Справа № 240/5795/21
Суддя: Гурін Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2022-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
11 лютого 2022 року м. Житомир справа № 240/5795/21
категорія 109020100
Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гуріна Д.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання протиправною відмови, зобов`язання вчинити певні дії,
- визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, оформлену листом від 05.10.2020 №С-8755/0-1559/0/22-20, у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовним розміром 2.0 гектара на території Житомирського району, Троянівської сільської ради;
- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області надати дозвіл ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 (два) гектара, яка розташована на території Житомирського району, Троянівської сільської ради, з підстав протиправності вказаної відмови на думку позивача.
Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.
У позовній заяві позивач зазначив, що у вересні 2020 року звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою. Листом від 05.10.2020 Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області відмовило у наданні дозволу у зв`язку з тим, що графічні матеріали додані до заяви не відповідають вимогам закону. Позивач вважає, що відмова з наведених підстав є протиправною, у зв`язку з чим звернувся до суду.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою.
На заяву ОСОБА_1 Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області надіслало лист №С-8755/0-1559/0/22-20 від 05.10.2020, у якому повідомило заявника про те, що відповідно до доданих до заяви графічних матеріалів неможливо визначити відповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів та містобудівної документації, в тому числі неможливо точно визначити місце розташування земельної ділянки, запланованої до відведення, в проектних межах через масштаб графічних матеріалів. 04.06.2020 рішенням Троянівської сільської ради №36 надано погодження ОСОБА_1 на оренду земельної ділянки, запланованої до відведення. За наведених обставин Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області відмовило ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою (а.с. 14, 15).
Отже, з наведеного листа вбачається, що причиною відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою стала неможливість визначення місця розташування запитуваної земельної ділянки за картографічними матеріалами, доданими до заяви, у зв`язку з чим Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області не змогло з`ясувати чи відноситься запитувана земельна ділянка до земель сільськогосподарського призначення державної власності та чи поширюється компетенція Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області на розпорядження запитуваною земельною ділянкою.
Перевіряючи відмову Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області на відповідність її вимогам частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд виходить з наступного.
Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 22 Земельного кодексу України, землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.
До земель сільськогосподарського призначення належать: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо).
Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.
Приписами частин 1, 2 статті 116 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.
Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Частиною 1 статті 117 Земельного кодексу України передбачено, що передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність чи навпаки здійснюється за рішеннями відповідних органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, які здійснюють розпорядження землями державної чи комунальної власності відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.
За приписами частини 4 статті 122 Земельного кодексу України, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.
Відповідно частини 6 статті 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.
У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
Згідно з частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.
Пунктом "б" частини 1 статті 121 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності, зокрема для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що з метою реалізації права громадян на отримання (придбання) у власність земельної ділянки особа звертається з відповідною заявою чи клопотанням до органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. До заяви додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.
Водночас, за приписами частини 7 статті 118 Земельного кодексу України підставою відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_1 додав до своєї заяви графічні матеріали, а саме: викопіювання з публічної карти (плану), на якому позначив бажане місце розташування земельної ділянки (а.с. 13).
Однак, земельні ділянки можуть бути відсутні на Публічній кадастровій карті України з різних причин, що не означає те, що не можливо визначити її місцезнаходження у інший спосіб, ніж через пошук за кадастровим номером.
Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області могло скористатися наданими йому повноваженнями та встановити місцезнаходження запитуваної земельної ділянки, однак не зробило цього, а відмовило у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою з формальних причин, що не відповідає положенням частини 7 статті 118 Земельного кодексу України, у зв`язку з чим суд вважає таку відмову протиправною.
Щодо обраного позивачем способу захисту порушеного права, а саме: позовної вимоги про зобов`язання відповідача надати дозвіл, суд вважає, що у такому вигляді не можуть бути задоволені позовні вимоги.
Як встановлено судом, відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою мала місце з формальних причин, тобто Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області не вирішило заяву по суті, не дослідило заяву на наявність підстав для її задоволення або відмови у її задоволенні, у тому числі чи має ОСОБА_1 досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі, тощо, таким чином відповідач не вичерпав дискреційні повноваження щодо розгляду заяви, а тому суд вважає, що з урахуванням положень статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, належним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області повторно розглянути заяву позивача.
Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду позивачем сплачено 908 грн 00 коп. судового збору, у зв`язку з частковим задоволенням позову суд стягує з відповідача на користь позивача 454 грн 00 коп. на відшкодування витрат зі сплати судового збору.
Керуючись статтями 9, 77, 90, 139, 243, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,
Визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовним розміром 2,0 гектара на території Житомирського району, Троянівської сільської ради.
Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 гектара, яка розташована на території Троянівської сільської ради Житомирського району Житомирської області.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області на користь ОСОБА_1 454 грн 00 коп. на відшкодування витрат зі сплати судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати до Сьомого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу на рішення суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Суддя Д.М. Гурін