Справа № 640/13329/19
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2022-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Губської Л.В., Епель О.В., секретар судового засідання Романович І.І., за участі позивача ОСОБА_1 , його представника Правдюка П.А., представника відповідача Адамишина А.В., перекладача Роднєвої І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 серпня 2021 р. у справі за адміністративним позовом Громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В :

18.07.2021 року Громадянин Російської Федерації ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної міграційної служби України, яким просив визнати протиправним та скасувати рішення Державної міграційної служби України від 25 лютого 2019 року № 72-19, яким ОСОБА_1 було відмовлено у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту; зобов`язати Державну міграційну службу України вирішити питання щодо надання ОСОБА_1 захисту в Україні.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 серпня 2021 р. у задоволенні клопотання адвоката позивача Симоненка З.В. від 20.08.2019 року про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду відмовлено, адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без розгляду на підставі ч.3 та 4 ст.123 КАС України.

Не погоджуючись з такою ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. На думку апелянта, судом першої інстанції було допущено неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що позивачем пропущено строк звернення до суду з даним позовом з поважних причин.

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити. Представник відповідача заперечував проти її задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвалу суду необхідно залишити без змін, з наступних підстав.

Апеляційним судом встановлено, що предметом оскарження у цій справі є рішення від 25.02.2019 року №72-19 про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Спеціальним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України від 08.07.2011 року №3671-VI "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту" (із змінами і доповненнями) (далі також - Закон №3671-VI).

Відповідно до частини першої статті 12 Закону №3671-VI рішення про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, протягом п`яти робочих днів з дня отримання повідомлення про відмову можуть бути оскаржені в установленому законом порядку до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, а також до суду у строки, встановлені цим Законом.

30.09.2013 року Пленумом Вищого адміністративного суду України винесено постанову "Про внесення змін і доповнень до постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 25.06.2009 року №1 "Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов`язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні" зі змінами і доповненнями, внесеними постановами Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.06.2011 року №3, від 16.03.2012 року №3".

В пункті 20 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 30.09.2013 року №12 звернуто увагу судів на те, що строк у п`ять робочих днів для оскарження рішення про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, або про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, встановлений частиною першою статті 12 Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту", застосовується як для подання скарги до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, так і до строків звернення до суду з позовною заявою.

З огляду на зазначене, та беручи за увагу положення частини третьої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України і статті 12 Закону №3671-VІ, суд першої інстанції вірно визначив, що строк для оскарження рішення Державної міграційної служби України від 25.02.2019 року №72-19 встановлений у п`ять днів з дня письмового повідомлення про таке.

Проте, позивач звернувся до суду Окружного адміністративного суду міста Києва з даним позовом з пропуском строку звернення до суду, а саме 18.07.2019 року, при цьому позивач цей факт не заперечує.

На обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду, представником позивача зазначено, що позивачем 12.03.2019 року отримано повідомлення Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області від 04.03.2019 року №45 про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, підставою винесення якого є оскаржуване в цій справі рішення.

Представником позивача також зазначено, що вже 13.03.2019 року через кур`єрську службу направлено до Київського окружного адміністративного суду позов з метою оскарження рішення Державної міграційної служби України від 25.02.2019 року про відмову ОСОБА_1 у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту та очікував рішення Київського окружного адміністративного суду про відкриття провадження у справі та призначення дати судового засідання.

Зазначає, що після довготривалого не надходження будь-якої інформації, звернувся до Київського окружного адміністративного суду з проханням повідомити на якій стадії розгляд позову та яка дата судового засідання, однак судом повідомлено, що позов в інтересах ОСОБА_1 не зареєстровано.

Як доказ надіслання кур`єрською службою ТОВ "Текс Україна" позовної заяви до Київського окружного адміністративного суду, представником позивача долучено копію накладної від 13.03.2019 року №3382720.

Проте, як встановлено судом першої інстанції та не було спростовано позивачем в апеляційній інстанції, що згідно з офіційною відповіддю ТОВ «Текс-України» від 20.12.2019 року на судовий запит, суду повідомлено, що ТОВ «Текс-Україна» не здійснювалося реєстрації експрес накладної з номером 3382720, як і не здійснювалося доставки відправлення під номером 3382720, що підтверджується відсутністю даних в реєстрі відправлень щодо накладної №3382720.

Враховуючи викладене, у суду першої інстанції обгрунтовано виникли підстави вважати, що представником позивача здійснено спробу введення суду в оману шляхом подання недостовірного та недопустимого доказу у виді копії експрес накладної з номером 3382720 щодо звернення в інтересах позивача до Київського окружного адміністративного суду, та правильно не визнано зазначені причини пропуску позивачем строку звернення до суду із цим позовом поважними.

Разом з тим, судом першої інстанції встановлено та апеляційним судом також не спростовано, що з Єдиного державного реєстру судових рішень та сайту Судова влада України не вбачається буд-яких даних щодо провадження відносно позивача ОСОБА_1 зокрема, відсутні будь-які процесуальні документи Київського окружного адміністративного суду в період з 01.01.2019 року щодо даного позивача.

За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду

Отже, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відмову у задоволенні клопотання представника позивача про поновлення попущеного строку звернення до суду, оскільки єдина причина, вказана представником позивача не є поважною.

З огляду на частину першу статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За приписами частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно з частиною першою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

За змістом частини третьої статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вже було визначено вище, що строк для оскарження рішення Державної міграційної служби України від 25.02.2019 року №72-19 встановлений у п`ять днів з дня письмового повідомлення про таке.

Позивачем зазначено, що 12.03.2019 року ним отримано повідомлення Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області від 04.03.2019 року №45 про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, підставою винесення цього рішення стало оскаржуване в цій справі рішення.

Відтак, строк для оскарження рішення, з приводу правомірності якого виник спір, становить п`ять днів і його відлік розпочинається з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини шостої статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Положеннями частини першої статті 121 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

З матеріалів справи вбачається, що з адміністративним позовом позивач звернувся лише 18 липня 2019, коли про наявність підстав для звернення до суду позивачу було відомо 12.03.2019, тобто позивач звернувся до суду з пропуском п`ятиденного строку на звернення до суду з таким адміністративним позовом.

Колегія суддів зазначає, що підстави пропуску строку можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання позову.

Верховний Суд у своїх рішеннях неодноразово звертав увагу на те, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин, якщо ці відносини стали спірними.

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Законодавче обмеження строку звернення до суду з позовом, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України»).

Таким чином, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду з відповідним позовом.

Реалізувати своє право на захист в порядку адміністративного судочинства, зокрема в спорах, які виникають у зв`язку з проходженням публічної служби, потрібно вчасно, а поновити пропущений строк суд може, якщо для цього є поважні і об`єктивні причини.

Даний правовий висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеного в ухвалі від 21 липня 2020 року у справі № №9901/185/20.

Колегія суддів зазначає, що в обсязі встановлених обставин пропущення позивачем строку звернення до адміністративного суду із цим позовом суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків про недоведеність позивачем поважності причин пропуску строків звернення до суду, оскільки зазначені позивачем підстави є неповажними.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів неможливості звернутись до суду за захистом порушеного права у строк, визначений законодавством.

Враховуючи наведене, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги, адже оскаржувану ухвалу суд першої інстанції постановив з дотриманням норм процесуального права, викладені у скарзі міркування та твердження позивача не спростовують правильності висновків суду.

Відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Повний текст постанови виготовлено 21.01.2022 року.

Керуючись ст.ст. 243, 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 серпня 2021 р. - залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 серпня 2021 р. у справі за адміністративним позовом Громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

Л.В. Губська

О.В. Епель