Справа № 160/16823/21
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2022-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіПрудника С.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 , з урахуванням уточнених позовних вимог, які викладені у відповіді на відзив на позовну заяву (11.01.2022 року), 17.09.2021 року звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якій просить суд:
Означені позовні вимоги вмотивовані безпідставною відмовою з боку відповідачів щодо призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно ст. 115 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-ІV.
16.11.2021 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Мотивуючи свою правову позицію ГУ ПФУ в Дніпропетровській області зазначило про те, що 02.07.2021 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою та необхідними документами для призначення пенсії із зниженням пенсійного віку.
Заява від 02.07.2021 про призначення пенсії відпрацьовувалась по принципу єдина черга та автоматизованим шляхом потрапила на відпрацювання до спеціалістів Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.
Рішенням від 09.07.2021 № 51 відділу з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області позивачу у призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відмовлено через відсутність необхідного стажу.

За документами наданими для призначення пенсії загальний стаж зараховано по 31.03.2021 та складає 11 років 7 місяців 5 днів.

Відповідно до ч. 4 ст. 115 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІV) військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції В районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення» У здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 20 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12 та 13 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особи з числа резервістів і військовозобов`язаних, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус особи, на яку поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", відповідно до абзаців шостого і сьомого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону, а також абзацу восьмого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок мають право на призначення дострокову пенсії за віком.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України, зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно з абз. 12 ст. 1 Розділу І Закону України Про оборону України особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій;

Згідно з абз. 13 ст. 1 Розділу І Закону України Про оборону України воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень;

Згідно з абз. 14 ст. 1 Розділу І Закону України Про оборону України спеціальна операція - сукупність узгоджених і взаємопов`язаних за метою, завданнями, місцем та часом спеціальних дій підрозділів Сил спеціальних операцій Збройних Сил України, спрямованих на створення умов для досягнення стратегічних (оперативних) цілей, які проводяться за єдиним задумом самостійно або у взаємодії з військовими частинами, іншими підрозділами Збройних Сил України, інших військових формувань, правоохоронних органів України та інших складових сил оборони для виконання завдань.

Антитерористична операція - комплекс скоординованих спеціальних заходів, спрямованих на попередження, запобігання та припинення злочинних діянь, здійснюваних з терористичною метою, звільнення заручників, знешкодження терористів, мінімізацію наслідків терористичного акту чи іншого злочину, здійснюваного з терористичною метою. Проте, термін Антитерористична операція не тлумачиться як проведення бойових дій.

Згідно з пунктом 6 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутністю трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінетів Міністрів України від 12.08.1993 № 637, військова служба у складі діючої армії в період бойових дій, в тому числі під час виконання інтернаціонального обов`язку, зараховується до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці на підставі довідок військових комісаріатів, які видаються в порядку, що визначається Міністерством оборони.

Період військової служби під час мобілізації на особливий період зараховується до страхового стажу, що дає право на пенсію на пільгових умовах.

Страховий стаж за період з 01.01.2004 обчислюємся за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку. У разі якщо за період з 01.07.2000 до 31.12.2016 (включно) в реєстрі застрахованих осіб Держреєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості, потрібні для обчислення страхового стажу військовослужбовцям, страховий стаж обчислюється на підставі довідки про проходження військової служби та про сплачені суми страхових внесків.

До стажу роботи не зараховано час проходження військової служби в особливий період з 21.07.2015 по 10.03.2016, оскільки відсутня довідка про грошове забезпечення з військової частини № НОМЕР_3 .

Тож, періоди участі в антитерористичній операції 3 21.07.2015 по 10.03.2016 ОСОБА_1 для зарахування до його трудового стажу та призначення пенсії у Головного управління немає підстав.

Стосовно періодів перебування Позивача на обліку з 11.05.1994 по 03.09.2014 року у Кам`янській ДПІ як фізичної особи-підприємця на загальній системі оподаткування. Головне управління зазначило наступне.

Щодо сплати страхових внесків за період з 11.05.1994 по 31.12.2003.

Порядок обчислення, сплати та обліку надходження обов`язкових внесків на державне соціальне страхування та обов`язкових страхових внесків до Пенсійного фонду, у тому числі фізичними особами, визначались: Інструкцією про порядок обчислення і сплати підприємствами, установами, організаціями та громадянами страхових внесків до Пенсійного фонду України, а також обліку надходження і витрачення його коштів, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 06 вересня 1996 року за №11-1, зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 24 вересня 1996 року № 550/1576 (далі - Інструкція №11-1) (зі змінами та доповненнями) та Інструкцією про порядок обчислення і сплати підприємствами, установами, організаціями та громадянами збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, інших платежів, а також обліку їх надходжень до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19 жовтня 2001 року № 16-6, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29.11.2001 за № 998/6189, (далі - Інструкція 16-6), чинних у запитуваний період.

Згідно з пунктами 16.1 та 18.4 Інструкції №11-1 та згідно з пунктами 13 та 15 Інструкції 16-6, фізичні особи-суб`єкти підприємницької діяльності зобов`язані вести облік внесків до Пенсійного фонду та витрачення його коштів, а також зберігати облікові дані про нарахування, утримання та сплату до Пенсійного фонду страхових внесків протягом трьох років.

Перелік типових документів, що утворюються в діяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, інших підприємств, установ та організацій, із зазначенням строків зберігання документів, затверджений Наказом Головного архівного управління при Кабінеті Міністрів України від 20.07.1998 № 41 (далі - Перелік №41). Перелік № 41 діяв до 01.01.2013.

Відповідно до пункту 288 Переліку № 41 банківські документи (акти, довідки, платіжні реєстри, доручення) про надходження усіх видів податків у державний бюджет зберігаються 3 роки.

Спеціальні терміни зберігання документів про сплату збору на обов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України за період до затвердження Переліку № 41 законодавством не визначено.

Таким чином, інформація щодо сплати страхових внесків за вказаний період відсутня.

Документи про сплату внесків за вказаний період позивач до Пенсійного фонду не надавав.

Таким чином, відсутні підстави для призначення ОСОБА_1 пенсії, через відсутність передбаченого законодавством стажу.

Отже, оскільки заява від 02.07.2021 про призначення пенсії ОСОБА_1 не була предметом розгляду Головного управління Дніпропетровської області, вимоги позивача щодо зобов`язання Головного управління Дніпропетровської області призначити пенсію та виплатити суми пенсії, не одержані з вини відповідача за минулий час без обмеження будь-яким строком, починаючи з 09.07.2021 є передчасними та задоволенню не підлягають.

30.12.2021 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач-2 заперечив щодо задоволення позовних вимог. В обґрунтування своєї правової позиції відповідач-2 зазначив, що у спірний період з 11.05.1994 року по 03.09.2014 року позивач здійснював підприємницьку діяльність на загальній системі оподаткування, що підтверджується довідкою ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 24.05.2021 № 5352/АП/04-36-68-01-12. Але відомостей про сплату страхових внесків позивач не надав. Відсутність сплати страхових внесків за період з 01.07.2000 року по 03.09.2014 року також підтверджується Індивідуальними відомостями про застраховану особу ОСОБА_1 (форма ОК-5).

У зв`язку з відсутністю документального підтвердження сплати позивачем страхових внесків у період з 11.05.1994 року по 03.09.2014 року, зазначений період правомірно не було враховано до страхового стажу Позивача. В довідках, які були надані ОСОБА_1 для підтвердження його військової служби у складі діючої армії в період бойових дій, відсутня вказівка на те, що зазначена служба підлягає зарахуванню до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці, тому у Головного управління не було підстав саме таким чином зараховувати зазначені в цих довідках періоди.

До того ж період військової служби позивача з 21.07.2015 по 10.03.2016 не було зараховано до страхового стажу, оскільки позивачем не надано довідку про грошове забезпечення за період участі в АТО з військової частини для включення сум заробітку до розрахунку пенсії. А відповідно до п. 3 «Прикінцевих положень» Закону № 1058, протягом п`яти років з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» військовими частинами та органами, які виплачують грошове забезпечення відповідно до законодавства, до Пенсійного фонду подаються, у разі їх відсутності, персоніфіковані відомості про грошове забезпечення та сплату страхових внесків за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року, необхідні для призначення пенсії військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу, поліцейським, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

До страхового стажу не зараховано період з 27.06.1983 р. по 18.07.1983 р., оскільки в записі про звільнення відсутнє посилання на статтю закону.

Враховуючи, що згідно з наданими документами страховий стаж ОСОБА_1 становить 11 років 7 місяців 11 днів, що підтверджується розрахунком страхового стажу (копія додається), то у нього відсутнє право на призначення пенсії відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону №1058.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання протиправним та скасування рішення Головного управління про відмову у призначенні пенсії від 09.07.2021 №51, яким було відмовлено у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , який звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України 02.07.2021 щодо призначення пенсії за віком згідно ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є безпідставними.

Щодо інших позовних вимог відповідачем є Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

11.01.2022 року ОСОБА_1 до суду подано відповідь на відзив щодо позовної заяви, де позивач уточнив суб`єктний склад відповідачів та виклав позовні вимоги відносно кожного. У даній відповіді позивач акцентував свою увагу на тому, що відзив на позовну заяву від відповідача-1 взагалі не отримував, а отже з огляду на приписи ч. 4 ст. 159 КАС України суд може кваліфікувати такі дії ГУ ПФУ в Дніпропетровській області як визнання ним позову. Позивач та його представник фактично отримали відзив відповідача-2 на свою позовну заяву 10.01.2022 коли представник позивача після відпочинку повернувся до свого робочого місця в якості адвоката куди відповідач-2 і направив свій відзив. У зв`язку із чим відповідь на відзив надається суду із запізненням в декілька днів після встановлено судом строку, але таке запізнення є поважним та не є зловживанням процесуальними правами зі сторони позивача та його представника.

Позивач також зазначає, що виходячи з аналізу ухвали суду від 22.11.2021 та відзиву відповідача - 2, стало відомо, що позивачу не зараховано час проходження військової служби в особливий період з 21.07.2015 по 10.03.2016 з тієї підстави, що позивач не надав разом із заявою про призначення пенсії довідку про грошове забезпечення з військової частини № НОМЕР_3 , хоча разом із тим позивач надав разом із заявою про призначення пенсії багато інших документів, які підтверджували проходження військової служби в особливий період (посвідчення учасника бойових дій, військовий квиток, довідку про безпосередню участь в антитерористичній операції, витяги з наказу № 192 від 14.07.2016 та наказу № 162 від 08.07.2015). Враховуючи при цьому приписи ст. 57 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п. 2.3. розділу 2 наказу Міністерства оборони України № 530 від 14.08.2014 "Про положення про організацію роботи з обчислення вислуги років", зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 20 жовтня 2014 року № 1294/2607, що час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції зараховується на пільгових умовах - один місяць служби за три. Отже, орган ПФУ безпідставно не зарахував до стажу на призначення пенсії 24 місяці.

Відповідачі також зазначили, що до страхового стажу не зараховано період з 27.06.1983 по 18.07.1983, оскільки в записі про звільнення відсутнє посилання на статтю закону. В той же час, згідно із ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. В трудовій книжці є відповідний запис про роботу у вищезгаданий період. Отже, позивач не може нести відповідальність за неналежне виконання своїх обов`язків роботодавцем. Тому, відповідачами всупереч конституційним гарантіям без законних підстав, протиправно не враховано до страхового стажу вищезазначений період.

Позивач також стверджує, що відповідачі окремо протиправно не врахували до стажу для призначення пенсії, період з 11.05.1994 по 03.09.2014, коли позивач перебував на обліку у Кам`янській Державній податковій інспекції як фізична особа-підприємець та застосовував загальну систему оподаткування. Позивач був зареєстрований фізичною особою-підприємцем з 11.05.1994 по 03.09.2014 та надав відповідачу в підтвердження відповідну довідку. А отже період з 11.05.1994 по 30.06.2000 беззаперечно повинен бути врахований позивачем як страховий стаж, а період з 01.07.2000 по 31.12.2003, згідно із вищезазначеними положеннями Порядку №637, також зараховується до стажу.

У період же із 01.07.2000 по 03.09.2014 позивач залишався підприємцем, але враховуючи ту обставину, що пройшло вже багато років, він не може надати відповідачу відповідні докази сплати страхових внесків, та не зобов`язаний таке робити оскільки не зобов`язаний зберігати будь-які докази сплати податків, зборів та інших обов`язкових платежів до державних органів так багато часу (підприємницьку діяльність припинено 7 років назад). В свою чергу обов`язок довести, що позивачем не були сплачені страхові внески за весь вищезазначений період, в силу діючого законодавства України покладається саме на відповідача.

У зв`язку із чим позивач вважає, що відповідач протиправно визначив, що його страховий стаж нібито становить лише 11 років 7 місяців 11 днів.

За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.09.2021 року, зазначена вище справа була розподілена та 20.09.2021 року передана судді Пруднику С.В.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.09.2021 року відкрито провадження в адміністративній справі, призначено розгляд за правилами спрощеного провадження без виклику учасників справи.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.11.2021 року залучено до участі у справі №160/16823/21 у якості співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області. Розпочато спочатку розгляд адміністративної справи №160/16505/21, призначено розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Роз`яснено сторонам, що розгляд справи починається зі стадії відкриття провадження у справі, зважаючи на що, встановлено відповідачу Головному управлінню Пенсійного фонду України в Запорізькій області строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання цієї ухвали суду. Витребувано від Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області: засвідчену належним чином у відповідності до вимог ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України копію рішення від 09.07.2021 № 51 відділу з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відмовлено через відсутність необхідного стажу. Витребувані судом докази слід було подати до Дніпропетровського окружного адміністративного суду (також шляхом направлення на електронну адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду (adm.dp.court.gov.ua) ) у строк до 09 грудня 2021 року.

Справа розглянута в межах строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України - в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши всі документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом установлено, та матеріалами справи підтверджено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому виповнилось 08.04.2021 року - 55 років,02.07.2021 року звернувся до звернувся до відділу обслуговування громадян № 9 (сервісного центру) Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення йому дострокової пенсії за віком (докази додаються) на підставі приписів п. 4 ст. 115 Закону №1058, як особі, яка брала участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення.

Як було встановлено судом під розгляду даної справи, до означеної заяви про призначення пенсії, яку було зареєстровано за № 2361 від 02.07.2021 року, позивач надав в оригіналах, а співробітник відповідача здійснив їх сканування, ряду документів які були необхідні для призначення пенсії позивачу та видані на його ім`я, а саме:

- довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру НОМЕР_1 ;

- паспорт громадянина України НОМЕР_4 ;

- посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_5 від 17.02.2016;

- військовий квиток НОМЕР_6 ;

- довідку Дніпродзержинського об`єднаного міського військового комісаріату Дніпропетровської області від 19.07.2016 № 3031, яка підтверджує, що позивач був призваний на військову службу за призивом під час мобілізації на особливий період з 20.05.2016 на підставі Указу Президента України від 14.04.2015 № 15/2015 та був звільнений з військової служби 14.07.2016 на підставі Указу Президента України від 24.06.2016 № 271/2016;

- витяг з наказу командира військової частини від 14.07.2016 № 192, згідно із яким Позивача звільнено по демобілізації з 14.07.2016 та він вибув з району антитерористичної операції;

- довідку від 01.09.2016 № 4955 Військової частини в якій зазначено, що позивач з 08.07.2015 по 14.07.2016 проходив службу, та що за весь період проходження служби страхові внески з грошового забезпечення військовослужбовця сплачені в повному обсязі у розмірі встановленому законодавством. Та окремо акцентовано увагу, що весь строк проходження служби включається до страхового стажу;

- довідку від 16.08.2016 № 4540 Військової частини про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, про те що позивач дійсно в період з 21.07.2015 по 10.03.2016 безпосередньо брав участь у антитерористичній операції;

- витяг з наказу командира військової частини від 08.07.2015 № 162, згідно із яким позивача було призначено на посаду командира взводу;

- архівну довідку Дніпровського державного технічного університету від 23.06 2021 № 11-12-118, з якої можна впевнитися, що позивач з 25.08.1983 по 30.06.1988 навчався на денному відділенні по спеціальності «Литейне виробництво чорних та кольорових металів» металургійного факультету гр. ПП-83-3д та на підставі рішення Державної екзаменаційної комісії по захисту дипломних проектів виписку спеціалістів 1988 р. отримав звання інженера-металурга по спеціальності «Литейне виробництво чорних та кольорових металів» та відповідний диплом з відзнакою НОМЕР_7 ;

- свідоцтво про державну реєстрацію (перереєстрацію) суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи на ім`я позивача від 16.02.1999, про що зроблено запис 12.02.1999 у журналі обліку реєстраційних справ за № 0010346;

- довідку ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 24.05.2021 № 5352/АП/04-36-68- 01-12, в якій зазначено, що позивач з 11.05.1994 по 03.09.2014 перебував на обліку у Кам`янській ДПІ як фізична особа-підприємець та застосовував загальну систему оподаткування;

- трудову книжку НОМЕР_8 на ім`я позивача від 27.06.1983;

- трудову книжку НОМЕР_9 на ім`я Позивача від 15.11.1988.

Позивач в приміщенні вищезгаданого відділу обслуговування громадян № 9 (сервісного центру) Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області отримав під розпис повідомлення про направлення рішення за результатами розгляду вищезгаданої заяви позивача про призначення пенсії за віком від 02.07.2021 № 2361 та копію такого рішення від 09.07.2021 № 51 Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Так згідно із текстом даного рішення від 09.07.2021: «Відмова у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України 02.07.2021р. щодо призначення пенсії за віком згідно ст. 115 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV (далі-Закон №1058).

Вік заявника становить 55 років 2 місяці.

Право на призначення дострокової пенсії за віком мають військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення..., особи, яким надано статус учасника бойових дій - після досягнення 55 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків.

Згідно наданих документів страховий стаж ОСОБА_1 становить 11 років 7 місяці 11 дні.

Результати розгляду документів, доданих до заяви: до страхового стажу не зараховано період роботи з 27.06.1983р. по 18.07.1983р., оскільки в записі про звільнення відсутнє посилання на статтю Закону. Також необхідно рекомендувати заявника надати довідку про грошове забезпечення за період участі в АТО з військової частини для включення сум заробітку до розрахунку пенсії.

Враховуючи вищевикладене, прийнято рішення відмовити у призначенні пенсії відповідно п.4 ст.115 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

На обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України не перебуває та пенсію не отримує».

Вважаючи такі дії відповідачів протиправними та такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом визначається Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі - Закон № 1058).

В силу пункту 1 частини першої статті 8 Закону №1058 право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються, у тому числі, пенсія за віком (пункт 1 частини першої статті 9 Закону №1058).

Статтею 26 Закону № 1058 визначені умови призначення пенсії за віком.

Згідно з частиною першою статті 26 Закон № 1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, серед іншого:

з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Згідно із частиною першою статті 44 Закону № 1058 заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Тобто, Законом №1058 передбачено, що як для призначення, так і для перерахунку пенсії особа повинна звернутися із відповідною заявою та необхідними документами особисто або через представника до територіального органу Пенсійного фонду.

Відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

В силу пункту 1.7 розділу І Порядку № 22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, «письмово повідомляє заявника» про те, які документи «необхідно подати» додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви (абзац третій пункту 1.7 розділу І Порядку).

Пунктом 3.3. розділу ІІІ Порядку № 22-1 визначено, що саме «орган, що призначає пенсію», надає роз`яснення особам з питань призначення та виплати пенсій.

Пункт 4.7. розділу ІV Порядку № 22-1 також визначає, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Натомість, відповідач проігнорував вище зазначені нормативно визначені вимоги для належного прийняття та розгляду документів щодо призначення пенсії позивачу.

З урахуванням положень пункту 4.7. розділу ІV Порядку № 22-1 саме відповідач як орган, що призначає пенсію, повинен спочатку всебічно, повно і об`єктивно розглянути усі подані документи, на підставі пункту 3.3. розділу ІІІ вказаного Порядку надати необхідні роз`яснення, і лише після цього вирішувати питання про наявність чи відсутність права особи на одержання пенсії.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Підпунктом 2 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846, визначено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

Згідно з пунктом 23 Порядку № 637 документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності).

Для підтвердження трудового стажу приймаються лише ті відомості про період роботи, які внесені в довідки на підставі документів (пункт 24 Порядку № 637).

Матеріалами справи встановлено, що відповідачами необґрунтовано не зараховано до страхового стажу період роботи з 27.06.1983 р. по 18.07.1983 р., оскільки в записі про звільнення відсутнє посилання на статтю закону.

Наявні записи в трудовій книжці позивача не суперечать та не порушують положення розділу 2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.93 № 58, оскільки записи у трудовій книжці виконані акуратно і завірені печаткою записи про звільнення.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Вказану позицію підтримує Верховний Суд в постанові від 06.02.2018 по справі №677/277/17 (провадження № К/9901/1298/17).

Право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточність записів не може бути підставою для виключення певних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства. Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Крім того, вказані записи між собою пов`язані хронологічно, відсутні ознаки підчисток та підробок, у зв`язку із чим, відсутність печатки підприємства не може бути підставою для відмови у зарахуванні вищезазначеного періоду роботи до стажу.

Наведене в повній мірі узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 21.02.2018 № 687/975/17.

З практики Європейського суду з прав людини слідує таке: в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права. Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. У разі, якщо ж закон не має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.

Таким чином, суд вважає, що є всі підстави для зарахування до страхового стажу періоду роботи з 27.06.1983 р. по 18.07.1983 р.

Стосовно зарахування періодів військової служби позивача з 21.07.2015р. по 10.03.2016р., суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 2 Закону України 25 березня 1992 року № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон № 2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною 4 вказаної статті Закону передбачено види військової служби, до яких, зокрема, віднесено й військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період.

Процедуру надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, та категорії таких осіб визначає Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 413 (далі - Порядок № 413).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 413 статус учасника бойових дій надається військовослужбовцям (резервістам, військовозобов`язаним) та працівникам Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, військовослужбовцям військових прокуратур, особам рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції ДФС, поліцейським, особам рядового, начальницького складу, військовослужбовцям, працівникам МВС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, ДСНС, ДПтС, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Пунктом 4 Порядку № 413 визначено підставу надання особі статусу учасника бойових дій: документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення, направлення (прибуття) у відрядження до районів проведення антитерористичної операції, їх перебування в таких районах з метою виконання завдань із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України шляхом безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення (витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ про залучення до проведення антитерористичної операції, директив, розпоряджень, посвідчень про відрядження, оперативних завдань, журналів бойових дій, бойових донесень, дислокацій, книг нарядів, графіків несення служби, звітів, зведень, донесень, матеріалів спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень, а також інші офіційні документи, видані державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції у районах її проведення).

При цьому основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до статей 1 та 2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" до учасників бойових дій належать, зокрема військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані), які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Абзацом другим пункту 1 статті 8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України від 06 грудня 1991 року № 1932-XII "Про оборону України" (далі - Закон № 1932-XII), зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону № 1932-XII, особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону № 1932-XII, які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону № 1932-XII, зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Статтею 57 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, пільги по обчисленню стажу за час перебування у складі діючої армії, та встановлює, що час служби зараховується до стажу роботи на пільгових умовах, у порядку, встановленому для обчислення строків цієї служби при призначенні пенсії за вислугою років військовослужбовцям.

Згідно абзацу 7 підпункту 1 пункту 2.3 розділу II "Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей" затвердженого наказом Міноборони України від 14.08.2014 року № 530, час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції зараховується на пільгових умовах - один місяць служби за три.

З системного аналізу норм чинного законодавства вбачається, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

У свою чергу, час проходження військової служби, протягом якого військовослужбовець брав участь в антитерористичній операції в особливий період, зараховується до страхового стажу на пільгових умовах одного місяця служби за три.

Вказана правова позиція узгоджуються з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 05.06.2018 року у справі № 348/347/17.

Відтак час проходження військової служби в особливий період з 23.07.2015 р. по 28.07.2016 р. має бути зарахований до пільгового стажу роботи у розмірі один місяць служби за три.

Стосовно зарахування періодів роботи позивача у якості фізичної особи-підприємця до страхового стажу з 11.05.1994р. по 03.09.2014р., суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Згідно частин 1, 2, 4 статті 24 Закону страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до п. 3-1 розділу ХV ПРИКІНЦЕВІ ПОЛОЖЕННЯ Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди: 1) ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку: з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності; з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Суд вказує, що зазначена норма не має застережень, що вона застосовується виключно для осіб, яким вперше призначається пенсія.

Частиною 1 статті 62 Закону №1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затверджений.

Періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 року по 31 грудня 2003 року зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 1 січня 2004 року по 31 грудня 2017 року за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затверджений постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 року №22-1, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за №1566/11846 (надалі - Порядок №22-1).

Підпунктом 2 пункту 2.1 Порядку № 21-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку, надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

Суд зауважує, що обов`язковою умовою для зарахування до страхового стажу при обчисленні пенсії періоду здійснення особою підприємницької діяльності є сплата за весь наведений період щомісячно внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування або єдиного соціального внеску, та подання відповідних звітів до відділу персоніфікованого обліку органів Пенсійного фонду України.

Пунктом 2 Указу Президента України від 03.07.1998 за №727/98 "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємства" встановлено, що суб`єкт підприємницької діяльності - фізична особа сплачує єдиний податок щомісяця не пізніше 20 числа наступного місяця на окремий рахунок відділень Державного казначейства України.

Відділення Державного казначейства України наступного дня після надходження коштів перераховують суми єдиного податку у таких розмірах:

- до місцевого бюджету - 43 відсотки;

- до Пенсійного фонду України - 42 відсотки;

- на обов`язкове соціальне страхування - 15 відсотків (у тому числі до Державного фонду сприяння зайнятості населення - 4 відсотки) для відшкодування витрат, які здійснюються відповідно до законодавства у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, а також витрат, зумовлених народженням та похованням.

Згідно з пунктом 6 Указу Президента "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємства" суб`єкт малого підприємства, який сплачує єдиний податок, не є платником податків, в тому числі збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Дію Указу Президента "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємства" припинено згідно із Законом України від 04.11.2011 №4014-VІ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності", який набрав чинності з 01.01.2012 р.

Факт провадження позивачем підприємницької діяльності підтверджується наступними документами:

- свідоцтвом про державну реєстрацію (перереєстрацію) суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи на ім`я позивача від 16.02.1999, про що зроблено запис 12.02.1999 у журналі обліку реєстраційних справ за № 0010346;

- довідкою ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 24.05.2021 № 5352/АП/04-36-68- 01-12, в якій зазначено, що позивач з 11.05.1994 по 03.09.2014 перебував на обліку у Кам`янській ДПІ як фізична особа-підприємець та застосовував загальну систему оподаткування;

Таким чином, суд дійшов висновку, оскільки матеріалами справи підтверджено, що позивач здійснював підприємницьку діяльність, що надає право останньому зарахувати до страхового стажу період з 11.05.1994 року по 30.06.2000 року включно.

Суд зазначає, що в матеріалах справи не міститься підтвердження того, що позивач в період з 01.07.2000 року по 03.09.2014 року включно, сплачував страхові внески, що в свою чергу виключає можливість зарахувати цей період до страхового стажу позивача.

Окрім того, суд зазначає, що відповідно до п.1 Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 червня 1998 року № 794 персоніфікований облік полягає в збиранні, обробленні, систематизації та зберіганні передбачених законодавством про пенсійне забезпечення відомостей про фізичних осіб, що пов`язані з визначенням права на виплати з Пенсійного фонду та їх розмір за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Згідно з п. 5 Положення № 794 персоніфікований облік здійснює ПФУ та його органи на місцях (далі - уповноважений орган).

Відповідно до п. 3 розділу ІІ Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постанова правління ПФУ від 18 червня 2014 року № 10-1, дані до реєстру застрахованих осіб, зміни та уточнення до них вносяться на підставі звітності, що подається страхувальниками до органів доходів і зборів та передається до Пенсійного фонду України в порядку міжвідомчого обміну інформацією.

Отже, з урахуванням вищевказаних положень пенсійний орган з метою перевірки сплати позивачем страхових внесків в межах своєї компетенції може це питання з`ясувати в порядку міжвідомчого обміну інформацією, а також має право звернутися із запитом щодо подання звітів до податкового органу.

При цьому, суд зазначає, що позивачем вчинялися дії щодо отримання документів, необхідних для призначення пенсії з урахуванням включення до страхового стажу періоду здійснення підприємницької діяльності.

Отже, дії відповідача щодо не зарахування періоду з 11.05.1994 року по 30.06.2000 року включно до стажу позивача є неправомірними, а спірне рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області () про відмову у призначенні пенсії від 09.07.2021 № 51 підлягає скасуванню.

Щодо зарахування років з 01.07.2000 по 03.09.2014 підприємницької діяльності в страховий стаж та вимог позивача щодо після прийняття Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () або Головним управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області () або будь-яким іншим Головним управлінням Пенсійного фонду України, у разі відпрацювання заяви ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 від 02.07.2021 про призначення пенсії, по принципу єдина черга та автоматизованим шляхом потрапила на відпрацювання до спеціалістів іншого Головного управління Пенсійного фонду України, рішення щодо призначення пенсії за віком згідно ст. 115 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-ІV, виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , суми пенсії, не одержані своєчасно з вини відповідачів за минулий час без обмеження будь-яким строком, починаючи із 09.07.2021, суд зазначає наступне.

За Рекомендацією № R (80) 2 комітету державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, під дискреційним повноваженням розуміють таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийняті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

З огляду на положення КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Отже, адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим ч. 2 ст. 2 КАС України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку про задоволення позову у спосіб зобов`язання відповідача вирішити питання про призначення пенсії за віком повторно розглянувши заяву позивача, з урахуванням висновків суду.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У зв`язку зі звільненням ОСОБА_1 від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 2, 77, 78, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області () про відмову у призначенні пенсії від 09.07.2021 № 51, яким було відмовлено у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України 02.07.2021 щодо призначення пенсії за віком згідно ст. 115 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-ІV.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () вирішити питання про призначення пенсії за віком згідно ст. 115 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-ІV повторно розглянувши заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_2 , який звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України 02.07.2021р. щодо призначення пенсії за віком згідно ст. 115 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-ІV, з урахуванням висновків суду.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Розподіл судових витрат судом не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С. В. Прудник