Справа № 160/10191/21
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2022-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 лютого 2022 року м. Дніпросправа № 160/10191/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

розглянувши в письмовому провадженні у м.Дніпрі апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2021 року (суддя Златін С.В.) у справі №160/10191/21 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про стягнення грошового забезпечення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просив:

- стягнути з Департаменту патрульної поліції () на його користь невиплачене грошове забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 19.05.2016 по 31.12.2017 (включно) в розмірі 4614,75 грн.;

- стягнути з Департаменту патрульної поліції () на його користь заборгованість з індексації грошового забезпечення за період з 19.05.2016 до 31.10.2017 (включно) в розмірі 3375 грн. 17 коп.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався, що з 19.05.2016 працює на посаді інспектора взводу №2 роти №1 батальйону №1 ППП в м.Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області. Вказував, що за період служби з 19.05.2016 по 31.12.2017 відпрацював 879 годин у нічний час, а тому має право на отримання доплати за службу в нічний час, виплата якої передбачена положеннями постанови Кабінету Міністрів України №988 від 11.11.2015 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» (далі Постанова №988). Однак відповідачем виплата такої доплати не була здійснена. Крім того, позивач вказував, що відповідач в супереч положеньстатті 94 Закону України "Про Національну поліцію"не здійснив індексацію його грошового забезпечення за період з 19.05.2016 рокупо 31.12.2017 року.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2021 року позов задоволено частково, а саме:

зобов`язано Департамент патрульної поліції Національної поліції України нарахувати та сплатити на користь ОСОБА_1 не виплачене грошове забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 01.07.2016 року по 31.12.2017 року включно;

зобов`язано Департамент патрульної поліції Національної поліції України нарахувати та сплатити на користь ОСОБА_1 заборгованість з індексації грошового забезпечення за період з 19.05.2016 року по 31.12.2017 року включно.

В іншій частині позову відмовлено.

Вирішуючи спірні правовідносини між сторонами, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність у позивача права на доплату за службу в нічний час за період з

01.07.2016 по 31.12.2017, виплата якої передбачена положеннями Постанови № 988, а також права на індексацію грошового забезпечення у відповідності до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Крім цього, за наслідками розгляду справи судом першої інстанції вирішено питання щодо розподілу судових витрат та стягнуто з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 2000,0грн.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю. Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що виплата грошового забезпечення здійснювалась позивачу у відповідності до вимог чинного законодавства в межах граничних розмірів такого забезпечення, що затверджені наказами ДПП. З цього приводу відповідач також зазначає те, що суду першої інстанції надавалися докази про виплату позивачу доплати за службу в нічний час за період з 19.05.2016 по 30.04.2021, але на вказані докази суд першої інстанції уваги не звернув. Необгрунтованими відповідач вважає і висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для індексації грошового забезпечення починаючи з 19.05.2016 року. За позицією відповідача право на індексацію грошового забезпечення у поліцейських виникло з листопада 2017 року у зв`язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови від 18 жовтня 2017 року за №782. Також відповідач висловлює свою незгоду з висновками суду першої інстанції щодо обґрунтованості та підтвердження належними доказами розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу. За позицією відповідача стягнуті судом витрати на правничу допомогу не є співмірними по відношенню до складності справи, яка є справою незначної складності та не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.311 КАС України.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Встановлені судом першої інстанції обставини справи свідчать про те, що ОСОБА_1 працює з 19.05.2016 на посаді інспектора взводу №2 роти №1 батальйону №1 полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг управління патрульної поліції в Дніпропетровській області.

12.04.2021 року позивач через свого представника звернувся до Департаменту патрульної поліції із заявою про надання відомостей стосовно грошового забезпечення із зазначенням всіх складових, в тому числі індексації та доплати за службу в нічний час за період проходження служби у Департаменті патрульної поліції.

Департамент патрульної поліції листом від 12.05.2021 року за № 475аз/1/41/5/01-2021 повідомив позивача про те, що позивачу здійснено доплату за службу в нічний час за період з 19.05.2016 року пор 30.04.2021 року на загальну суму 8978,84 грн. При цьому, в листі зазначено, що підстави для нарахування доплати за службу в нічний час за період з 19.05.2016 року по 31.12.2017 року відсутні.

У матеріалах справи міститься витяг кількості відпрацьованих нічних змін ОСОБА_1 за період з 19.05.2016 року, який видано командиром ППП в місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП капітаном поліції Нікіфоровим О., у відповідності до якого позивач відпрацював у нічний час наступну кількість годин, зокрема:

2016 рік: травень 0 годин, червень 0 годин, липень 56 год., серпень 56 год., вересень 32 год., жовтень 47 год., листопад 64 год., грудень 64 год;

2017 рік: січень 64 год., лютий 48 год., березень 40 год., квітень - 56 год., травень 48 год., червень 48 год., липень - 24 год., серпень 56 год., вересень - 32 год., жовтень - 56 год., листопад - 64 год., грудень- 24 год.

Таким чином, з наданого Втягу встановлено факт праці позивача у нічний час лише за період з липня 2016 року по грудень 2017 року.

Факт праці позивача у нічний час за період з травня 2016 року по червень 2016 року під час розгляду справи не встановлено та письмовими доказами не підтверджено.

Надаючи оцінку наявності у позивача права на доплату за службу в нічний час за період з 01.07.2016 по 31.12.2017, виплата якої передбачена положеннями Постанови №988, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з такого.

Так, суд першої інстанції, вирішуючи спір в цій частині заявлених вимог, обґрунтовано застосував до спірних правовідносин положення Закону №580-VIII, Постанови №988, Порядку №260.

Відповідно до частин 1 та 2 Закону №580-VIII поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Згідно з пунктом 1 Постанови №988 грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Підпунктом 3 пункту 5 цієї Постанови, визначено обов`язок виплачувати доплату за службу в нічний час - у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час.

Згідно з п. 5 Розділу І вказаного Порядку № 260, грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Пунктом 11 Розділу І Порядку № 260 визначено, що грошове забезпечення, виплачене поліцейському несвоєчасно або в меншому розмірі, ніж належало, виплачується за весь період, протягом якого поліцейський мав на нього право, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення.

Відповідно до п. 11 Розділу ІІ Порядку № 260, поліцейським, які виконують службові обов`язки в нічний час, виплачується доплата за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час. Годинна ставка обчислюється шляхом ділення місячного посадового окладу на кількість годин фактичного часу служби з урахуванням норми тривалості службового часу за відповідний місяць при 40-годинному робочому тижні.

Підставами для виконання службових обов`язків у нічний час є графіки нарядів та чергувань, затверджені наказами керівників підрозділів органів поліції.

Облік фактичного часу служби в нічний час для нарахування доплати здійснюється шляхом оформлення довідки обліку несення поліцейськими служби в нічний час за формою, визначеною у додатку 1 до цих Порядку та умов.

Поліцейським, що залучалися до служби в нічний час, виплата доплати за службу в нічний час за минулий місяць здійснюється одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць.

Встановлені обставини справи, які не заперечуються відповідачем, свідчать про те, що за період за період з липня 2016 року по грудень 2017 року, позивач відпрацював нічні зміни загальної кількістю годин 879, що підтверджується матеріалами справи, а саме: витягом (згідно з розстановками сил та засобів ППП в місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП) кількості відпрацьованих нічних змін ОСОБА_1 за період з 19.05.2016 року по 31.12.2017 року.

Таким чином, проаналізувавши наведені норми матеріального права, встановлені обставини справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність у позивача права на доплату за службу в нічний час за період з 01.07.2016 по 31.12.2017.

Щодо рішення суду першої інстанції, в частині задоволених позовних вимог про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити грошову індексацію за період з 19.05.2016 по 31.12.2017.

Як вбачається з апеляційної скарги відповідач, в цілому, не заперечує право поліцейського на індексацію грошового забезпечення, але вважає, що таке право виникло лише з листопада 2017 року у зв`язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови від 18 жовтня 2017 року за №782.

З приводу таких аргументів відповідача, які фактично викладені і у запереченнях на позов, суд першої інстанції правильно виходив з такого.

У відповідності до ч.5 ст. 94 Закону України «Про Національну поліцію» грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.

Частиною першою статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» до об`єктів індексації грошових доходів населення віднесено оплату праці (грошове забезпечення).

У статті 6 вказано вище закону України визначено, що порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України, у зв`язку з чим постановою від 17.07.2013 року № 1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.10.2017 року № 782 внесено зміни до пункту 2 вказаного вище Порядку та доповнено абзац 5 після слова «військовослужбовці» словом «поліцейських».

Проаналізувавши наведені норми матеріального права, суд першої інстанції обгрунтовано вказав на безпідставність аргументів відповідача про те, що індексація грошового забезпечення поліцейських проводиться після набрання чинності вказаною вище постановою, тобто з листопада 2017 року, оскільки у Законі України «Про індексацію грошових доходів населення» прямо вказано про те, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: оплата праці (грошове забезпечення).

Оскільки позивач отримує грошове забезпечення, то останнє підлягає індексації.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки позивач працює у патрульній поліції з 19.05.2016 року, то останній має право на індексацію грошового забезпечення саме з 19.05.2016 року.

Щодо рішення суду першої інстанції, в частині розподілу судових витрат та стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 2000,0грн.

Згідно зі статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

З аналізу положень статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Матеріали справи свідчать про те, що 16.03.2021 року між позивачем та Адвокатським бюро Лілії Крат» був укладений договір про надання юридичної (правничої) допомоги № 16/03/2021/142.

У матеріалах справи міститься акт здачі приймання наданої правової допомоги № 1 від 31.05.2021 року на загальну суму 4000 грн., а саме: складання адвокатських запитів, збір інформації та документів, надання консультації 1000 грн., 1 год., формування правової позиції, підготовка стратегії захисту, оформлення доказової бази, подання позовної заяви 3000 грн., 3 год.

Згідно акту акт здачі приймання наданої правової допомоги № 1 від 31.05.2021 року грошові кошти підлягають перерахуванню протягом 3-х днів з дня набуття законної сили рішенням у справі та отримання рахунку.

У матеріалах справи міститься копія ордеру, який видано Адвокатським бюро «Юлії Крат» адвокату Крат Юлії Михайлівні на представлення інтересів позивача у суді.

У матеріалах справи міститься копія свідоцтва на право зайняття адвокатською діяльністю, яке видано ОСОБА_2 .

Отже, надані позивачем письмові докази свідчать про те, що на стадії розгляду справи у суді першої інстанції позивачу було надано послуги правничої допомоги, які оцінені сторонами договору у 4000грн.

Відповідно до ч.5 ст.134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно із ч.6-7 ст.134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, з огляду на положення вказаних норм права, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, якщо це буде доведено стороною, якою має бути заявлено клопотання про зменшення таких витрат.

У спірному випадку відповідач, у поданому відзиві, заперечував доцільність стягнення витрат на правничу допомогу, оскільки вказана справа є незначною, не складною та не потребує особливих знань у сфері права.

Суд першої інстанції, надаючи оцінку таким запереченням відповідача, фактично погодився з останнім про те, що дана справа є справою незначної складності, розгляд якої здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження. З приводу переданого на вирішення суду спору існує численна судова практика, яка знаходиться у відритому доступі та якої фактично і обґрунтовувався заявлений позов.

В той же час, суд першої інстанції правильно виходив з того, що звернення позивачем із позовом до суду обумовлено неправомірними діями відповідача, який допустив порушення прав позивача. Правнича допомога, витрати на яку заявлені до відшкодування, отримана позивачем саме у зв`язку із зверненням з позовом до суду, а отже такі витрати пов`язані із розглядом справи. З цих підстав, дослідивши умови укладеного договору про надання юридичних послуг, оцінивши у контексті названих процесуальним законом критеріїв співмірності, зазначений позивачем розмір витрат на оплату послуг адвоката, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для часткового стягнення на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 2000,0грн., оскільки такий розмір відповідає принципам співмірності, обґрунтованості та справедливості.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим підстав для його скасування, в межах доводів апеляційної скарги, не існує.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2021 року по справі №160/10191/21 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, визначені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повний текст постанови складено 03.02.2022

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк