Справа № 420/9546/21
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2022-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
__________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/9546/21

Головуючий І інстанції Катаєва Е.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Косцової І.П., Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2021 року (м.Одеса, дата складання повного тексту рішення - 25.08.2021р.) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МОСПРОДТОРГ» до Головного управління ДПС в Одеській області, Комісії Головного управління ДПС в Одеській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

08.06.2021р. ТОВ «МОСПРОДТОРГ» звернулося до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом ГУ ДПС в Одеській області, Комісії ГУ ДПС в Одеській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, в якому просило суд:

- визнати протиправними та скасувати рішення Комісії ГУ ДПС в Одеській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 15.04.2021р. №36479 про відповідність платника податку на додану вартість - ТОВ «МОСПРОДТОРГ» критеріям ризиковості платника податку;

- зобов`язати ГУ ДПС в Одеській області виключити його з переліку «ризикових» платників податків, які відповідають критеріям ризиковості платника податку.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 15.04.2021р. рішенням комісії ГУ ДПС в Одеській області №36479 його було необґрунтовано та безпідставно віднесено до «Переліку ризикових платників податків» у відповідності до п.8 «Критеріїв ризиковості платника податку», визначених постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019р. №1165. Зокрема, у спірному рішенні зазначено про відповідність ТОВ «МОСПРОДТОРГ» на підставі податкової інформації про здійснення суб`єктом господарювання операцій з ознаками ризиковості стосовно постачання яловичини в обсягах, значно перевищених від обсягів придбання та обсягів придбання корів в живій вазі. При цьому, зазначене вище рішення не містить жодного обґрунтування (конкретизації) та посилання на докази, що свідчили про наявність ознак здійснення ризикових операцій платником з посиланнями на відповідні документи та докази.

Втім, позивач вважає, що його господарська діяльність цілком та повністю відповідає вимогам чинного законодавства, а первинні документи підтверджують придбання товару «яловичина» та «корови живі» в обсягах більших за проданий товар.

Представник відповідача надав до суду 1-ї інстанції письмовий відзив, у якому позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2021 року позов ТОВ «МОСПРОДТОРГ» - задоволено. Визнано протиправним та скасувати рішення комісії ГУ ДПС України в Одеській області від 15.04.2021р. №36479 про відповідність позивача п.8 «Критеріїв ризиковості платника податку». Зобов`язано відповідача виключити ТОВ «МОСПРОДТОРГ» із переліку платників податків, які відповідають «Критеріям ризиковості платника податків».

13.08.2021р. від представника ТОВ «МОСПРОДТОРГ» на адресу суду 1-ї інстанції надійшло клопотання про ухвалення додаткового судового рішення у справі №420/9546/21, а саме стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 16000 грн.

Додатковим рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2021 року (ухваленим в порядку письмового провадження) стягнуто з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь ТОВ «МОСПРОДТОРГ» витрати зі сплати професійної правничої допомоги у розмірі 16000 грн.

Не погоджуючись із додатковим рішенням суду 1-ї інстанції, відповідач 07.09.2021р. подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваного судового рішення, порушено норми матеріального та процесуального права, просив скасувати додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25.08.2021р. та прийняти нове, яким зменшити розмір витрат на правничу допомогу до розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 2021р. - 2270 грн.

14.09.2021р. матеріали справи надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.10.2021р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ГУ ДПС в Одеській області та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження.

08.10.2021р. до суду апеляційної інстанції надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, у якому позивач заперечував щодо її задоволення, посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів та просив оскаржуване додаткове рішення суду 1-ї інстанції залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України апеляційні скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, судом 2-ї інстанції можуть бути розглянуті в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст.308 КАС України).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення у межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів доходь висновку про наявність підстав для її часткового задоволення.

Ухвалюючи додаткове судове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що представником позивача надані докази, які у повній мірі відображають факт надання ТОВ «МОСПРОДТОРГ» послуг з професійної правничої допомоги та оплату таких послуг в сумі 16000 грн.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд вважає такі висновки суду першої інстанції частково помилковими, з огляду на наступне.

Статтею 16 КАС України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

За приписами ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст.134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в т.ч. гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт; 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в т.ч. впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як передбачено положеннями ч.ч.1,7 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до ч.9 ст.139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в т.ч. чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Таким чином, документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, кількість витраченого адвокатом часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Колегія суддів наголошує, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність же документального підтвердження витрат на професійну правничу допомогу є окремою підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у своїй постанові від 27.06.2018р. у справі №826/1216/16 та, зокрема, у постанові Верховного Суду від 17.09.2019р. у справі №810/3806/18.

Окрім того, варто зазначити, що у відповідності до п.154 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Lavents v. Latvia» (заява №58442/00), суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Тобто, при визначенні суми відшкодування судових витрат, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерієм розумності їхнього розміру, виходячи із конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором про надання правничої допомоги, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документами про оплату таких послуг, розрахунками таких витрат тощо.

Слід звернути увагу на те, що правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні врегульовано Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 вищевказаного Закону, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За змістом ст.ст.27,30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Зміст наведених положень законодавства дає підстави для висновку про те, що адвокатський гонорар може існувати у двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення, а саме: при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

У п.3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009р. №23-рп/2009 визначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів та звернень, довідок, заяв, скарг, а також здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Так, як вбачається з матеріалів справи, з метою захисту своїх законних прав та інтересів між ТОВ «МОСПРОДТОРГ» (позивачем) та Адвокатським об`єднанням «Ю-РАЙТ» укладено Договір про надання правової допомоги від 07.05.2020р. №7/20.

Для визначення форми надання правничої (правової) допомоги, а також розміру гонорару за надання відповідної правничої допомоги, було укладено Додаткову угоду від 07.05.2021р. №4 до договору про надання правової допомоги від 07.05.2020р. №7/20.

Як видно зі змісту п.п.1,2 Додаткової угоди від 07.05.2021р. №4, сторони визначили, форму надання правничої (правової) допомоги, яка виражається у представництві інтересів клієнта (позивача) в судах України та перед іншими фізичними та юридичними особами з питань виключення його з переліку платників податків, що відповідають «Критеріям ризиковості платника податків». За надання А/Об`єднанням правничої (правової) допомоги, визначеної в п.1 цієї Додаткової угоди клієнт зобов`язаний сплатити гонорар у розмірі 16000 грн.

Адвокатський гонорар виражений у фіксованому розмірі, в якому не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг, що підтверджується Додатково угодою від 07.05.2021р. №4 до Договору про надання правової допомоги.

Як свідчать матеріали справи, на підтвердження обсягу наданих послуг та понесення витрат на оплату відповідних послуг представником позивача було надано до суду копію Акта приймання-здачі наданих послуг від 09.08.2021р. та копію платіжного доручення від 12.08.2021р. №676 на суму 16000 грн.

Судом першої інстанції проаналізовано зміст наданих представником позивача документів на підтвердження обґрунтованості заявленого розміру відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу та цілком обґрунтовано зауважено про те, що наведені вище витрати дійсно були пов`язані саме із розглядом цієї справи та підтверджені документально.

Надані документи дійсно дозволяють встановити зміст наданих послуг та їх вартість. Однак, колегія суддів не в повній мірі погоджується з висновком суду 1-ї інстанції щодо відповідності заявленої до стягнення суми витрат критеріям, встановленим ст.134 КАС України, з огляду на їх «дійсність» та «необхідність».

Так, при вирішенні питання стосовно розподілу витрат, пов`язаних із правовою допомогою адвоката, судова колегія насамперед звертає увагу на те, що справа даної категорії відповідно до предмету спору є справою незначної складності, розгляд якої здійснювався в порядку письмового провадження (без виклику сторін) за наявними у ній матеріалами. Також, колегією суддів враховано відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень (http://reestr.court.gov.ua), за даними якого має місце оприлюднення численних судових рішень судів різних інстанцій з аналогічного предмету спору (відповідність платника податків на додану вартість критеріям ризиковості платника податку) та подібними мотивами тим, що приведені у позові ТОВ «МОСПРОДТОРГ», що спрощувало роботу адвоката при підготовці даного адміністративного позову.

Щодо складання представником позивача-адвокатом відповіді на відзив, то з цього приводу варто зазначити, що така викладена на 4-х аркушах відповідь, не містить будь-яких нових обґрунтувань і доводів, що потребували від адвоката докладання додаткових зусиль.

У той же час, судова колегія не оспорює права адвоката (адвокатського об`єднання) самостійно визначати гонорар, однак, у даному конкретному випадку, не може вважати, що при встановленні такого розміру гонорару була врахована складність даної справи та інші істотні обставини. Наявні у матеріалах справи документи на обґрунтування понесених витрат на правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі (16000 грн.) з іншої сторони у справі, оскільки відповідний розмір має відповідати критерію «розумної необхідності» таких витрат.

До того ж, висновки щодо можливості суду самостійно зменшувати розмір відшкодування витрат на правничу допомогу містяться у додатковій постанові Верховного Суду від 30.09.2020р. у справі №201/14495/16-ц.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, конкретні обставини справи, приписи ч.5 ст.134 і п.2 ч.9 ст.139 КАС України, несуттєву складність справи, яка, у свою чергу, не мала публічного інтересу, характер та обсяг виконаної адвокатом роботи, а також виходячи з критерію розумності, пропорційності та співмірності розподілу витрат на правничу допомогу, суд апеляційної інстанції вважає, що понесені позивачем витрати є неспівмірними зі складністю даної справи, належним чином необґрунтованими та завищеними.

Отже, колегія суддів не повною мірою погоджується з висновками суду 1-ї інстанції в частині розподілу судових витрат (визначення розміру витрат на правничу допомогу).

З огляду на встановлені у справі обставини, колегія суддів дійшла висновку про наявність обґрунтованих підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу та їх стягнення з ГУ ДПС в Одеській області у розмірі 6000 грн., що відповідає вимогам розумності та співмірності.

У силу вимог п.2 ч.1 ст.315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити судове рішення.

Як передбачено ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з ч.4 ст.317 КАС України, зміна судового рішення може полягати в доповненні або ж зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Отже, за таких обставин, колегія суддів, діючи виключно у межах доводів апеляційної скарги, вважає за необхідне цю апеляційну скаргу задовольнити частково, а додаткове рішення суду 1-ї інстанції частково змінити в частині стягнення з ГУ ДПС в Одеській області витрат на професійну правничу допомогу, зменшивши їх розмір до 6000 грн.

Керуючись ст.ст.308,311,315,316,317,321,322,325,328,329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області - задовольнити частково.

Додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2021 року в частині визначення суми стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу - змінити, виклавши абзац 1 резолютивної частини в наступній редакції:

«Прийняти по справі №420/9546/21 додаткове рішення, яким стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області (вул.Семінарська, 5, м.Одеса, 65044, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МОСПРОДТОРГ» (вул.Гастелло, 52/1, прим. 514, м.Одеса, 65033, ) витрати зі сплати професійної правничої допомоги у розмірі 6000 грн. (шість тисяч гривень)».

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 09.02.2022р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: І.П. Косцова

В.О. Скрипченко