлена постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 року №375 та наказом МВС України від 03.06.2020 року додаткова доплата до грошового забезпечення не входить до складу грошового забезпечення, оскільки не є ані щомісячним додатковим грошовим забезпеченням, ані одноразовим додатковим видом грошового забезпечення.

Окрім того, на час звільнення ОСОБА_1 йому така додаткова доплата за серпень 2020 року не була встановлена, оскільки встановлена лише наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області № 2278 від 28.12.2020 року «Про визначення персонального переліку поліцейських ГУНП в Дніпропетровській області, які забезпечували правопорядок і безпеку громадян та внаслідок виконання своїх обов`язків мали безпосередній контакт з населенням».

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що вимоги ОСОБА_1 щодо визнання протиправної бездіяльності Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області щодо не проведення своєчасного розрахунку з ОСОБА_1 при звільненні в частині виплати доплати до грошового забезпечення, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 року № 375, є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Згідно статті 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Виплата зазначеної в частинах першій та другій цієї статті одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється Міністерством оборони України, Міністерством внутрішніх справ України, Національною поліцією, Службою судової охорони, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України, центральними органами виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах цивільного захисту, транспорту, виконання кримінальних покарань, пожежної і техногенної безпеки, єдину державну податкову політику, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами, за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання.

Поліцейським, які звільняються із служби за власним бажанням та мають календарну вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби (пункт 2 розділу VI Порядку № 260).

При виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата (пункт 9 розділу І Порядку № 260).

За приписами пункту 13 розділу І Порядку № 260 виплата грошового забезпечення поліцейським та здобувачам ЗВО здійснюється щомісяця з 25 числа по останній день місяця за поточний місяць.

Слід зауважити, що непоширення норм Кодексу законів про працю України на поліцейських стосується саме порядку та умов визначення норм оплати праці (грошового забезпечення) та порядку вирішення спорів щодо оплати праці.

Питання ж відповідальності за затримку розрахунку при звільненні осіб рядового і начальницького складу (зокрема, затримку виплати як грошового забезпечення, так і затримку виплати коштів за період вимушеного прогулу на виконання рішення суду, одноразової грошової допомоги при звільненні, компенсації за невикористану відпустку, які не є складовими заробітної плати (грошового забезпечення) - не врегульовані положеннями спеціального законодавства, що регулює порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення.

В той же час такі питання врегульовані Кодексом законів про працю України.

Так, у статті 116 Кодексу законів про працю України зазначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити неоспорювану ним суму.

Водночас, частиною першою статті 117 Кодексу законів про працю України визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

У разі не проведення розрахунку у зв`язку з виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню в повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку працівник мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.

Відтак, вказаними нормами визначено обов`язок роботодавця провести розрахунок із працівником саме в день його звільнення; при цьому, у разі наявності вини власника або уповноваженого ним органу щодо невиплати працівникові належних йому сум при звільненні в такому разі при відсутності спору щодо розміру таких сум підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Матеріалами справи підтверджується, що остаточна виплата грошового забезпечення позивачу проведена 29.10.2020 року, замість 30.09.2020 року (останній день місяця за поточний місяць).

Отже, відповідачем допущено протиправну бездіяльність, що полягає у не проведенні повного та належного остаточного розрахунку при звільненні позивача зі служби - в останній день місяця за поточний місяць, згідно положень Порядку № 260.

При цьому, зі змісту Порядку №260 вбачається, що грошове забезпечення поліцейських обраховується та виплачується з розрахунку календарних днів відповідного місяця їх служби.

Згідно довідки Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області № 1177 від 30.04.2021 року грошове забезпечення ОСОБА_1 за серпень 2020 року складає 13 206,06 грн., середньоденне грошове забезпечення після утримання податку на доходи фізичних осіб, нарахування компенсації податку та утримання військового збору 1,5% складає 419,61 грн.

Отже, грошове забезпечення за час затримки по день розрахунку при звільненні, яке підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області складає: 419,61 грн. (в день) х 28 днів = 11 749,08 грн. На думку колегії суддів апеляційної інстанції зазначене свідчить про те, що аргументи, які зазначені позивачем в апеляційній скарзі щодо підстав скасування рішення суду першої інстанції, не є такими, що дають підстави для висновку про можливість скасування зазначеного судового рішення в частині відмови в задоволенні позову

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позову.

Підсумовуючи все викладене вище, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, тому рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Дана справа є справою незначної складності, тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

З врахуванням того, що рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог не оскаржувалося, то в цій частині апеляційний перегляд не здійснювався.

Керуючись ст. 241-245, 250, 311, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.06.2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття 24.12.2021 та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в силу п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом 30-ти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складено 31.12.2021.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова