Справа № 160/15401/21
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2022-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

01 лютого 2022 року м. Дніпросправа № 160/15401/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),

суддів: Прокопчук Т.С., Шлай А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпро апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Стронгпак Україна»

на додаткове рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2021 року, (суддя суду першої інстанції Жукова Є.О.), прийняте в порядку письмового провадження в м. Дніпро, в адміністративній справі №160/15401/21 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Стронгпак Україна» до Дніпровської митниці про скасування карток відмови, -

ВСТАНОВИВ:

Додатковим рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2021 року відмовлено у задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Стронгпак Україна» про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень витрат на правничу допомогу у розмірі 7000 грн.

Не погодившись з рішенням суду відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм процесуального просить додаткове рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про задоволення заяви про стягнення витрат на правничу допомогу.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що на підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем було подано всі необхідні документи, зміст та форма, яких відповідає вимогам закону та повністю підтверджує понесені витрати. Також, позивач зазначає, що документи, що підтверджують витрати на правову допомогу є посилання на рішення про коригування митної вартості товару, яке є предметом позовних вимог в адміністративній справі №160/15401/21, відтак той факт, що в документах немає посилань на номер справи не може бути підставою відмови в стягненні коштів.

Судом було здійснено заміну сторони у справі, замінено відповідача у справі Дніпровську митницю Держмитслужби на його правонаступника Дніпровську митницю.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у стягненні на користь позивача витрат на правничу допомогу суд першої інстанції виходив з того, що надані копії документів на підтвердження витрат на правничу допомогу не містять посилань на номер судової справи, відтак не є належним підтвердженням понесених витрат.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини другої статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

За змістом частини третьої статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини четвертої статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною п`ятою статті 134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За положеннями статті 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України, від 10 грудня 2009 року у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12 жовтня 2006 року у справі Двойних проти України, від 30 березня 2004 року у справі Меріт проти України, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17.09.2019 року у справі № 810/3806/18, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Так, на підтвердження зазначеного, представником позивача було подано договір про надання правової допомоги №07/07/21 від 07.07.2021 р.; ордер на надання правничої допомоги серія АЕ №1088387 від 26.08.2021 р.; додаткову угоду №1 до договору про надання правової допомоги №07/07/21 від 07.07.2021; рахунок №83 від 23.09.2021 р; акт надання послуг №83 від 23.09.2021; платіжне доручення №8951 від 23.09.2021 р; рахунок №90 від 15.10.2021 р; акт надання послуг №90 від 15.10.2021 р; платіжне доручення №9151 від 18.10.2021 р.

Так, відповідно до додаткової угоди №1 до договору про надання правничої допомоги№07/07/21 від 07.07.2021 року визначено вартість послуг адвоката.

Згідно з актами надання послуг, позивачу надано такі послуги з правничої допомоги:

1) Ознайомлення з матеріалами справи, аналіз галузевого законодавства, аналіз судової практики у справах та розробка правової позиції щодо захисту порушеного права (2000 грн.).

2) Підготовка та подання позовної заяви до Дніпропетровського окружного адміністративного суду про скасування рішення про коригування митної вартості товарів Дніпровської митниці Держмитслужби від 24.06.2021 року №UA110090/2021/300010/1 (3000 грн).

3) Підготовка та надання відповіді на відзив по справі №160/15401/21.

Суд зазначає, що договір про надання послуг правової допомоги містять посилання на рішення про коригування митної вартості товару, яке оскаржується у даній справі.

Акт про надання правової допомоги №83 та рахунки на оплату послуг містить посилання на договір про надання правової допомоги.

В свою чергу акт про надання правової допомоги №90 від 15.10.2021 року містить посилання на номер судовому справи.

Отже, надані позивачем копії документів безумовно підтверджують факт надання правової допомоги позивачу саме в цій адміністративній справі.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про відсутність підстав для стягнення на користь позивача витрат на правничу допомогу.

Посилання суду першої інстанції на позицію Верховного Суду в адміністративній справі №9901/350/18 є безпідставними, оскільки судом касаційної інстанції прийято судове рішення за наслідками надання оцінки зовсім інших, ніж в даній вправі, документів, які надавались на підтвердження витрат на правничу допомогу.

Водночас, надаючи оцінку обґрунтованості обсягу заявлених до відшкодування витрат на правничу допомогу, суд апеляційної інстанції зазначає, зазначений в акті виконаних послуг вид правової допомоги такий як «ознайомлення зі справою, аналіз галузевого законодавства, аналіз судової практики у справах та розробка правової позиції щодо захисту порушеного права» фактично є складовою частиною такої послуги як «підготовка так подання позовної заяви», відтак не може розцінюватись як окрема юридична послуга.

Таким чином, сума витрат на правничу допомогу у розмірі 2000 грн. стягненню на користь позивача не підлягає.

Крім того, дослідивши наданій позивачем копії документів, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу за складання та подання адміністративного позову та відповіді на відзив вартістю 5000.00 грн. не є співмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу, з урахуванням реального часу, необхідного для виконання відповідних робіт (послуг), а тому підлягають стягненню з відповідача. На думку колегії суддів, сума витрат на правничу допомогу яка відповідає складності справи та обсягу наданих послуг становить 3000 грн.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає за необхідне додаткове рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про часткове задоволення заяви позивача про стягнення витрат на правничу допомоги.

Керуючись ст. ст. 243, 308, 311, 315, 317, 321, 325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Стронгпак України» - задовольнити частково.

Додаткове рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2021 року в адміністративній справі № 160/15401/21 скасувати та прийняти нову постанову.

Заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Стронгпак Україна» - задовольнити частково.

Стягнути з Дніпровської митниці (43971371), за рахунок бюджетних асигнувань, суму витрат на правничу допомогу у розмірі 3000 грн. на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Стронгпак Україна».

В іншій частині в задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Стронгпак Україна» - відмовити.

Постанова набирає законної сили та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Головуючий - суддя О.О. Круговий

суддя Т.С. Прокопчук

суддя А.В. Шлай