Справа № 179/1247/21(2-а/179/19/21)
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2022-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 січня 2022 року м. Дніпросправа № 179/1247/21(2-а/179/19/21)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

за участю секретаря судового засідання Шелепової Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області

на рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 01 жовтня 2021 року (суддя Ковальчук Т.А., смт. Магдалинівка) у справі № 179/1247/21

за позовом ОСОБА_1

до інспектора першого взводу 3-ї роти 3-го батальйону капітана поліції Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Литвинова Артура Андрійовича, Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області

про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

встановив:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся до суду із позовом до інспектора першого взводу 3-ї роти 3-го батальйону капітана поліції Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Литвинова Артура Андрійовича (далі відповідач-1), Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області (далі відповідач-2), у якому просив скасувати постанову інспектора першого взводу 3-ї роти, 3-го батальйону капітана поліції Литвинова Артура Андрійовича від 06.08.2021 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП України, справу закрити.

Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 01 жовтня 2021 року позов задоволено повністю.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови відповідачі не надали суду належних та допустимих доказів.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач-2 оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вимоги апеляційної скарги відповідача-2 мотивовано, зокрема тим, що суд першої інстанції виніс рішення по справі раніше, ніж сплинув п`ятнадцятиденний термін подання відзиву, позивачем при обґрунтуванні позовних вимог підтверджується вчинення ним дій, які вказують на порушення ПДР, що є одним із доказів адміністративного проступку. Крім того, скаржник також зазначає, що для провадження у справах про адміністративні правопорушення характерним є специфічний вид доказу - безпосередні спостереження осіб, уповноважених на складання протоколу (постанови) про адміністративне правопорушення і на проведення адміністративного розслідування, які фіксуються.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволені позову в повному обсязі.

Позивач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу відповідача-2 не скористався, відзив на апеляційну скаргу відповідача-2 до суду не подав.

Відповідач-1 правом на подання відзиву на апеляційну скаргу відповідача-2 не скористався, відзив на апеляційну скаргу відповідача-2 до суду не подав.

В судове засідання учасники справи не з`явились.

Позивач, який був належним чином сповіщений про місце, дату та час розгляду справи в судове засідання не з`явився, свого представника не направив, про причини неявки суд не сповістив.

Відповідач-1 який був належним чином сповіщений про місце, дату та час розгляду справи в судове засідання не з`явився, свого представника не направив, про причини неявки суд не сповістив.

Відповідач-2 в апеляційній скарзі просить проводити розгляд апеляційної скарги без участі його представника.

Колегією суддів розглянуто справу у відсутності осіб, що не з`явилися, та без здійснення фіксації судового засідання технічними засобами у відповідності до ч. 2 ст. 313, ч. 4 ст. 229 КАС України.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, апеляційний суд зазначає наступне.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що згідно постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАА № 480883 від 06.08.2021 року за порушення п. 31.6 "б" ПДР до позивача на підставі ч. 1 ст. 121 КУпАП було застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Не погодившись із винесенням спірної постанови, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Оскарження правомірності винесеного суб`єктом владних повноважень рішення у формі постанови БАА № 480883 від 06.08.2021 є предметом судового розгляду в цій справі.

Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог, оскільки вони знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, є обґрунтованими та доведеними, а відповідачем не надано жодного належного та допустимого доказу вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, що є порушенням вимог ст. 251 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами ч. 1 ст. 121 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Відповідно до частини 5 статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно п. 31.6 (б) ПДР України, забороняється подальший рух транспортних засобів, у яких у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості не горять лампи фар чи задніх габаритних ліхтарів.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішенні справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною другою ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Згідно з ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Слід зазначити, що відповідно до 7 КУпАП що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Принцип презумпції невинуватості передбачає, що всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти, встановлені судом, у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Приписами ч.1 ст. 308 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегією суддів з матеріалів справи встановлено, що відповідачами, як суб`єктами владних повноважень, не подано жодних належних доказів як суду першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду справи, що могли б довести та підтвердити наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Крім того, колегія суддів відхиляє доводи відповідача-2, що позивачем при обґрунтуванні позовних вимог підтверджується вчинення ним дій, які вказують на порушення ПДР, оскільки навіть сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення.

Аналогічний правовий висновок у подібних правовідносинах висловлено Верховним Судом у постанові від 08 липня 2020 року у справі №177/525/17.

З огляду на встановлені обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову, оскільки на виконання ч. 2 ст. 77 КАС України суб`єктами владних повноважень не було доведено суду правомірність спірного рішення.

Відносно доводів апеляційної скарги. що суд першої інстанції виніс рішення по справі раніше, ніж сплинув п`ятнадцятиденний термін подання відзиву, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 286 КАС України передбачається, що адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі. В ухвалі про відкриття провадження від 07.09.2021 суд встановив строк для подання відзиву до дня судового засідання 16.09.2021. Справа відноситься до термінових та особливості її розгляду встановлені параграфом 2 глав 11 КАС України. Більш того, судом було відкладено розгляд справи у зв`язку з ненаданням відзиву на позов за клопотанням Департаменту патрульної поліції НПУ до 01.10.2021.

Приписами ч.2 ст. 317 КАС України визначено, що порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, лише у випадку, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. Скаржник не обґрунтовує, яким чином це перешкодило йому в реалізації своїх прав.

За таких обставин колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги недоречними.

Таким чином, враховуючи, що на виконання ч. 2 ст. 77 КАС України суб`єктами владних повноважень не було доведено суду правомірність спірного рішення, доводи апеляційної скарги. що суд першої інстанції виніс рішення по справі раніше, ніж сплинув п`ятнадцятиденний термін подання відзиву, не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції, адже це не призвело до неправильного вирішення справи.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Отже, інші доводи апеляційної скарги не потребують правового аналізу, оскільки не мають вирішального значення, через недоведеність самого факту правопорушення.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 01 жовтня 2021 року у справі №179/1247/21 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 31.01.2022.

Головуючий - суддя О.М. Панченко

суддя С.М. Іванов

суддя В.Є. Чередниченко