Справа № 420/11610/21
Суддя: Глуханчук О.В.
Дата ухвалення: 2022-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Глуханчука О.В.,

секретар судового засідання Закуріна К.М.

за участі сторін:

позивач - ОСОБА_1 (особисто за паспортом)

представник позивача Сігнаєвський А.О. (адвокат, за ордером)

представника відповідача не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

07 липня 2021 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України Одеській області від 23.04.2021 року № 586 про відмову призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2 згідно пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , пенсію за віком на пільгових умовах згідно пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 29.04.2021 року, застосувавши при розрахунку пенсії 37 років 9 місяців 9 днів спеціального стажу за Списком №2;

- стягнути з Головного управління ПФУ в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 гривень.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що у зв`язку з наявним трудовим стажем він - ОСОБА_1 має право на пільгову пенсію за віком за Списком № 2, у зв`язку з чим звернувся з відповідною заявою та документами до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Проте, відповідач прийняв рішення від 23 квітня 2021 року про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах, мотивуючи його тим, що пільговий стаж ОСОБА_1 становить 6 років 6 місяців 5 днів, замість необхідних 12 років 6 місяців та для зарахування періоду з 22.08.1992 року по 31.03.1996 року до пільгового стажу необхідно надати наказ про результати атестації робочих місць за умовами праці.

Позивач наголошує на протиправність дій відповідача, а саме безпідставне не зарахування йому до пільгового стажу періоду навчання в Омському льотно-технічному училищі імені А.В. Ляпідєвського з 01.09.1983 по 01.02.1986 роках, оскільки по закінченню навчання він одразу був прийнятий на роботу, пов`язану із зайнятістю з джерелами УКВ та СВЧ генераторів.

Також позивач не погоджується з тим, що відповідачем не зараховано йому до спеціального стажу, що дає право на пільги, періоду роботи з 22.08.1992 року по теперішній час на посадах техніка з радіолокації, інженера радіолокації, провідного інженера радіонавігації та радіолокації, начальника служби систем навігації та спостереження.

Як зазначає позивач, зайнятість на цих роботах передбачена Списком №2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затвердженим постановою Ради Міністрів СССР від 22 серпня 1956 року № 1173 та Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 р. №162.

Відповідно до постанови №1173 у Списку №2 у розділі XXXIII зазначено професію - робочі та інженерно-технічні працівники, зайняті на установках УКВ та УВЧ і на роботах із застосуванням УКВ і УВЧ.

Позивач зазначив, що записи у його трудовій книжці НОМЕР_1 , виданої 18.02.1986 року, підтверджують обіймання вищенаведених посад та окрім трудової книжки, зайнятість на роботах, які відносяться до робіт за Списком №2, підтверджується довідками № 368 від 15.03.2021, № 369 від 15.03.2021, № 370 від 15.03.2021р., виданими ВАТ «Авіакомпанія «Одеські авіалінії».

Щодо посилання відповідача на відсутність наказу про результати атестації робочих місць за умовами праці, позивач посилався нате, що працівник не може будь-яким чином впливати на проведення такої атестації. Відсутність результатів атестації робочих місць, професій в період роботи на посадах, передбачених Списками № 2 після 22.08.1992 року не може позбавити громадян їх конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питання призначення пенсій за віком на пільгових умовах.

З огляду на викладене, позивач вважає, що період роботи з 18.02.1986 по 31.03.1996 у ВАТ «Авіокампанія «Одеські авіалінії» необґрунтовано не зарахований відповідачем до пільгового стажу для призначення пенсії.

У подальшому, як зазначає позивач, він продовжив свою трудову діяльність в ДП ОПР України «Украерорух», у зв`язку з реорганізацією підприємства Одеський центр ОПР перейменовано в Одеський регіональний структурний підрозділ держпідприємства обслуговування повітряного руху України «УКРАЕРОРУХ». Крім трудової книжки, факт роботи на роботах, які відносяться до робіт за Списком №2, підтверджується довідками № 21.2-37 від 17.03.2021, № 21.8-23/29 від 23.03.2021, виданими Одеським РСП ДП ОПР «Украерорух». Довідкою Одеського РСП ДП ОПР «Украерорух» № 21.2-37 від 17.03.2021 підтверджується, що в період з 01.04.1996 по 30.06.2003 працював повний робочий день на посаді інженера з радіолокації 2 категорії та був зайнятий на роботах з джерелами УКХ, НВЧ випромінювань.

Позивач вказує, що з 31.03.2018 по теперішній час він працює на посаді начальника служби систем навігації та спостереження, відтак, весь період роботи він зайнятий на роботах з джерелами УКВ, УВЧ, СВЧ випромінювань, виконання яких потребує обов`язкового застосування засобів індивідуального захисту від цих випромінювань, що відповідає вимогам Списку № 2.

Тобто, позивач вважає, що весь період його трудової діяльності за характером виконуваних робіт дає підстави для зарахування його до пільгового стажу за Списком №2 та призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах.

Процесуальний рух справи

Ухвалою суду від 12 липня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі. Розгляд справи призначено проводити без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами, відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України.

30 липня 2021 року відповідачем через канцелярію суду засобами подано відзив на позовну заяву.

Відповідно до відзиву, відповідач проти задоволення позову заперечує. Згідно доводів відповідача у відзиві, до пiльгового стажу роботи Позивача, що дає право на отримання пенсії за віком на пiльгових умовах за Списком № 1, не зараховані: перiод навчання з 01.09.1983 по 01.02.1986 рр. в Омському льотно-технiчному училищi імені А.В. Ляпiдевського; період роботи з 22.08.1992 по 31.03.1996 рр. у ВАТ Авiакомпанiя Одеські авiалiнiї; перiод роботи з 01.04.1996 по теперiшнiй час на пiдприємствi ДП ОПРУ Украерорух.

Інші заяви по суті справи сторонами не надавались, клопотання та додаткові докази не надходили.

Під час дослідження матеріалів справи в письмовому провадженні у суду виникла необхідність з`ясування обставин, що мають значення для справи безпосередньо в учасників справи, витребування та дослідження нових доказів.

Ухвалою від 22 вересня 2021 року суд постановив розгляд адміністративної справи №420/11610/21 продовжити за правилами загального позовного провадження. Розпочато спочатку розгляд справи зі стадії відкриття провадження у справі. Призначено підготовче засідання на 12 жовтня 2021 року об 11 годині 30 хвилин.

Підготовче засідання, призначене на 12 жовтня 2021 року, було відкладене за клопотанням представника позивача на 09 листопада 2021 року 11 год. 00 хв.

Ухвалою суду від 09 листопада 2021 року, занесеною до протоколу судового засідання, продовжено шістдесятиденний строк проведення підготовчого провадження у справі №420/11610/21 на тридцять днів. Підготовче засідання відкладене на 24 листопада 2021 року 11 год. 30 хв.

У підготовче засідання, призначене на 24 листопада 2021 року, учасники справи не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином та своєчасно.

Ухвалою суду від 24 листопада 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 08 грудня 2021 року о 10 годині 30 хвилин.

Судове засідання, призначене на 08 грудня 2021 року, було перенесене на 22 грудня 2021 року 11 год. 30 хв., оскільки не відбулось з технічних причин.

Під час розгляду справи по суті у судовому засіданні 20 грудня 2021 року позивач та представник позивача у вступному слові позовні вимоги підтримали та просили задовольнити.

Від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі у порядку письмового провадження.

У судовому засіданні 20 грудня 2021 року було оголошено перерву до 28 грудня 2021 року 11 год. 45 хв.

У судове засідання, призначене на 28 грудня 2021 року, з`явились позивач та його представник.

Від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі у порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

З урахуванням вищенаведеного, суд проводив розгляд справи за відсутності відповідача, враховуючи його позицію, викладену у відзиві на позовну заяву.

Відповідно до відзиву, відповідач з позовними вимогами не погоджується, вважає їх безпідставними, з огляду на наступне.

По суті спірних правовідносин відповідач зазначив, що у період з 01.09.1983 по 01.02.1986 позивач навчався в Омському льотно-технічному училищі імені А.В. Ляпідєвського. Враховуючи те, що зазначений навчальний заклад не відноситься до закладів професійно-технічної освіти, на переконання відповідача, відсутні підстави для зарахування періоду навчання у такому закладі до пільгового стажу. Позивачем до заяви про призначення пенсії не було долучено виписки з наказу про проведення атестації робочого місця за період з 22.08.1992 по 31.03.1996 на підприємстві ВАТ «Авіакомпанія «Одеські авіалінії», отже період роботи позивача з 22.08.1992 по 31.03.1996 не було зараховано до пільгового стажу.

Щодо зарахування до пільгового стажу періодів з 01.04.1996 по теперішній час, відповідач зазначає, що відповідно до змісту наданих позивачем наказів, певним категоріям працівників встановлено доплату та додаткову відпустку за шкідливі умови праці, проте жодний з цих наказів не передбачає такої пільги як право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2. Тобто, за результатами атестації робочих місць не було встановлено відповідність робочого місця Позивача будь-якій з посад Списків № 1 та № 2, чинних на момент проведення атестації. Отже, позовні вимоги щодо зобов`язання Головного управління зарахувати до пільгового стажу позивача період роботи з 01.04.1996 по теперішній час на підприємстві ДП ОПРУ «Украерорух» є безпідставними.

Заслухавши позивача та його представника, розглянувши подані сторонами заяви по суті справи і докази на їх обґрунтування, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, судом встановлено наступне.

17.04.2021 року позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області через Портал Електронних Послуг Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 16).

До вказаної заяви позивачем на підтвердження наявності необхідного стажу було додано, серед інших, наступні документи:

- паспорт;

- довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру;

- військовий квиток;

- копія трудової книжки НОМЕР_1 від 18.02.1986;

- довідка № 368 від 15.03.2021, що підтверджує пільговий стаж з 18.02.1986 по 31.03.1996;

- довідка № 369 від 15.03.2021, що підтверджує пільговий стаж з 18.02.1986 по 31.03.1996:

- довідка № 21.2-37 від 17.03.2021, що підтверджує пільговий стаж з 01.04.1996 по теперішній час;

- архівна довідка № 370 від 15.03.2021 про заробітну плату 1986-1996 роки;

- довідка № 21.8-23/29 від 23.03.2021, про заробітну плату 1996 2000 роки;

- диплом серії НОМЕР_2 від 30.05.1986 за реєстраційним номером 14877 виданий Омським льотно-технічним училищем імені А.В.Ляпідєвського;

- свідоцтво № 1258 вiд 11.01.1986 виданий Омським льотно-технічним училищем iменi А.В.Ляпідєвського;

- диплом серії НОМЕР_3 24.06.1994, реєстраційний номер 189-з, виданий Одеським державним політехнічним університетом;

- наказ № 18 від 02.08.1996 «Про атестацію робочих місць за умовами праці»;

- наказ Одеського регіонального структурного підрозділу від 23.12.2003 № 158 «Про затвердження результатів атестації робочих місць за умовами праці»;

- наказ Одеського регіонального структурного підрозділу від 27.09.2010 № 256/о «Про встановлення пільг та компенсацій за роботу в шкідливих та важких умовах праці»;

- наказ Одеського регіонального структурного підрозділу від 23.12.2016 № 166/о «Про встановлення пільг та компенсацій за шкідливі умови праці працівникам Одеського РСР Украероруху».

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №586 від 23.04.2021 року ОСОБА_1 було відмовлено у призначені пенсій на пільгових умовах. До пільгового стажу позивача не зараховано період з 22.08.1992 року по 31.03.1996 року. Для зарахування вказаного періоду ОСОБА_1 необхідно надати наказ про результати атестації робочих місць (а.с. 88).

Не погоджуючись із вказаним рішенням про відмову у призначенні пенсії, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Позивач оскаржує незарахування відповідачем у страховий стаж, що надає право на пенсію на пільгових умовах, перiоду навчання з 01.09.1983 по 01.02.1986 рр. в Омському льотно-технiчному училищi імені А.В. Ляпiдевського; періоду роботи з 22.08.1992 по 31.03.1996 рр. у ВАТ Авiакомпанiя Одеські авiалiнiї; перiоду роботи з 01.04.1996 по теперiшнiй час на пiдприємствi ДП ОПРУ Украерорух.

Вирішуючи спірні правовідносини, судом встановлено, що трудова книжка ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , містить наступні відомості про роботу позивача:

01.09.1983 18.02.1986 р.р. курсант Омського льотно-технічного училища;

18.02.1986 року прибув до загону («Одеский объединенный авиаотряд») після закінчення Омського ЛТУ ЦА та направлений до б. ЄРТОС на посаду техніка АС УВД «ТРАСА». Зайнятий на роботах із застосуванням УКВ та СВЧ генераторів;

10.06.1987 року - присвоєно 2й клас техніка ОРЛ б.ЄРТОС;

01.04.1988 року переведений техніком з радіолокації та радіонавігації 2-й категорії б.ЄРТОС та зайнятий на роботах із застосуванням УКВ та СВЧ;

01.09.1994 року присвоєна перша категорія техніка б.ЄРТОС;

31.03.1996 року звільнений за ст. 36-5 КЗпП України за переведенням до Одеського центру СВД;

01.12.1995 року переведений інженером 2 категорії б.ЄРТОС;

01.04.1996 року Одеський центр обслуговування повітряного руху філіал ГП ОВД України «Украєрорух». Призначений з переведення на посаду інженера РЛ 2 категорії, зайнятий на роботах з обслуговування УКВ, СВЧ обладнання;

01.07.2003 року переведений на посаду в.о. провідного інженера з радіонавігації та радіолокації, зв`язку РЛП-3;

01.01.2004 року призначений на посаду провідного інженера з радіонавігації та радіолокації, зв`язку РЛП-3;

01.04.2012 року переведений на посаду провідного інженера з радіонавігації та радіолокації АРЛК ВОРЛ;

22.01.2018 року призначено в.о. начальника служби системи навігації та спостереження;

31.03.2018 року призначено начальником служби систем навігації та спостереження.

Згідно з довідкою ВАТ «Авіакомпанія «Одеські авіалінії» від 15.03.2021 року № 368 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, ОСОБА_1 працював повний робочий день в ВАТ «Авіакомпанія «Одеські авіалінії» і за період з 18.02.1986 по 31.03.1996 виконував радіолокаційні та радіонавігаційні роботи із застосуванням УКВ та СВЧ генераторів; за професією, посадою техніка з радіолокації та радіонавігації 1-ой та 2-ой категорії, що передбачена Списком № 2 розділ ХХVІІІ підрозділ 53-г підстава класифікатор професій ДК-2010 код КП 7212 за період з 18.02.1986 по 31.03.1996 10 років 1 місяць 42 дні. Атестація робочого місця не проводилась. Додаткові відомості особові рахунки на заробітну плату, накази по особовому складу від 18.02.1986 р. № 65/л, наказ від 31.03.1996 № 15/л (а.с. 32).

Також ВАТ «Авіакомпанія «Одеські авіалінії» видано ОСОБА_1 Довідку від 15.03.2021 року № 368, що підтверджує спеціальний стаж роботи за період з 18.02.1986 по 31.03.1996 рр. на посадах техніка, техніка з радіолокації та радіонавігації та 2-ой категорії б.ЄРТОС та зайнятість на роботах із застосуванням УКВ та СВЧ генераторів (а.с. 33).

Згідно Довідки Одеського регіонального структурного підрозділу ДП Обслуговування повітряного руху України від 17.03.2021 року № 21.2-37, ОСОБА_1 01.04.1996 року (наказ №20/л від 05.04.1996) був прийнятий на роботу до Одеського центру обслуговування повітряного руху - філіалу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України «Украерорух» за переведенням з Одеського об`єднаного авіазагону та в період з 01.04.1996 по 30.06.2003 працював повний робочий день на посаді інженера з радіолокації 2 категорії та був зайнятий на роботах з джерелами УКХ, НВЧ-випромінювань (технічне обслуговування та ремонт радіотехнічних засобів радіолокації та радіонавігації: оглядового радіолокатора 1РЛ-139-2 (Меч), радіотрансляційної лінії (ІРЛ-151 «Васелек»), вторинного радіолокатора (ВРЛ «Корень-АС»), апаратури вторинної обробки радіолокаційної інформації «Трасса» та «Вуокса», радіостанції аеродромного зв`язку «Tesla»).

З 01.07.2003 (наказ № 261/о від 01.07.2003) ОСОБА_1 переведено на посаду виконуючого обов`язки провідного інженера з радіонавігації та радіолокації, зв`язку об`єкту РЛП-3; з 01.01.2004 (наказ № l/о від 02.01.2004) - призначений на посаду провідного інженера з радіонавігації та радіолокації, зв`язку радіолокаційного об`єкту (РЛП-3); з 01.04.2012 ( наказ № 12/к від 02.04.2012) - переведений на посаду провідного інженера з радіонавігації та радіолокації аеродромного радіолокаційного комплексу (АРЛК ВОРЛ); з 22.01.2018 (наказ № 42/о від 23.012038) - призначений виконуючим обов`язки начальника служби систем навігації та спостереження. З 31.03.2018 (наказ № 156/о від 30.03.2018) по теперішній час працює на посаді начальника служби систем навігації та спостереження.

За результатами проведених атестацій робочих місць за умовами праці, затверджених наказами Одеського РСП Украероруху від 23.122003 № 158, від 13.08.2010 № 2Ю/о та від 23.122016 № 165/о, працівникам Одеського РСП Украероруху, постійно зайнятим на обслуговуванні та експлуатації радіотехнічних засобів, встановлені такі пільги та компенсації, як доплата у відсотках до посадового окладу за роботу в шкідливих та важких умовах праці та додаткова щорічна відпустка за особливий характер праці (а.с. 35).

Надаючи юридичну кваліфікацію встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Законом України «Про пенсійне забезпечення» (далі по тексту - Закон № 1788-ХІІ), Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі по тексту - Закон №1058-IV) та Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року (далі по тексту - Порядок № 637).

Усі зазначені нормативно-правові акти використані судом в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними.

Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі статтею 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Згідно з пп. 1 пункту 2 Прикінцевих положень Закону №1058-VI, який набрав чинності з 01 січня 2004 року, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом № 1788-ХІІ.

Згідно з пунктом «б» частини 1 статті 13 Закону № 1788-XII на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Відповідно до частини 1-2 статті 114 Закону №1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. На пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

З аналізу вищенаведеного можливо зробити висновок, що для призначення пенсії на пільгових умовах, відповідно до частини 2 статті 114 Закону №1058-IV, необхідним є:

1) наявність страхового стажу не менше 30 років, з них 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

2) віднесення професії до списку робіт і професій, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів від 11.03.1994 № 162.

Приписами ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У свою чергу, в пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (Порядок № 637) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Згідно з п. 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Таким чином, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Вище судом було зазначено, що в трудовій книжці ОСОБА_1 зазначені всі періоди роботи з 18.02.1986 року з посиланням на посаду, характер виконуваної роботи.

Більш того, для підтвердження спірного періоду стажу роботи з 22.08.1992 по 31.03.1996 року позивач надав уточнюючу довідку ВАТ «Авіакомпанія «Одеські авіалінії» від 15.03.2021 року № 368, в якій вказано: період роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія та посада; характер виконуваної позивачем роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Згідно з підрозділом 53-г, розділу XXVIII Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінетом Міністрів України вiд 11.03.1994р. №162 відносяться робітники і спеціалісти, постійно зайняті на роботах з джерелами УКВ, УВЧ, СВЧ випромінювань.

Відповідно до підрозділу 33-2а, розділу ХХХIII Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінетом Міністрів України від 16.01.2003 р. №36 відносяться робітники та фахівці зайняті на роботах з джерелами УКВ, УВЧ, СВЧ випромінювань.

З матеріалів справи вбачається, що з 01.09.1983 по 18.02.1986 року позивач навчався в Омському льотно-технічному училищі.

Згідно диплома серії НОМЕР_2 від 30.05.1986 за реєстраційним номером 14877, виданого Омським льотно-технічним училищем імені А.В. Ляпідєвського, позивач навчався у вказаному навчальному закладі з 1983 року по 1986 рік за спеціальністю «Эксплуатация наземных радиосредств по самолётовождения и посадки». Рiшенням державної кваліфікаційної комісії вiд 01.02.1986 йому присвоєна квалiфiкацiя радіотехніка. Згідно свідоцтва № 1258 вiд 11.01.1986, виданого Омським льотно-технiчним училищем імені А.В. Ляпідєвського, позивач з 01.09.1983 по 11.01.1986 проходив навчання по професії «Техническая эксплуатация РЛОА». Рiшенням кваліфікаційної комісії від 11.01.1986 присвоєна професія радіомеханіка 3 розряду.

За державним розподілом, по закiнченню училища, позивач був направлений на роботу в Одеський об`єднаний авіазагін, про що свідчить запис у трудовій книжці під номером 3 від 18.02.1986 «Прибув у загін після закінчення Омського ЛТУ ЦА та направлений на посаду техніка АС УВД «Траса». Занятий на роботах із застосуванням УКВ та СВЧ генераторів».

Тобто, після закінчення навчання в Омському льотно-технічному училищі цивільної авіації, 18.02.1986 одразу, без будь-якої часової перерви, був прийнятий техніком АС УВД «Траса». Зайнятий на роботах iз УКВ та СВЧ генераторів.

Таким чином, подальша робота була пов`язана з зайнятістю з джерелами УКВ та СВЧ генераторів, що відноситься до Списку №2.

Частиною 1 ст.38 Закону України від 10.02.1998 №103/98-ВР «Про професійну (професійно-технічну) освіту» (далі Закон №103/98-ВР) визначено, що час навчання у закладі професійної (професійно технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

На підставі п. «д» ч. 3 ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації перекваліфікації, та аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Підсумовуючи викладене, суд вважає обґрунтованими посилання позивача щодо наявності у нього права на зарахування періоду навчання в училищі до загального трудового стажу за спеціальністю, що дає право на пільги.

Аналогічну правову позицію виклав Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 23 грудня 2019 року по справі №535/103/17.

Щодо зарахування до пільгового стажу періоду роботи з 22.08.1992 по 31.03.1996 рр.

Судом встановлено, що у своєму рішенні про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах та в наданому до суду відзиві відповідач не заперечує той факт, що ОСОБА_1 , за своєю посадою, характером виконаної роботи, відноситься до осіб, які мають право на пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до Списку № 2, однак відповідачем не зараховано період стажу з 22.08.1992 по 31.03.1996 року через відсутність наказу про результати атестації робочого місця.

У зазначений період позивач працював в ВАТ «Авіакомпанія «Одеські авіалінії» .

Щодо результатів атестації робочих місць, суд зазначає наступне.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року № 1451/11731 (далі - Порядок № 383) встановлено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку № 383 результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Згідно з пунктом 4.3 Порядку № 383 у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць) до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи зі шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Пунктом 10 Порядку № 383 установлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку з оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку з наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та в разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку № 637.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком № 442 та Методичними рекомендаціями.

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 442 та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Так, згідно з статтею 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено адміністративну відповідальність керівників суб`єктів господарювання. Порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та громадян - суб`єктів підприємницької діяльності від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У разі, якщо не проведення атестації мало своїм наслідком заподіяння шкоди здоров`ю працівнику, керівник підприємства може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за статтею 271 Кримінального кодексу України.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку № 442 та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

За змістом пунктів 8 та 9 Порядку № 442 проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку № 2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку № 442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Суд наголошує, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 29 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов`язаний роз`яснити працівникові його права і обов`язки та проінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору.

Частинами першою та другою статті 153 КЗпП України установлено, що на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України від 14 жовтня 1992 року № 2694-XII «Про охорону праці» працівники, зайняті на роботах з важкими та шкідливими умовами праці, безоплатно забезпечуються лікувально-профілактичним харчуванням, молоком або рівноцінними харчовими продуктами, газованою солоною водою, мають право на оплачувані перерви санітарно-оздоровчого призначення, скорочення тривалості робочого часу, додаткову оплачувану відпустку, пільгову пенсію, оплату праці у підвищеному розмірі та інші пільги і компенсації, що надаються в порядку, визначеному законодавством.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що роботодавець, який використовує найману оплачувану працю, зобов`язаний створювати безпечні та здорові умови праці, а за неможливості цього - поінформувати працівника під розписку про такі умови праці, а саме про наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я. Окрім того, роботодавець зобов`язаний поінформувати працівника про пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору, в тому числі право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років.

Сукупність правових норм дозволяє дійти висновку, що атестація робочого місця є важливим запобіжником порушень у забезпеченні належних умов праці на підприємствах, в організаціях та установах. Проте, розуміючи положення пункту «б» статті 13 Закону № 1788-XII - «за результатами атестації робочих місць» як обмежувальний захід при призначенні пільгової пенсії, держава покладає відповідальність за непроведення атестації, та відповідно, надмірний тягар, на пенсіонера (позивача у цій справі).

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Елементом верховенства права є принцип правової визначеності.

Європейський суд з прав людини у пунктах 52, 56 рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Однак суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у практиці Європейського суду з прав людини. На думку Європейського суду з прав людини, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватного захисту від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника.

Отже, в разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

За таких обставин, суд висновує, що особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2, відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-XII.

Цей висновок є також застосовним і щодо осіб, зайнятих на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1.

При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Отже, суд вважає, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Вказана правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що відповідачем протиправно не було зараховано до пільгового стажу позивача період роботи з 22.08.1992 року по 31.03.1996 року та відповідно відмовлено у призначені пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Щодо зарахування до пільгового стажу періоду роботи з 01.04.1996 року

Як встановлено судом, з 01.04.1996 року, у зв`язку з реорганізацією підприємства Одеський центр ОПР, яке перейменовано в Одеський регіональний структурний підрозділ держпідприємства обслуговування повітряного руху України «УКРАЕРОРУХ», позивач призначений за переведенням на посаду інженера РЛ 2 категорії, зайнятий на роботах з обслуговування УКВ, СВЧ обладнання; 01.07.2003 року переведений на посаду в.о. провідного інженера з радіонавігації та радіолокації, зв`язку РЛП-3; 01.01.2004 року призначений на посаду провідного інженера з радіонавігації та радіолокації, зв`язку РЛП-3; 01.04.2012 року переведений на посаду провідного інженера з радіонавігації та радіолокації АРЛК ВОРЛ; 22.01.2018 року призначений в.о. начальника служби системи навігації та спостереження.

На цих посадах позивач зайнятий на роботах з джерелами УКХ, НВЧ випромінювань.

31.03.2018 року позивача призначено начальником служби систем навігації та спостереження, де він працює на час звернення до суду, однак за своїми посадовими обов`язками здійснює організацію роботи персоналу.

Окрім трудової книжки, факт зайнятості на роботах, які відносяться до робіт за Списком №2, підтверджується довідками № 21.2-37 від 17.03.2021, № 21.8-23/29 від 23.03.2021, виданими Одеським РСП ДП ОПР «Украерорух».

Довідкою Одеського регіонального структурного підрозділу ДП Обслуговування повітряного руху України від 17.03.2021 року № 21.2-37 підтверджується, що в період з 01.04.1996 по 30.06.2003 позивач працював повний робочий день на посаді інженера з радіолокації 2 категорії та був зайнятий на роботах з джерелами УКХ, НВЧ випромінювань.

За результатами проведених атестацій робочих місць за умовами праці, затверджених наказами Одеського РСП Украероруху від 23.12.2003 № 158, від 28.01.2004 № 15-о, від 13.08.2010 № 210/о; від 27.09.2010 № 256/о; від 23.12.2016 № 165/о та від 23.12.2016 № 166/о працівникам Одеського РСП Украероруху, постійно зайнятим на обслуговуванні та експлуатації радіотехнічних засобів, встановлені такі пільги та компенсації, як доплата у відсотках до посадового окладу за роботу в шкідливих та важких умовах праці та додаткова щорічна відпустка за особливий характер праці.

Також факт роботи в шкідливих та важких умовах праці згідно Списку №2 підтверджує карта умов праці інженера, видна Українським науково-дослідним Інститутом медицини транспорту за 1996р., та карта умов праці інженера з радіонавігації та радіолокації і зв`язку з Протоколами досліджень 582-585 ГУ праці та соціального захисту населення Одеської обласної державної адміністрації за 2003р.

Згідно висновку державної експертизи умов праці ГУ праці та соціального захисту населення Одеської обласної державної адміністрації від 26.12.2003р., посада провідного інженера з радіонавігації та радіолокації зв`язку є роботою в шкідливих та несприятливих умовах праці, за яку за результатами атестації встановлені пільги та компенсації.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що матеріали справи підтверджують стаж роботи позивача з 01.04.1996 року на посадах, передбачених ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та розділом XXXIII Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, судом встановлено, що період навчання з 01.09.1983 по 18.02.1986 рр. в Омському льотно-технічному училищі; період роботи з 18.02.1986 по 31.03.1996 рр. у ВАТ «Авіакомпанія «Одеській авіалінії»; період роботи з 01.04.1996 року по 22.01.2018 року в Одеському регіональному структурному підрозділі держпідприємства обслуговування повітряного руху України «УКРАЕРОРУХ», має бути зарахований ОСОБА_1 до стажу, що надає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2.

На підставі викладеного, суд вважає необхідним визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України Одеській області від 23.04.2021 року № 586 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2 згідно пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Вирішуючи даний спір, суд також враховує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, і у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення суду.

Аналіз норм ст. 245 КАС України, у їх взаємозв`язку зі статтями 2, 5 КАС України, свідчить про те, що суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача. Якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З огляду на зазначене, оцінивши докази, які є у справі, в їх сукупності, для належного захисту порушених прав позивача, суд вважає необхідним зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу, що надає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2: період навчання з 01.09.1983 по 18.02.1986 рр. в Омському льотно-технічному училищі; період роботи з 18.02.1986 по 31.03.1996 рр. у ВАТ «Авіакомпанія «Одеській авіалінії»; період роботи з 01.04.1996 року по 22.01.2018 року в Одеському регіональному структурному підрозділі держпідприємства обслуговування повітряного руху України «УКРАЕРОРУХ».

За загальним правилом, відповідно ст. 83 Закону України Про пенсійне забезпечення, п. 1.7 Постанови правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, пенсії призначаються з дня звернення за пенсією. Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 45 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку. Пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії (ч. 5 ст. 45 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування).

Відповідно до п. 1.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

Розділом ІІ Порядку, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, визначено перелік документів, які необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший.

Між тим, в рішенні відповідача не вказано про невідповідність заяви позивача про призначення пенсії вимогам статті 44 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, яка визначає порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії, та/або Порядку, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1.

Отже, відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України, суд вважає необхідним зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пільгової пенсії за віком за Списком № 2 від 17.04.2021 року, з урахуванням висновків суду.

Натомість, оскільки прийняття рішення про призначення пенсії за віком на пільгових умовах є дискреційним повноваженням та обов`язком органів Пенсійного фонду, та ураховуючи ту обставину, що відповідач відмовив у задоволенні заяви позивача лише через неврахування пенсійного стажу за певний період, не розглядав наявність/відсутність інших підстав для призначення пенсії позивачу на пільгових умовах, суд позбавлений можливості встановити чи виконав позивач всі приписи законодавства для його прийняття.

За таких обставин вимога позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити, нарахувати та виплатити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах з 29.04.2021 року, застосувавши при розрахунку пенсії 37 років 9 місяців 9 днів спеціального стажу за Списокм № , є втручанням у дискреційні повноваження пенсійного органу та не підлягає задоволенню.

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Інших суттєвих доводів та/або доказів щодо обґрунтування правомірності вчинення оскаржуваних дій відповідачем суду не наведено та не надано.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, оцінивши докази, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області підлягають частковому задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, у відповідності до приписів ст. 139 КАС України, розподіл судових витрат здійснюється на користь позивача у розмірі 908,00 грн., де 908, 00 грн. - ставка судового збору сплачена позивачем за звернення до суду із цим позовом.

З урахуванням приписів ч. 6 ст. 120 КАС України, повний текст рішення від 28 грудня 2021 року складений 17 січня 2022 року.

Керуючись ст.ст. 2, 5-9, 72, 74-78, 90, 120, 139, 194, 205, 243-246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення про відмову в призначенні пенсії та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України Одеській області від 23.04.2021 року № 586 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2 згідно пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу, що надає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2:

період навчання з 01.09.1983 по 18.02.1986 рр. в Омському льотно-технічному училищі;

період роботи з 18.02.1986 по 31.03.1996 рр. у ВАТ «Авіакомпанія «Одеській авіалінії»;

період роботи з 01.04.1996 року по 22.01.2018 року в Одеському регіональному структурному підрозділі держпідприємства обслуговування повітряного руху України «УКРАЕРОРУХ».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пільгової пенсії за віком за Списком № 2 від 17.04.2021 року, з урахуванням висновків суду.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83; ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ; АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 908, 00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 коп.).

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Позивач ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ; АДРЕСА_1 ).

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83; ).

Повний текст рішення складений 17 січня 2022 року.

Суддя О.В. Глуханчук