Справа № 160/6413/21
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2022-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 січня 2022 року м. Дніпросправа № 160/6413/21
(суддя Врона О.В., м. Дніпро)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Панченко О.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 липня 2021 року у справі №160/6413/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 20 квітня 2021 року звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, згідно з яким просить:

- визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо зарахування періоду роботи у колгоспі «Прогрес», КСП «Прогрес» з 20.05.1986 року по 05.05.1996 року до страхового стажу ОСОБА_1 - протиправною;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області: зарахувати до страхового стажу позивача ОСОБА_1 період роботи у колгоспі «Прогрес», КСП «Прогрес» з 20.05.1986 року по 05.05.1996 року;

- призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 01.04.2021 року.

Позов обґрунтовано тим, що відповідач безпідставно не зарахував до страхового стажу період роботи позивача у колгоспі «Прогрес», КСП «Прогрес» з 20.05.1986 року по 05.05.1996 року не зважаючи на те, що трудова книжка містить усі необхідні записи про роботу і є достатнім підтвердженням права на пенсійне забезпечення.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 липня 2021 року позов задоволено частково.

Суд, визнав протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо зарахування періоду роботи у колгоспі «Прогрес», КСП «Прогрес» з 20.05.1986 року по 05.05.1996 року до страхового стажу ОСОБА_1 .

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи у колгоспі «Прогрес», КСП «Прогрес» з 20.05.1986 року по 05.05.1996 року.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути питання про призначення пенсії ОСОБА_1 за заявою від 23.03.2021 року, з урахуванням правової позиції, викладеної у цьому рішенні, та зарахованих періодів роботи ОСОБА_1 цим судовим рішенням. У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовив.

Рішення суду мотивовано тим, що позивач має відповідні записи у трудовій книжці щодо спірних періодів роботи, та ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження його трудового стажу. Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо спірних періодів роботи позивача відповідачем суду не надано, а тому їх безпідставно не взято до уваги відповідачем при обрахуванні стажу роботи, необхідного для призначення пенсії.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального права та неповного встановлення обставин, що мають значення для справи, оскаржив його до апеляційного суду.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що у відповідача немає законних підстав для врахування спірного періоду до страхового стажу позивача, оскільки надані позивачем довідки щодо спірного періду роботи містять розбіжності з відомостями його паспортних даних у зазначенні його призвіща. Питання щодо встановлення фактів, що мають юридичне значення не передбачено ст. 2 КАС України, оскільки вирішується відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України.

Згідно з відзивом на апеляційну скаргу, позивач зазначаючи про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 .

23.03.2021 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком.

13.04.2021 року відділом призначення пенсій Управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 13.04.2021 року надано відповідь, оформлену листом №0400-010301-8/52908, в якій повідомлено, що до страхового стажу позивача не враховано період роботи згідно з наданої довідки від 25.01.2021 року №424/АП/04-36-68-01 з податкової інспекції про спосіб оподаткування, оскільки прізвище не відповідає даним паспорту; згідно з архівних довідок №Г-31/01-19 від 28.01.2021 року та №6/г-5/01-36 від 26.01.2021 року період роботи в колгоспі «Прогрес» з 20.05.1986 року по 30.04.1996 року, оскільки прізвище не відповідає даним паспорту. Враховуючи викладене, відділом прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи (а.с.14-15). Правомірність дій відповідача щодо не зарахування позивачу періоду роботи у колгоспі «Прогрес», КСП «Прогрес» з 20.05.1986 року по 05.05.1996 року та не призначення пенсії за віком є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухвалені оскарженого рішення виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За правилами частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, з яким кореспондується обов`язок держави щодо його забезпечення. Реалізація цього обов`язку здійснюється органами державної влади відповідно до їх повноважень.

Зазначене у вказаній статті право деталізоване у Законах України від 05.11.1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788) та від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058).

Закон України «Про пенсійне забезпечення» відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій, спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих; та гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Згідно зі статтею 1 Закону №1788 громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Частиною 1 статті 26 Закону №1058 визначено умови призначення пенсії за віком, відповідно до якої особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Згідно статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року за № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з п. 20 вказаної постанови, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Порядок ведення трудових книжок колгоспників врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 за №310, та чинних на час розгляду справи (надалі по тексту також - Основні Положення).

Відповідно до пунктів 1, 2 Основних Положень трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.

До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (пункт 5 Основних Положень).

Згідно з пунктом 6 Основних Положень всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.

Також слід відмітити про встановлений взірець трудової книжки колгоспника, відповідно до якого трудова книжка колгоспника містить окремі розділи: ІІІ "членство в колгоспі", де зазначаються відомості про прийом в члени колгоспу, припинення членства в колгоспі та причини такого припинення, відомості про документ, на підставі якого внесений запис; ІV "відомості про роботу" - відомості про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, із зазначенням причин та відомості про документ, на підставі якого внесений запис; V "трудова участь у громадському господарстві" - встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі, відомості про документ, на підставі якого внесений запис.

Відповідно до пункту 8 Основних Положень, трудові книжки зберігаються в правлінні колгоспу як бланки суворої звітності, а при припиненні членства в колгоспі видаються їх власникам на руки.

Трудова діяльність членів колгоспів підтверджується трудовою книжкою колгоспника встановленого зразка, що є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів, та до якої вносяться відомості, зокрема про прийом роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, а також трудову участь у громадському господарстві (встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі).

Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.

Згідно відомостей, які містяться в трудовій книжці колгоспника позивача № НОМЕР_2 від 14.07.1986 року, відомо, що позивач працював у періоди не зараховані відповідачем, в колгоспі «Прогрес»:

- 1986 рік відпрацював 157 людино-днів проти встановленого мінімуму - 157;

- 1987 рік відпрацював 281 людино-днів проти встановленого мінімуму 280;

- 1988 рік відпрацював 302 людино-днів проти встановленого мінімуму 280;

- 1989 рік відпрацював 280 людино-днів проти встановленого мінімуму 280;

- 1990 рік відпрацював 279 людино-днів проти встановленого мінімуму 270;

- 1991 рік відпрацював 287 людино-днів проти встановленого мінімуму 270;

- 1992 рік відпрацював 317 людино-днів проти встановленого мінімуму 270;

- 1993 рік відпрацював 296 людино-днів проти встановленого мінімуму 270;

- 1994 рік відпрацював 305 людино-днів проти встановленого мінімуму 270;

- 1995 рік відпрацював 275 людино-днів проти встановленого мінімуму 270;

- 1996 рік відпрацював 110 людино-днів проти встановленого мінімуму 270 (вийшов з членів колгоспу 05.05.1996 року). Крім того, позивач працював в період з 01.06.1996 року по 01.08.1996 року за договором в будівельній бригаді КСП «Аврора», та в КСП «Прогрес» з 01.04.1997 року по 30.09.1997 року (а.с.11-13).

Не зараховуючи вказані періоди роботи позивача, відповідач зазначає, що прізвище позивача в поданих ним уточнюючих довідках не відповідає даним паспорту.

ОСОБА_1 23.03.2021 року разом із заявою про призначення пенсії надав до Головного управління наступні документи:

- архівну довідку від 26.01.2021 року № 6/г-5/01-36, де зазначено про рекомендування загальним зборам колгоспників прийняти в члени колгоспу « ОСОБА_1 » - « ОСОБА_1 » - «Так у документах» (російською мовою) (а.с.41 зворот);

- архівна довідка від 28.01.2021 року № Г-31/01-19, де зазначено з травня 1986 - по серпень 1988 років - « ОСОБА_1 », з вересня 1988 по грудень 1989 років - « ОСОБА_1 », 1990-1992 роках - « ОСОБА_1 », 1993- 1996, 1998-1999 роках - « ОСОБА_1 .», в 2000 році - « ОСОБА_1 », що не відповідає паспорту « ОСОБА_1 » (російською мовою) (а.с.41).

Як свідчать документи, надані ОСОБА_1 , у паспорті, виданому 06.04.2004 року серії НОМЕР_1 , зазначено прізвище, ім`я та по-батькові на українській і російській мові відповідно « ОСОБА_1 », « ОСОБА_1 », що має розбіжність з архівними довідками від 26.01.2021 року № б/г-5/01-36 та від 28.01.2021 року № Г-31/01-19 (а.с.38).

Враховуючи те, що статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, при цьому у відповідності до п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 року № 637 підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами здійснюється лише у випадку відсутності трудової книжки або відсутності в ній записів, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач безпідставно не врахував спірний період роботи позивача, відомості про який містять записи трудової книжки до страхового стажу позивача.

Враховуючи положення статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п.20 вищезазначеного Порядку, суд апеляційної інстанції вважає помилковими доводи відповідача про необхідність у спірних відносинах вирішити питання щодо встановлення фактів, що мають юридичне значення у відповідності до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує й те, що на час первісного заповнення трудової книжки діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СССР від 20.06.1974 №162 (в редакції постанови Держкомпраці СССР від 02.08.1985 №252 зі змінами, внесеними постановою Державним комітетом СССР з праці та соціальних питань від 19.10.1990 №412, пунктом 1.2 якої передбачалося, що прийом на роботу без трудової книжки не допускається.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області - залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 липня 2021 року у справі №160/6413/21 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 19 січня 2022 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов

суддя О.М. Панченко