Справа № 640/8551/20
Суддя: Черпіцька Людмила Тимофіївна
Дата ухвалення: 2022-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/8551/20 Суддя (судді) першої інстанції: Скочок Т.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого-судді: Черпіцької Л.Т., суддів: Пилипенко О.Є., Собківа Я.М., за участю секретаря: Висоцького А.М., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 червня 2021 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІСТ ГРУП» до Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И Л А:

Товариствo з обмеженою відповідальністю «ВІСТ ГРУП» (далі по тексту також - позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Київської митниці Держмитслужби (далі по тексту також - відповідач.), в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів від 14.01.2020 №100000/2020/100003/2.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначав, що коригування митної вартості за допомогою резервного методу носить протиправний характер, з урахуванням того, що ним надано митному органу всі документи та необхідні відомості для перевірки заявленої митної вартості за основним методом.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 червня 2021 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Київської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів від 14.01.2020 №100000/2020/100003/2.

Присуджено здійснені Товариством з обмеженою відповідальністю «Віст Груп» документально підтверджені судові витрати у розмірі 4 013,77 грн. (чотирьох тисяч тринадцяти грн. 77 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці Держмитслужби .

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що ТОВ «Віст Груп» до митного органу надано усі необхідні документи для визначення митної вартості імпортованого товару, які цілком достатні для підтвердження кількісних та вартісних показників імпортованого товару, повноти і достовірності митної вартості товару. Суд дійшов до висновку, що визначення відповідачем митної вартості не за основним методом (за ціною договору), є необґрунтованим.

До того ж, на думку суду, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено, а суду не надано належних доказів на підтвердження правомірності застосування у межах спірних правовідносин такого другорядного методу визначення митної вартості як резервного та послідовного вибору методів, як того вимагають положення ч. 3 ст. 57 Митного кодексу України.

За наведених обставин суд дійшов висновку, що позивачем правильно визначено митну вартість імпортованого товару за основним методом - за ціною договору, - що підтверджено ним документально.

Відтак, визначення відповідачем митної вартості товару за шостим (резервним) методом здійснено з порушенням вимог митного законодавства України, що є підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, Київська митниця подала апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно з ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено наступне.

Між ТОВ «Віст Груп» (покупець) і компанією «SOONGWON IND. CO. LTD» (Китай) (продавець) 24.01.2019 року укладено контракт №476-UK, відповідно до якого продавець зобов`язуються поставити, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар за кількістю, асортиментом і вартістю, узгоджений сторонами в інвойсі щодо кожної поставки.

Умови поставки за цим контрактом вказуються в інвойсі, відповідно до Інкотермс 2010 (п. 4.3 контракту).

Згідно з наявною у матеріалах справи копією рахунку-фактури (інвойсу) від 01.11.2019 SW19-3255, умови поставки товару визначено як FOB (Qingdao, China).

З метою здійснення митного оформлення товару, постановленого за даним контрактом, ТОВ «Віст Груп» подано до Київської митниці Держмитслужби України митну декларацію №UA100320/2020/610354, відповідно до якої позивачем митна вартість товару була визначена за основним (першим) методом визначення митної вартості.

Разом з вказаною митною декларацією позивачем подано наступні документи: пакувальний лист від 01.11.2019 б/н, рахунок-фактуру (інвойс) від 01.11.2019 SW19-3255, коносамент від 19.11.2019 G, автотранспортну накладну від 13.01.2020 №6862, декларацію про походження товару від 01.11.2019 SW19-3255, банківський платіжний документ, що стосується товару від 05.12.2019 №514, рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору від 27.12.2019 №2572, документ, що підтверджує вартість перевезення товару, від 27.12.2019 №807, прайс-лист виробника товару від 30.09.2019 б/н, зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, від 24.01.2019 №476-UK, договір (контракт) про перевезення від 10.06.2014 №06/02-2014, заявка-доручення від 09.12.2019 №138, копію митної декларації країни відправлення від 17.11.2019 №00816255, митну декларацію, за якою відмовлено у випуску товарів від 13.01.2020 №UA100320/2020/610354.

Здійснюючі аналіз документів, наданих при митному оформленні товарів, які надавались за МД від 13.01.2020 №UA 100320/2020/610354, рішенням Київської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів від 14.01.2020 №100000/2020/100003/2 митну вартість товарів визначено за шостим (резервним) методом. Рішення мотивоване тим, що подані декларантом документи не містять об`єктивних і достовірних відомостей про числові складові заявленої митної вартості, а тому підтвердити заявлену митну вартість неможливо з наступних причин:

- не надано заяву на здійснення послуг по доставці товарів, яка передбачена п. 1.2 договору від 10.06.2014 №06/02-2014 на транспортно-експедиційне обслуговування;

- пунктами 2.2.5 та 2.1.7 зазначеного вищого договору передбачено, що тарифи узгоджуються між замовником та виконавцем, та що по додатковому дорученню та за рахунок замовника виконавець здійснює послуги по страхуванню вантажів, при цьому документ з узгодження тарифів відсутній, інформація щодо страхування вантажу-відсутня;

- не надано усі документи щодо доставки товару до митної території, які передбачені Порядком заповнення митних декларацій, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599;

- відсутні заявки щодо можливої зміни базису умов поставки, передбачені п. 4.4. договору поставки від 24.01.2019 №476-UK;

- відсутні документи щодо витрат по використанню торгівельної марки;

- в копії митної декларації країни відправлення зазначений коносамент, який не відповідає заявленому у ЕМД та наявні розбіжності щодо відправника товару.

Вважаючи вказане рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, регулюються положеннями МК України.

Відповідно до положень ст. ст. 49, 50 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Згідно з приписами ч. ч. 4, 10 ст. 58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, із додаванням витрат (складових митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зазначених в частині 10 вказаної статті, зокрема витрат на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України (пункт 5 частини 10 статті 58 МК України).

Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (частини 1 та 2 статті 51 МК України).

Так, з гідно з ч. ч. 1 - 3 ст. 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

При цьому, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з нормами ч. ч. 1-2 ст. 58 МК України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини 10 цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT) (частина 1 статті 64 «Резервний метод» МК України).

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митниці документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

У свою чергу, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах 5 і 6 статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У відповідності до Правил заповнення графи 20 декларації митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18.06.2012 за № 984/21296 (далі - Наказ № 599), до зазначених в пункті 6) частини 2 статті 53 МК України транспортних (перевізних) документів, а також документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

У разі якщо документи, зазначені у частині 2 статті 53 МК України, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митниці зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (частина 3 статті 53 МК України).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (частини 5 - 6 статті 53 МК України).

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, 3 ст. 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митницею під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині 1 статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митниця визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Приписами ч. ч. 1, 2 ст. 55 МК України, передбачено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митницею у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною 6 статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митницею письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною 3 статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини 7 цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Згідно з нормами ч. 12 ст. 264 МК України, у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митниці заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі.

Слід врахувати, що приписи МК України, зобов`язують митний орган зазначити конкретні та чіткі обставини, які викликали сумніви у достовірності заявленої митної вартості товарів, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також, належним чином обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.

Під час розгляду спору в суді першої інстанції було встановлено, що достовірність задекларованої позивачем митної вартості товару, було поставлено відповідачем під сумнів через висновок про те, що документи надано позивачем не в повному обсязі, вони містять розбіжності і вони не підтверджують митну вартість об`єктивно та достовірно, а саме, в частині такої складової митної вартості, як витрати на транспортування оцінюваних товарів.

Висновок щодо неналежного підтвердження розміру витрат на перевезення товару обгрунтовано митницею не наданням документів первинного бухгалтерського обліку, що стосуються такого перевезення (заявки на перевезення, акту виконаних робіт (послуг), рахунку на оплату транспортно-експедиційних послуг, банківських платіжних документів на підтвердження оплати такого рахунку).

Як вбачається з матеріалів справи, для підтвердження вартості транспортних витрат позивачем надано лише договір на транспортно-експлуатаційне обслуговування від 10.06.2014 року, рахунок на оплату від 27.12.2019 року 32572 та довідку про транспортні витрати від 27.12.2019 № 692.

Відповідно до умов договору №06/02-2014 (п.1.2) транспортно-експедиційне обслуговування позивача здійснюється відповідно до заявок або доручень, які є невід`ємною частиною договору.

Згідно з пунктом 2.2.3 вказаного Договору Замовник надає доручення Виконавцю транспортно-експедиційних послуг поштою, електронною поштою або факсом.

Апеляційний суд наголошує, що за такого договірного регулювання та вимог закону щодо письмової форми договору транспортно-експедиційного обслуговування, а значить і письмової форми невід`ємних частин такого договору (заявок, доручень), позивач мав надати митному органу заявку на транспортне обслуговування, яка б містила істотні умови транспортування розмитнюваного вантажу.

Заявка-довіреність №138 від 09.12.2019 року видана позивачем транспортому підприємству «Транскарго» на приймання та доставку позивачеві вантажів, які вже прибули на територію України. Ця заявка не містить відомостей про вартість та інші умови транспортування вантажу до портів України.

Суд першої інстанції не надав оцінки тому факту, що декларантом до митного оформлення не надано належні транспортні , (перевізні) документи, які підтверджують числове значення витрат на транспортування товару до кордону, передбачені розділом ІІІ Правил заповнення декларацій митної вартості, затверджених наказом Мінфіну від 24.05.12 №599.

Довідка про транспортні витрати № 807 від 27.12.2019 року не дає можливості перевірити правильність заявлених числових значень транспортних витрат, оскільки ПП «Транскарго», яке видало довідку, згідно з заявкою- довіреністю не було уповноваженне на надання послуг по транспортуванню контейнера від місця завантаження Квіндао до порту Чорноморськ.

Рахунок на оплату № 2572 від 27 грудня 2019 року виставлений за морську доставку контейнера.

З найменування послуги, зазначеної в рахунку від 27.12.2019 №2572, не можливо достовірно встановити чи включено до складу цієї послуги крім морського фрахту ще й послуги ПП «ТРАНСКАРГО» та інші платежі, пов`язані з перевезенням товару. Також, слід зазначити, що у відповідності з пунктом 3.2. договору на транспортно-експедиційне обслуговування рахунок має бути оплачений протягом двох банківських днів з дня його виставлення.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що саме на день подання позивачем митної декларації від 13.01.2020 року рахунок від 27.012.2019 № 2572 мав бути оплачений, проте ні відповідачу під час митного контролю, ні суду під час розгляду даної справи в суді першої інстанції, документи, що підтверджують оплату вказаного рахунку або наявність відповідної кредиторської заборгованості позивачем надано не було. Під час розгляду апеляційної скарги також не було надано відповідних доказів на спростування її доводів з цього приводу.

Таким чином, поданий позивачем пакет документів для підтвердження витрат на транспортування як складової митної вартості не є повним та не підтверджує фактичне понесення вказаних витрат у заявленій сумі.

Висновок суду першої інстанції про необгрунтованість рішення митниці про коригування митної вартості на підставі резервного методу є безпідставним.

Оскаржуване рішення митниці містить необхідну інформацію, передбачену ч.2 ст.55 МКУ та п.2.1. глави ІІ Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених Наказом Мінфіну № 598 від 24.05.2012 року, зареєстрованого в Мінюсті 01.06.2012 за № 883/21195.

Відповідач під час розгляду спору обґрунтував в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товару рівень визначеної ним митної вартості з посиланням на номери митних декларацій, що використані як джерела інформації для визначення митної вартості, та навів розрахунки рівня такої вартості. Правильність таких розрахунків позивач не поставив під сумнів та не довів такі доводи належними доказами.

Колегія суддів наголошує, що відсутність хоча б однієї складової митної вартості, що є обов`язковою при її обчисленні, унеможливлює застосування основного методу визначення митної вартості - за ціною договору, про що вказано у ч. 2 ст. 58 МК України, норма якої має імперативний характер, враховуючи, що позивачем не підтверджено митну вартість товару за ціною контракту, оскаржуване рішення Київської міської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та таким, що винесено на підставі та в межах норм чинного законодавства.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції дана не вірна оцінка дійсним обставинам справи, порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. У зв`язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби - задовольнити, рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 червня 2021 року - скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Віст Груп» - відмовити.

Згідно з ч. 2 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині.

У відповідності до ст. 317 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення першої інстанції повністю або частково та ухвалює нове рішення у відповідній частині в разі: неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції , обставинам справи; неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процессуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 червня 2021 року скасувати.

У позові Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІСТ ГРУП» до Київської митниці Держмитслужби про визняння протиправним та скасування рішення Київської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів від 14.01.2020 №100000/2020/100003/2 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 24 січня 2022 року.

Головуючий суддя Судді:Л.Т. Черпіцька О.Є. Пилипенко Я.М. Собків