Справа № 280/3555/21
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2022-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

02 лютого 2022 року м. Дніпросправа № 280/3555/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Мельника В.В. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Сафронової С.В.,

за участю секретаря судового засідання Ліненко А.О.,

розглянувши у відкритому

судовому засіданні в м. Дніпро

апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2021 року (головуючий суддя Сацький Р.В.) в адміністративній справі

за позовом Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго»

до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго» (далі - Позивач) звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (далі - Відповідач), в якому просило:

- визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Запорізькій області щодо - визнати протиправними дії відповідача з нарахування позивачу пені по податку на додану вартість у загальному розмірі 39681343,85 грн в період з 25.05.2020 по 01.03.2021;

- зобов`язати відповідача внести зміни до інтегрованої картки платника позивача шляхом виключення з неї операцій по нарахуванню пені з податку на додану вартість у загальному розмірі 39681343,85 грн в період з 25.05.2020 по 01.03.2021.

В обґрунтування адміністративного позову, зокрема, зазначено про те що, контролюючим органом не правомірно у період з 25.05.2020 по 01.03.2021 нараховано ПАТ «Запоріжжяобленерго» пеню з податку на додану вартість у загальному розмірі 39681343,85 грн, що підтверджується даними інтегрованої картки платника, оскільки податковий орган здійснив нарахування пені без прийняття податкового повідомлення-рішення. Позивач зазначав, що починаючи з 23.05.2020, контролюючий орган здійснює нарахування пені з податку на додану вартість лише шляхом визначення платнику податків суми грошового зобов`язання та прийняття відповідного податкового повідомлення-рішення, а, у разі не погашення такого грошового зобов`язання в строк, встановлений пунктом 57.3 статті 57 Податкового кодексу України, нарахована пеня стає податковим боргом та може бути стягнута з платника податків. Всупереч вимогам названого законодавства контролюючий орган в період з 25.05.2020 по 01.03.2021 здійснив нарахування пені без прийняття податкового повідомлення-рішення та фактично стягнув нараховану пеню в якості податкового боргу в день її нарахування.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2021 року по справі №280/3555/21 адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено (а.с. 114-116).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі Відповідач, із посиланням на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняте нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано, зокрема, тим, що судом першої інстанції не взято до уваги те, що підставою для нарахування пені є у випадку, визначеному пп. 129.1.1 п. 129.1 ст. 129 ПКУ, несплата платником податків суми узгодженого грошового зобов`язання у встановлені Кодексом строки. Відповідно до п. 42-1.7 ст. 42 ПКУ у разі видалення помилки в електронному кабінеті платник податку повинен звернутися з відповідним повідомленням до методолога електронного кабінету та до технічного адміністратора. Згідно з п. 42-1.10 ст. 42 ПКУ у разі якщо у роботі електронного кабінету виявлена технічна та/або методологічна помилка чи технічні збої і така помилка/збої визнані технічним адміністратором та/або методологом електронного кабінету або згідно з повідомленням на офіційному веб-порталі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, або її існування підтверджено рішенням суду, підстави для притягнення платника податків та/або його посадових осіб до адміністративної, кримінальної відповідальності за порушення податкового законодавства, що були зумовлені виключно технічною та/або методологічною помилкою чи технічним збоєм у роботі електронного кабінету, відсутні. Очевидним, на думку Відповідача, є той факт що в обох зазначених випадках законодавець відокремлював відповідальність за порушення податкового законодавства, що були зумовлені технічною та/або методологічною помилкою чи технічним збоєм у роботі електронного кабінету від інших порушень. Виходячи з системного аналізу зазначених вище норм, контролюючий орган вважає, що скасуванню може підлягати лише пеня, яка виникла внаслідок технічної та/або методологічної помилки у роботі електронного кабінету.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу Відповідач також зазначив про те, що прийняття податкового повідомлення-рішення з питань нарахування пені суперечить чинному законодавству України, зокрема Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків. Додатково Відповідач зазначає, що, на його думку, зобов`язання про внесення змін в інтегровану картку не може бути задоволено, адже пеня нараховується законно та обґрунтовано відповідно до податкового законодавства, яке встановлює строки сплати, а саме п. 129.4 ст. 129 ПК України пеня, визначена пп. 129.1.1 п. 129.1 цієї статті.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В судовому засіданні представник Відповідача вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі.

Представник Позивача проти вимог апеляційної скарги заперечив.

Заслухавши пояснення представників учасників справи, кожного окремо, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що в період з 25.05.2020 по 01.03.2021 контролюючим органом нараховано Позивачу пеню по податку на додану вартість в загальній сумі 39681343,85 грн. за порушення строків сплати грошових зобов`язань, що підтверджується даними інтегрованої картки платника ПАТ «Запоріжжяобленерго» та не заперечується Відповідачем (а.с. 10-35, 36-50).

Вищезазначений розмір пені платника податків визначено контролюючим органом без прийняття податкового повідомлення-рішення шляхом відображення відповідних показників в інтегрованій картці платника податків, відповідно до Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків та зборів, митних та інших платежів до бюджетів, що не заперечується учасниками справи.

Правомірність дій Відповідача щодо нарахування Позивачу пені за період з 25.05.2020 по 01.03.2021 є предметом судового розгляду у даній справі.

Приймаючи рішення по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновків про те, що:

- з 23.05.2020 відповідач мав обов`язок приймати податкове повідомлення - рішення щодо визначення платнику податків зобов`язання зі сплати пені, проте, у спірних правовідносинах відповідні рішення не приймались, що свідчить про недотримання контролюючим органом вимог Податкового кодексу України;

- оскільки до інтегрованої картки позивача було внесено інформацію про нарахування пені, яку суд вважає не вірно розрахованою, а Відповідачем не оспорюється розмір пені, заявлений Позивачем до коригування, задля повного відновлення порушених прав Позивача у справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для зобов`язання Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, як органу, відповідального за введення відповідних даних, внести зміни до інтегрованої картки ПАТ «Запоріжжяобленерго» шляхом виключення пені з податку на додану вартість у загальному розмірі 39681343,85 грн. в період з 25.05.2020 по 01.03.2021.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює Податковий кодекс України.

23.05.2020 набув чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», яким зокрема внесено зміни до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України.

Так, відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (в редакції з 23.05.2020), грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Отже, із набуттям чинності Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», пеня набула статусу грошового зобов`язання платника податків.

Згідно з п. 58.1 ст. 58 ПК України контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян).

Відповідно до пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо: згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Отже, з 23.05.2020 відповідач мав обов`язок приймати податкове повідомлення-рішення щодо визначення платнику податків зобов`язання зі сплати пені, проте, у спірних правовідносинах відповідні рішення не приймались, що свідчить про недотримання контролюючим органом вимог Податкового кодексу України.

При цьому, суд відхиляє посилання контролюючого органу на те, що з набуттям чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» не було внесено змін до Порядку прийняття податкових повідомлень-рішень та Порядку ведення оперативного обліку платників, оскільки зазначені акти є підзаконними, а тому у разі наявності розбіжностей контролюючий орган мав керуватися положеннями саме Податкового кодексу України.

Поряд із зазначеним, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що, при вирішенні питання правомірності нарахування Позивачу пені у період з 25.05.2020 по 01.03.2021, не менш важливим є врахуванням наступних обставин.

Згідно з пунктом 52-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України (із змінами, внесеними згідно із Законом № 591-IX від 13 травня 2020 року, які набрали чинності 29 травня 2020 року), за порушення податкового законодавства, вчинені протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), штрафні санкції не застосовуються, крім санкцій за: порушення вимог до договорів довгострокового страхування життя чи договорів страхування в межах недержавного пенсійного забезпечення, зокрема страхування додаткової пенсії; відчуження майна, що перебуває у податковій заставі, без згоди контролюючого органу; порушення вимог законодавства в частині: обліку, виробництва, зберігання та транспортування пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; цільового використання пального, спирту етилового платниками податків; обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками; здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального; здійснення суб`єктами господарювання операцій з реалізації пального або спирту етилового без реєстрації таких суб`єктів платниками акцизного податку; порушення нарахування, декларування та сплати податку на додану вартість, акцизного податку, рентної плати.

Протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), платникам податків не нараховується пеня, а нарахована, але не сплачена за цей період пеня підлягає списанню.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, і з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10 березня 2020 р. постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» встановлено з 12 березня на усій території України карантин.

Станом на дату звернення Позивача до суду з даним адміністративним позовом та на дату прийняття даного рішення суду апеляційної інстанції карантин, встановлений Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19) не завершено.

При цьому, з ІКП Позивача слідує, що спірна пеня нарахована контролюючим органом в період дії карантину, що не заперечувалось представником Відповідача в судовому засіданні під час розгляду даної справи в суді апеляційної інстанції.

Тобто, враховуючи положення пункту 52-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, підстави для нарахування ПАТ «Запоріжжяобленерго» пені у загальному розмірі 39 681 343, 85 грн. в період з 25.05.2020 по 01.03.2021 у контролюючого органу були відсутні, що, також свідчить про протиправність дій Відповідача з нарахування спірної пені.

Стосовно позовних вимог в частині зобов`язання внести зміни до інтегрованої картки платника Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» шляхом виключення з неї операцій по нарахуванню пені з податку на додану вартість у загальному розмірі 39681343,85 грн. в період з 25.05.2020 по 01.03.2021, апеляційний суд зазначає про таке.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Інтегрована картка платника податків це документ, що відображає стан розрахунків платника за податками, зборами тощо і невідображення у цій картці сплаченого платником податків податкового зобов`язання призводить до відображення в ній податкового боргу, що, своєю чергою, призводить до безпідставного застосування контролюючим органом до платника визначених в Податковому кодексі України заходів з погашення цього боргу.

Оскільки облік нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску відображається в інтегрованій картці платника, то, таким чином, матеріально-правовий інтерес платника податків полягає в тому, щоб дані інтегрованих карток правильно відображали фактичний стан розрахунків з бюджетом, реальну структуру податкових вигод та податкових зобов`язань платника податків.

Відповідно до положень пункту 1 Порядку № 422 перекручення (викривлення) показників неповне та/або несвоєчасне відображення у відповідних регістрах інформаційної системи, допущене як у результаті умисних дій працівників органів ДФС, так і внаслідок виникнення арифметичних та технічних помилок.

За змістом пункту 5 Порядку № 422 коригування даних в інформаційній системі органів ДФС здійснюється підрозділами, відповідальними за введення таких даних з первинних документів, за поточною датою.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що з огляду на встановлені обставини справи, Відповідач був обізнаний про відсутність підстав для нарахування Позивачу пені у спірний період з огляду на дію положень п. 52-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, однак відомості щодо помилково нарахованої пені в інтегрованій картці Позивача не виправив.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскільки до інтегрованої картки Позивача внесено інформацію про нарахування пені, правових підстав для нарахування якої з огляду на дію положень п. 52-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України не було, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для зобов`язання Відповідача, як органу, відповідального за введення відповідних даних, внести зміни до інтегрованої картки ПАТ «Запоріжжяобленерго» шляхом виключення пені з податку на додану вартість у загальному розмірі 39 681 343, 85 грн. в період з 25.05.2020 по 01.03.2021.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про задоволення адміністративного позову прийнято без порушення норм матеріального права, тому останнє підлягає залишенню без змін.

Доводи апеляційної скарги Відповідача спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування рішення суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Керуючись статтями 243, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2021 року по справі №280/3555/21 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

В повному обсязі постанова складена 09 лютого 2022 року.

Головуючий - суддя В.В. Мельник

суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.В. Сафронова