Справа № 280/2634/21
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2022-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

20 січня 2022 року м. Дніпросправа № 280/2634/21

Третій апеляційний адміністративний суд
у складі колегії суддів:
суддя - доповідач Чумака С.Ю.,
суддів: Білак С.В., Юрко І.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в місті Дніпрі апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 7 червня 2021 року в адміністративній справі № 280/2634/21 (суддя І інстанції Конишева О.В.)

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України щодо не виплати йому у зв`язку зі звільненням з військової служби грошової компенсації вартості за неотримане речове майно;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Збройних Сил України надати йому довідку про вартість неотриманого речового майна станом на 31.08.2020, оформлену у відповідності до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 №178;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Збройних Сил України провести розрахунок за неотримане ним речове майно станом на 31.08.2020 та виплатити грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно, що належало до видачі станом на 31.08.2020.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 7 червня 2021 року позов задоволений, визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 грошової компенсації вартості за речове майно, яке не отримано під час проходження військової служби; зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості за речове майно, яке не отримано під час проходження військової служби; зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 надати ОСОБА_1 довідку про вартість неотриманого речового майна станом на 31.08.2020, оформлену у відповідності до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позовну заяву повернути у зв`язку з пропуском строку для звернення до суду.

В апеляційній скарзі зазначає, що під час служби позивач із рапортом щодо виплати йому грошової компенсації не звертався. Крім того, зазначив, що позивачем пропущений місячний строк звернення до суду з адміністративним позовом.

Позивач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що не перешкоджає розгляду справи.

Розгляд справи за приписами ст. 311 КАС України здійснений в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ВИЗНАЧЕНІ ВІДПОВІДНО ДО НИХ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ

Позивач з 30.08.2017 по 31.08.2020 проходив військову службу у військовій частині A1978 Збройних Сил України, на посаді осіб, що мають звання рядового складу старшого солдата (а.с. 15 на звороті).

Позивач звільнений у запас Збройних Сил України у зв`язку із закінченням строку контракту відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», що підтверджується копією витягу з Наказу командира військової частини A1978 № 194 від 31.08.2020. За змістом витягу з Наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 194 від 31.08.2020 при виключенні з особового складу військової частини, компенсація за неотримане речове майно позивачу не виплачувалась (а.с. 16 на звороті).

08.10.2020 позивачем до військової частини НОМЕР_2 Збройних Сил України надано заяву про нарахування та виплату йому грошової компенсації за неотримане речове майно (а.с. 17).

Листом від 08.12.2020 № 6840 відповідачем відмовлено позивачу у нарахуванні та виплаті компенсації за неотримане речове майно. У позові зазначено, що представником позивача зазначений лист отриманий наприкінці грудня 2020 року (а.с. 19).

Вважаючи, що має право на виплату компенсації вартості неотриманого речового майна за період служби, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції зазначив, що грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення, в тому числі у разі звільнення з військової служби. При цьому, на день звільнення зі служби та виключення зі списків особового складу військової частини особа має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Оскільки у відповідача наявне право на отримання грошової компенсації за неотримане речове майно, то відповідно позивач має право на отримання і довідки про вартість неотриманого речового майна. З метою повного захисту прав та законних інтересів позивача, а також з метою остаточного вирішення спору між сторонами, суд зобов`язав відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію вартості речового майна, яке не отримане під час проходження військової служби.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ РЕГУЛЮЮТЬ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ, ТА ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ СУДОМ

Розглядаючи справу, суд першої інстанції в оскарженому рішенні зазначив, що питання стосовно дотримання позивачем строку звернення до суду розглянуто в ухвалі про відкриття провадження у справі, де суд дійшов висновку, що строк звернення до суду з цим позовом позивачем не пропущений.

Разом з тим, в ухвалі про відкриття провадження у справі від 6 квітня 2021 року (а.с. 26-27) судом лише зазначено, що позовну заяву подано з додержанням вимог, зокрема статті 122 КАС України.

Отже, мотиви суду першої інстанції, з яких він дійшов висновку про додержання позивачем строку звернення до суду, апеляційному суду невідомі.

Натомість, частиною 2 статті 122 КАС України визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Проте, частиною третьою статті 122 КАС України передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, КАС України передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині другій статті 122 цього Кодексу.

Таким спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Відповідно до п. 17 ст. 4 КАС України публічна служба діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Отже, військова служба є публічною службою, а тому при поданні позовів щодо прийняття громадян на військову службу, її проходження та звільнення з неї застосуванню підлягає строк, визначений ч. 5 ст. 122 КАС України, а саме місячний строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Судовою палатою з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду Верховного Суду 30 листопада 2020 року прийнято постанову у справі № 480/3105/19, в якій визначено правову природу компенсації за неотримане речове майно та здійснено висновок, що речове майно не можна ототожнювати із заробітною платою (грошовим забезпеченням) військовослужбовця, а тому його слід розглядати як особливий, окремий вид належних військовослужбовцю сум.

Ураховуючи визначену у зазначеній постанові правову природу грошової компенсації за неотримане речове майно, Верховний Суд у постанові від 26 травня 2021 року у справі № 380/5093/20 з аналогічним предметом позову сформував правовий висновок, що спеціальним строком звернення до суду з таким позовом є місячний строк, установлений частиною п`ятою статті 122 КАС України.

При цьому, враховуючи, що за приписами п. 3 Порядку № 178 і сталою практикою Верховного Суду право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно не залежить від факту закінчення проходження військової служби, колегія суддів вважає, що позивач про порушення своїх прав дізнався з моменту відмови йому відповідачем у виплаті зазначеної компенсації.

У справі, що переглядається, позивач звернувся до адміністративного суду з позовом 29 березня 2021 року, що підтверджується штампом на поштовому конверті (а.с. 24), тобто з пропуском місячного строку з дня отримання відмови у виплаті йому спірної компенсації (грудень 2020 року), не зазначивши інших підстав для поновлення цього строку, крім своєї необізнаності із законодавством, проте така необізнаність є суб`єктивною обставиною і не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Відповідно до положень частини третьої статті 123 КАС України в редакції, яка є чинною станом на час перегляду справи апеляційним судом, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Пунктом 8 частини першої статті 240 КАС України визначено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Отже, судом першої інстанції рішення ухвалено з порушенням норм процесуального права, тому воно підлягає скасуванню із залишенням позову без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись статтями 122, 123, 240, 243, 315, 317, 319, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 7 червня 2021 року у справі № 280/2634/21 скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії залишити без розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття 20 січня 2022 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з тієї ж дати.

Суддя-доповідач С.Ю. Чумак

суддя С.В. Білак

суддя І.В. Юрко