Справа № 205/5979/20 (2-а/205/125/20)
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2022-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
03 лютого 2022 року м. Дніпросправа № 205/5979/20 (2-а/205/125/20)
Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),
суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,
перевіривши на відповідність вимогам Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради
на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 жовтня 2020 року у справі № 205/5979/20 (2-а/205/125/20)
за позовом ОСОБА_1
до головного спеціаліста - інспектора з паркування відділу контролю за стоянкою і зупинкою інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Величка Володимира Олександровича, Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради
про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення та закриття провадження у справі, -
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції в частині стягнення судових витрат, скаржник оскаржив її в апеляційному порядку.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 06 листопада 2020 року апеляційну скаргу залишено без руху з підстав несплати судового збору.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 25 листопада 2020 року скаржнику відмовлено у задоволенні заяви про надання подовженого строку для усунення недоліків апеляційної скарги, апеляційну скаргу повернуто у зв`язку з невиконанням скаржником в повному обсязі вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.
12 лютого 2021 року скаржник вдруге оскаржив ухвалу суду першої інстанції в апеляційному порядку.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 09 березня 2021 року апеляційну скаргу скаржника залишено без руху і надано строк упродовж десяти днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме для зазначення інших підстав поновлення строку апеляційного оскарження.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2021 року (у складі колегії суддів: головуючий суддя Панченко О.М., судді Іванов С.М., Чередниченко В.Є.) відмовлено у відкритті апеляційного провадження у справі № 205/5979/20 (2-а/205/125/20) за апеляційною скаргою Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 жовтня 2020 року.
Інспекцією з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради була подана касаційна скарга на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2021 року.
Постановою Верховного Суду від 16 листопада 2021 року касаційну скаргу Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради задоволено, ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2021 року скасовано, а справу направлено до Третього апеляційного адміністративного суду для продовження розгляду на стадії вирішення питання щодо відкритті апеляційного провадження.
Підставою для скасування ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження судом касаційної інстанції було зазначено неврахування того, що відповідачем-2 18 березня 2021 року та 22 березня 2021 року подані заяви про поновлення строку звернення до суду на виконання ухвали суду від 09 березня 2021року, оцінка яких судом апеляційної інстанції не надавалась, а тому висновок суду апеляційної інстанції, покладений в основу ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження від 20 квітня 2021 року є передчасним.
На виконання вимог суду касаційної інстанції, апеляційним судом було розглянуто матеріали апеляційної скарги, поданої 12.02.2021 року Інспекцією з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, а також клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження ухвали суду першої інстанції (а.с. 99, 104).
Ухвалою від 07 грудня 2021 року було встановлено відсутність поважних причин пропуску строку звернення до суду, а також неповну сплату судового збору; апеляційну скаргу Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01.10.2020 р. у справі №205/5979/20 (2-а/205/125/20) залишено без руху. Надано скаржнику строк упродовж десяти днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме, запропоновано: вказати інші підстави поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01.10.2020 р.; надати докази сплати судового збору в сумі 168,00 грн.
На виконання вимог ухвали суду від 07 грудня 2021 року скаржник подав 16 грудня 2021 року платіжне доручення № 865 від 13 грудня 2021 року про сплату судового збору в сумі 168,00 грн, а також заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження.
У вказаній заяві скаржник зазначає, що ним було в межах строку, встановлено ст. 295 КАС України, подано апеляційну скаргу на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01.10.2020 року.
Зазначає, що ухвалою суду від 06.11.2020 року апеляційну скаргу було залишено без руху та надано строк 10 днів з дня отримання ухвали для сплати судового збору.
Інспекція була позбавлена можливості сплатити судовий збір у зв`язку із блокуванням Управління ДКСУ у Шевченківському районі м. Дніпра рахунків інспекції з метою виконання судового рішення по виконавчому листу, виданому в цій справі, на користь ОСОБА_1 .
Судовий збір було сплачено 25 листопада 2020 року, втім, суд занадто формально застосував норми процесуального права та ухвалою від 25 листопада 2020 року повернув апеляційну скаргу заявнику. Ухвала одержана заявником 28 січня 2021 року.
Повторно заявником подано апеляційну скаргу 12 лютого 2021 року, тобто у строки, як вважає скаржник, передбачені ст. 295 КАС України.
Скаржник вважає, що суд не має проявляти надзвичайний формалізм та забезпечити доступ до правосуддя, а тому просить поновити строк оскарження ухвали Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01.10.2020 року.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що клопотання про поновлення строку не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Як вбачається з матеріалів справи, у відкритому судовому засіданні 01 жовтня 2020 року за відсутності скаржника оголошено вступну та резолютивну частини ухвали. Повний текст ухвали складений 06 жовтня 2020 року, ухвала отримана скаржником 19 жовтня 2020 року, апеляційну скаргу подано 28 жовтня 2020 року, тобто із дотриманням строку, встановленого ст. 295 КАС України.
Доводи скаржника щодо занадто формального ставлення апеляційного суду під час прийняття ухвали про повернення апеляційної скарги заявнику від 25 листопада 2020 року не можуть бути прийняті до уваги, оскільки така ухвала є самостійним процесуальним рішенням іншого складу суду, яке за нормами процесуального закону може бути оскаржене в касаційному порядку.
Таким чином, суд апеляційної інстанції не має права надавати будь-яку іншу оцінку обставинам, встановленим ухвалою апеляційного суду, яка набрала законної сили. Правом касаційного оскарження ухвали від 25 листопада 2020 року скаржник не скористався.
Доводи скаржника щодо дотримання строків, передбачених ст. 295 КАС України, під час повторного звернення з апеляційною скаргою 12 лютого 2021 року, які скаржник вочевидь відраховує з часу отримання ухвали про повернення первісної апеляційної скарги 28 січня 2020 року, не ґрунтуються на нормах КАС України.
Разом з тим, такий строк, 15 днів - є занадто великим з урахуванням того, що судовий збір вже був сплачений у визначеній судом сумі 25 листопада 2020 року, і скаржником не повідомляється про інші об`єктивні перешкоди, які завадили йому звернутися до суду у стислий строк. Отже, не можна вважати, що вдруге апеляційну скаргу подано без зайвих зволікань.
Крім того, колегія суддів зазначає, що підстави для поновлення строку апеляційного оскарження, викладені у клопотанні від 18 березня 2021 року (поштою отримано 22 березня 2021 року), а також у клопотанні від 16 грудня 2021 року є фактично тотожними.
Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 3 квітня 2008 року).
За змістом процесуального закону поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.
У пункті 74 рішення Європейського суду з прав людини "Лелас проти Хорватії" суд звертав увагу на те, що "держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Іншими словами, ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу".
У справі "Рисовський проти України" Європейський суд з прав людини "... підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок … і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси…".
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 року у справі "Креуз проти Польщі" "право на суд" не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими.
Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Отже, наведені скаржником доводи не можуть свідчити про наявність поважних підстав, які об`єктивно перешкоджали скаржнику у встановлений ч. 2 ст. 295 КАС України строк оскаржити ухвалу суду першої інстанції, а тому клопотання скаржника про поновлення строку на апеляційне оскарження задоволенню не підлягає.
Згідно п. 4 ч. 1 ст. 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.
Керуючись п. 4 ч. 1 ст. 299, ст. 321 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -
Відмовити у відкритті апеляційного провадження у справі № 205/5979/20 (2-а/205/125/20) за апеляційною скаргою Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради від 12 лютого 2021 року на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 жовтня 2020 року.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги в порядку та строк, що визначені статтями 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя О.М. Панченко

суддя С.М. Іванов

суддя В.Є. Чередниченко