Справа № 640/9462/21
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Головань О.В.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2022 року Справа № 640/9462/21

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Губської Л.В., Карпушової О.В.,

за участю секретаря Сакевич Ж.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Кутаха Д.О.,

представників відповідачів Гаврищук Е.В., Громового О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 жовтня 2021 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства закордонних справ України,

Міністерства юстиції України

про визнання протиправним та скасування рішення,

зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до суду з позовом до Міністерства закордонних справ України (далі - Відповідач-1), Міністерства юстиції України (далі - Відповідач-2) про:

- визнання протиправним та скасування рішення Державного секретаря МЗС України Банькова О. № 201/19-091-15308 від 11.03.2021 про відмову у поновленні Позивача в правах та скасуванні заборон, визначених частиною третьою статті 1 Законом України «Про очищення влади»;

- зобов`язання Міністерства юстиції України вилучити з Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади», відомості про застосування заборони, передбаченої пунктом 3 статті 1 Закону України «Про очищення влади», щодо ОСОБА_1 .

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 жовтня 2021 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановляючи зазначене рішення, суд виходив з того, що висновок про результати перевірки та/або наказ МЗС України від 28.07.2016 № 1329-ос, тобто документи на підставі яких до Позивача застосовані заборони в порядку Закону України «Про очищення влади» та внесено відповідні відомості до Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади», Позивачем не оскаржувалися та є чинними.

Разом з тим, суд зазначив, що положення Закону № 1682-VII були чинні станом на час звернення Позивача 25.01.2021 із заявою до Державного секретаря МЗС України, жодних змін до законодавства на підставі висновків ЄСПЛ у справі «Полях та інші проти України» не вносилося, і у МЗС України не було підстав для перегляду попередніх висновків щодо осіб, які не були позивачами у вказаній справі ЄСПЛ, а також не оскаржували висновки та накази про звільнення в судовому порядку в інших провадженнях.

Також, суд вказав, що оцінка відповідності законодавству підстав внесення Позивача до Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади» можлива під час розгляду справи про оскарження висновку та наказу про звільнення або у випадку визнання неконституційними відповідних положень Закону № 1682-VII, але в цьому випадку такі підстави відсутні.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати в цій частині та ухвалити постанову про задоволення позову в повному обсязі, зазначаючи, що він ніколи не приймав участі у переслідуванні активістів Революції Гідності, не приймав рішень, не вчиняв дій, які б могли свідчити про сприяння узурпації влади, підриву основ нацбезпеки і оборони України або про порушення прав і свобод людини.

При цьому, Апелянт вважає, що після прийняття ЄСПЛ рішення у справі «Полях та інші проти України» у нього з`явився шанс на реабілітацію шляхом перегляду його справи МЗС та судом.

Разом з тим, Апелянт вказує, що його метою є відновлення триваючих порушень конституційних прав та доступу до участі в конкурсах на заміщення посад державної служби.

Крім того, на переконання Апелянта, до нього було застосовано кримінальне покарання у вигляді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю без вироку суду, а лише за рішенням суб`єкта владних повноважень.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.11.2021 та від 02.12.2021 відкрито провадження у справі, установлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

МЗС України подано відзив на апеляційну скаргу, в якому Міністерство просить залишити таку скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, стверджуючи про правильність висновків суду першої інстанції та безпідставність доводів Апелянта.

При цьому, МЗС України у своєму відзиві зазначає, що норми Закону України «Про очищення влади», на підставі яких Позивача було звільнено у 2016 році, залишаються чинними і що у спірних правовідносинах Міністерство діяло з дотримання вимог законодавства.

Від інших учасників справи відзиви на апеляційну скаргу Позивача не надходили.

Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.

Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Позивач з жовтня 1997 року по серпень 2016 року перебував на державній службі, на різних посадах дипломатичної служби Міністерства закордонних справ України.

Наказом МЗС України від 18.02.2015 № 309-ос Позивача переведено з посади першого секретаря відділу прийому офіційних делегацій Протокольного департаменту на посаду радника цього ж відділу.

17.11.2014 МЗС України прийнято наказ № 463 «Про проведення в апараті МЗС України та представництвах МЗС та території України перевірки, передбаченої Законом».

14.09.2015 Позивач на виконання вимог ст. 4 Закону № 1682-VII подав на ім`я заступника Міністра закордонних справ України заяву про те, що заборони, визначені ч. 3 та 4 ст. 1 Закону, щодо нього не застосовуються, а також надав згоду на проходження перевірки та оприлюднення відомостей відповідно до вимог Закону.

Під час проведення перевірки отримано лист Служби безпеки України від 01.02.2016 24/л-97256 про відсутність щодо Позивача інформації про його належність до агентурного апарату органів КДБ СРСР, КДБ УРСР та КДБ, а також про відсутність інформації про закінчення та отримання диплому вищого навчального закладу КДБ СРСР.

Також у вказаному листі містилася інформація про навчання Позивача у Вищій школі КДБ СРСР ім. Ф.Е. Дзержинського у період з 01.08.1986 по 14.10.1991 (наказ ВШ КДБ УРСР № 194 від 01.08.1986).

За результатами перевірки складено довідку про результати перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади», згідно з якою наявна інформація, яка є підставою для застосування до Позивача заборон, визначених ч. 3 ст. 1 Закону України «Про очищення влади».

Наказом МЗС України від 28.07.2016 № 1329-ос Позивача було звільнено з 29.07.2016 з посади радника першого секретаря відділу прийому офіційних делегацій Протокольного департаменту, відповідно до п. 3 ст. 1 та п. 14 ст. 5 Закону України «Про очищення влади».

25.01.2021 Позивач звернувся до Державного секретаря МЗС України із заявою про перегляд висновку про застосування до нього положень Закону України «Про очищення влади», в якій просив провести додаткову перевірку обґрунтованості висновків перевірки, що стали підставою для внесення відомостей відносно нього до Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади»", з урахуванням відсутності вини, або вчинені правопорушення, внести клопотання на ім`я Міністра юстиції України щодо вилучення Позивача з Реєстру.

У вказаній заяві міститься посилання на висновки ЄСПЛ у справі «Полях та інші проти України» (заява № 58812/15 та 4 інші заяви) від 17.10.2019, та твердження ОСОБА_1 про те, що Закон до нього було застосовано формально, лише з підстав колективної відповідальності, з порушенням принципу презумпції невинуватості.

Листом від 11.03.2021 № 201/19-091-15308 Позивача повідомлено про те, що у 1991 році ним завершено повний курс навчання у Вищій школі КДБ, що є обов`язковою підставою для застосування заборон, передбачених ч. 3 ст. 1 Закону № 1682-VII.

Позивач, вважаючи свої права порушеними внаслідок відмови МЗС України у скасуванні відносно нього заборон, визначених частиною третьою статті 1 Законом України «Про очищення влади», та наявності відповідної інформації про нього в Єдиному державному реєстрі осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади», звернувся до суду з цим позовом.

Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про очищення влади» від 16.09.2014 № 1682-VII (далі - Закон № 1682-VII), Положенням про Єдиний державний реєстр осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади», затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 16.04.2014 № 1704/5 (далі - Положення № 1704/5).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом № 1682-VII визначено правові та організаційні засади проведення очищення влади (люстрації) для захисту та утвердження демократичних цінностей, верховенства права та прав людини в Україні.

Статтею 1 Закону № 1682-VII передбачено, що очищення влади (люстрація) - це встановлена цим Законом або рішенням суду заборона окремим фізичним особам обіймати певні посади (перебувати на службі) (далі - посади) (крім виборних посад) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування.

Очищення влади (люстрація) здійснюється з метою недопущення до участі в управлінні державними справами осіб, які своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю здійснювали заходи (та/або сприяли їх здійсненню), спрямовані на узурпацію влади Президентом України ОСОБА_2 , підрив основ національної безпеки і оборони України або протиправне порушення прав і свобод людини, і ґрунтується на принципах: верховенства права та законності; відкритості, прозорості та публічності; презумпції невинуватості; індивідуальної відповідальності; гарантування права на захист.

Згідно з частинами першою, третьою статті 7 Закону № 1682-VII у редакції, чинній станом на 28.07.2016, відомості про осіб, щодо яких встановлено заборону, передбачену частиною третьою або четвертою статті 1 цього Закону, вносяться до Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України "Про очищення влади", що формується та ведеться Міністерством юстиції України.

Положення про Реєстр, порядок його формування та ведення затверджуються Міністерством юстиції України.

Відомості про осіб, щодо яких застосовано заборону, передбачену частиною четвертою статті 1 цього Закону, оприлюднюються на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України та вносяться до Реєстру протягом трьох робочих днів з дня надходження із Державної судової адміністрації України до Міністерства юстиції України наданої з Єдиного державного реєстру судових рішень електронної копії рішення суду, яке набрало законної сили. Державна судова адміністрація України надсилає до Міністерства юстиції України таку електронну копію рішення суду не пізніш як на десятий день з дня набрання ним законної сили.

Міністерство юстиції України не пізніше ніж на третій день після отримання відомостей, які підлягають внесенню до Реєстру, забезпечує їх оприлюднення на своєму офіційному веб-сайті та вносить їх до Реєстру. Відкритими для безоплатного цілодобового доступу є такі відомості про особу, щодо якої застосовано положення цього Закону: 1) прізвище, ім`я, по батькові; 2) місце роботи, посада на час застосування положення цього Закону; 3) відомості про стан проходження перевірки особою, а також інформація про надходження висновків про результати перевірки, які свідчать про наявність підстав для застосування до особи, яка проходила перевірку, заборон, визначених статтею 1 цього Закону; 4) час, протягом якого на особу поширюється заборона, передбачена частиною третьою або четвертою статті 1 цього Закону.

Зазначені відомості не належать до конфіденційної інформації про особу та не можуть бути обмежені в доступі.

Заборона, передбачена частиною третьою статті 1 Закону № 1682-VII, застосовується до осіб, які 3) були штатними працівниками чи негласними агентами в КДБ СРСР, КДБ УРСР, КДБ інших союзних республік колишнього СРСР, Головному розвідувальному управлінні Міністерства оборони СРСР, закінчили вищі навчальні заклади КДБ СРСР (крім технічних спеціальностей).

Згідно з частиною п`ятою розділу ІІ Положення № 1704/5, підставою для вилучення з Реєстру відомостей про особу, щодо якої застосовано заборону, передбачену частиною третьою або четвертою статті 1 Закону України "Про очищення влади", є звернення про вилучення від органу, який проводив перевірку, або від особи, відомості щодо якої внесені до Реєстру, з наданням одного з таких документів: копії обґрунтованого рішення про скасування результатів перевірки, що свідчить про відсутність підстав для застосування до особи, яка проходила перевірку, заборон, визначених статтею 1 Закону України "Про очищення влади", від органу, який проводив перевірку, в паперовій формі за підписом уповноваженої особи органу, завіреним печаткою; копії відповідного судового рішення в паперовій формі, засвідченої в установленому порядку, з належним чином оформленим підтвердженням про набрання законної сили; копії документів про смерть особи, відомості щодо якої внесені до Реєстру, в паперовій формі та засвідчені належним чином.

Формулювання першої з наведених підстав свідчить про те, що попередній висновок може бути скасовано у випадку виявлення безпідставного застосування до особи обмежень, тобто, невідповідність особи передбаченому переліку критеріїв здійснення очищення влади (люстрації).

Висновки суду апеляційної інстанції.

Системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що законодавством регламентовано чітку та послідовну процедуру застосування до особи заборон та обмежень, визначених Законом України «Про очищення влади», що передбачає внесення відомостей про таку особу до Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення цього Закону (далі - Реєстр) та застосування негативних наслідків (звільнення з посади, заборона займати певні посади).

При цьому, законодавством не передбачено можливості проведення повторної перевірки в порядку ст. 5 Закону № 1682-VII.

Водночас, висновок за результатами перевірки може бути оскаржений особою в судовому порядку, згідно з ч. 11 ст. 5 Закону № 1682-VII, як і наказ про звільнення, прийнятий на його підстав.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що заборони в порядку Закону № 1682-VII, з якими не погоджується Позивач, були до нього застосовані на підставі висновку за результатами перевірки, проведеної відносно нього відповідно до вказаного закону та наказу про його звільнення. З цих же підстав відомості про Позивача були внесені й до Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади» (далі - Реєстр).

Разом з тим, як було встановлено судом першої інстанції та не заперечується Апелянтом, ані такий висновок, ані наказ про звільнення Позивачем не оскаржувалися, у порядку, визначеному законодавством, не скасовані, є чинними і до предмету позову в цій справі не належать.

З огляду на це, судова колегія не вбачає достатніх та необхідних підстав для визнання протиправним та скасування рішення МЗС України № 201/19-091-15308 від 11.03.2021 та/або для зобов`язання Міністерства юстиції України вилучити з Реєстру відомості про застосування заборони, передбаченої пунктом 3 статті 1 Закону України «Про очищення влади», щодо ОСОБА_1 .

Приходячи до таких висновків, суд апеляційної інстанції зазначає, що Позивач, звертаючись з позовом у цій справі та стверджуючи про порушення його конституційних прав внаслідок застосування до нього вищевказаних заборон, обрав неправильний спосіб захисту, що в сукупності з викладеним вище також переконує судову колегію у відсутності правових підстав для задоволення заявлених у цій справі позовних вимог.

Доводи Апелянта про те, що він ніколи не приймав участі у переслідуванні активістів Революції Гідності, не приймав рішень, не вчиняв дій, які б могли свідчити про сприяння узурпації влади, підриву основ нацбезпеки і оборони України або про порушення прав і свобод людини, судова колегія відхиляє, оскільки це питання підлягає перевірці при встановленні правомірності/протиправності саме вищевказаного висновку та наказу про його звільнення, тобто виходить за межі предмета спору та заявлених у цій справі позовних вимог.

Твердження Апелянта про те, що після прийняття ЄСПЛ рішення у справі «Полях та інші проти України» у нього з`явився шанс на реабілітацію шляхом перегляду його справи МЗС та судом, а також про те, що його метою є відновлення триваючих порушень конституційних прав та доступу до участі в конкурсах на заміщення посад державної служби, судова колегія при розгляді саме цього судового спору до уваги не приймає з підстав, наведених вище.

Доводи Апелянта про те, що до нього було застосовано кримінальне покарання у вигляді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю без вироку суду, а лише за рішенням суб`єкта владних повноважень, є безпідставними, оскільки кримінальні покарання застосовуються на підставі Кримінального кодексу України, а до Позивача застосовано відповідні норми Закону № 1682-VII та передбачені ним заборони, а не притягнення до кримінальної відповідальності, що має інші юридичні наслідки та інших порядок застосування.

Аналізуючи всі доводи учасників справи, апеляційний суд враховує висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні від 21.01.1999 р. по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» висновки Європейського суду з прав людини є джерелом права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову в цій справі.

Отже, судом першої інстанції при ухваленні судового рішення в частині задоволення позовних вимог було неповно встановлено обставини цієї справи і неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне встановлення обставин справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 жовтня 2021 року - без змін.

Розподіл судових витрат.

З огляду на результат розгляду цієї справи, відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 жовтня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлено 26 січня 2022 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: Л.В. Губська

О.В. Карпушова