Справа № 340/9162/21
Суддя: А.В. Сагун
Дата ухвалення: 2022-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2022 року м. Кропивницький Справа № 340/9162/21

Кіровоградський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Сагуна А.В. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Кіровоградській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат в інтересах позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДФС у Кіровоградській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за дні невикористаних щорічних відпусток за період з 2012 по 2021 рік під час звільнення зі служби відповідно до наказу № 101-О від 27.09.2021;

- зобов`язати Головне управління ДФС у Кіровоградській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за дні невикористаних щорічних відпусток за період з 2012 по 2021 рік у встановленому порядку.

В обґрунтування вимог представник позивач зазначив, що при звільненні з органів податкової в Кіровоградській області позивачу протиправно не було нараховано та виплачено грошову компенсацію за невикористані щорічні відпустки, за час служби з 2021 року по 2021 рік.

Представником відповідача надано відзив на позовну заяву (а.с.25-29), в якому останній заперечує проти адміністративного позову, зазначивши, що питання виплати грошової компенсації за невикористану частину відпустки особам рядового і начальницького складу, які звільняються, врегульовані нормами пункту 56 Положення № 114, які є спеціальними за своєю правовою природою та підлягають застосуванню до спірних правовідносин, компенсація за невикористані відпустки минулих років цим Положенням не передбачена. ГУ ДФС у Кіровоградській області при звільненні ОСОБА_2 здійснило з ним повний розрахунок, в тому числі виплачено грошову компенсацію за 5 днів невикористаної відпустки за 2021 рік, будь-які заборгованості станом на поточну дату у ГУ ДФС у Кіровоградській області перед ОСОБА_2 відсутні.

Представником позивача подано відповідь на відзив (а.с.61-4).

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Наказом голови комісії з реорганізації Головного управління ДФС у Кіровоградській області від 27.09.2021 №101-о "Про звільнення ОСОБА_1 " (а.с.8) позивача звільнено з посади та податкової міліції органів ДФС у запас Збройних Сил з постановкою на військовий облік за пунктом 64 підпунктом "г" (через скорочення штатів) 27.09.2021 року з виплатою грошової допомоги та грошової компенсації за невикористану відпустку у 2021 році за 5 діб.

Позивач звернулася із листом, адресованим голові комісії з реорганізації Головного управління ДФС у Кіровоградській області (копія додається), у якому, зокрема, просила: провести розрахунок та виплатити грошову компенсацію за невикористану відпустку за 2021-2020 роки ( а.с.14).

Відповідно до листів наданих позивача, відповідачем під час звільнення ОСОБА_1 не було нараховано та виплачено грошову компенсацію за невикористані дні щорічних відпусток в період з 2012 по 2020 роки. Вказаний факт відповідачем не заперечується.

Вважаючи, що відповідач протиправно не нарахував та не виплатив грошову компенсацію за невикористані дні соціальної відпуски, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься і відповідач) зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Предмет даного спору стосується, зокрема права позивач на виплату компенсації за невикористані щорічні відпустки за період з 2012 по 2021 роки.

Відповідно до статті 45 Конституції України, кожен, хто працює, має право на відпочинок. Це право забезпечується наданням днів щотижневого відпочинку, а також оплачуваної щорічної відпустки, встановленням скороченого робочого дня щодо окремих професій і виробництв, скороченої тривалості роботи у нічний час. Максимальна тривалість робочого часу, мінімальна тривалість відпочинку та оплачуваної щорічної відпустки, вихідні та святкові дні, а також інші умови здійснення цього права визначаються законом.

Надання всім працівникам щорічної оплачуваної відпустки є реалізацією їх права на відпочинок, яке закріплене статтею 45 Конституції України.

У свою чергу порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов`язки, врегульовано відповідним Положенням, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 №114 (надалі - Положення №114).

Згідно із пунктом 56 Положення № 114 особам середнього, старшого і вищого начальницького складу, звільненим із органів внутрішніх справ за віком, через хворобу, обмежений стан здоров`я чи скорочення штатів, у році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої визначається відповідно до пункту 51 цього Положення.

Особам рядового і начальницького складу, які звільняються з органів внутрішніх справ, за невикористану в році звільнення відпустку виплачується грошова компенсація відповідно до законодавства.

При цьому тривалість відпустки осіб рядового і начальницького складу, відповідно до пункту 51 Положення №114, визначається залежно від вислуги років (у календарному обчисленні), обчисленої в порядку, передбаченому для призначення пенсій працівникам органів внутрішніх справ.

Закон України "Про відпустки" за № 504/96-ВР (далі по тесту - Закон України № 504/96-ВР) установлює державні гарантії права на відпустки, визначає умови, тривалість і порядок надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров`я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи.

Згідно зі статтею 4 Закону України № 504/96-ВР, законодавцем передбачені такі види відпусток: 1) щорічні відпустки: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством; 2) додаткові відпустки у зв`язку з навчанням (статті 13, 14 і 15 цього Закону); 3) творча відпустка (стаття 16 цього Закону); 3-1) відпустка для підготовки та участі в змаганнях (стаття 16-1 цього Закону); 4) соціальні відпустки: відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами (стаття 17 цього Закону); відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (стаття 18 цього Закону); відпустка у зв`язку з усиновленням дитини (стаття 18-1 цього Закону); додаткова відпустка працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи (стаття 19 цього Закону); 5) відпустки без збереження заробітної плати (статті 25, 26 цього Закону). Законодавством, колективним договором, угодою та трудовим договором можуть установлюватись інші види відпусток.

Таким чином, у спірному випадку, невикористані позивачем у період з 2012 по 2021 рік дні щорічної основна відпустки є в розумінні статті 4 Закону України № 504/96-ВР щорічною відпусткою.

У відповідності до статті 24 Закону України № 504/96-ВР, у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Аналогічні положення містяться у статті 83 частині 1 КЗпП України.

Також необхідно зауважити, що норма, яка зафіксована у пункті 56 Положення № 114 являється такою, якою законодавець знову відсилає до законодавства, який регулює питання виплати грошової компенсації за невикористану відпустку. Таким чином судом резюмується, що Положення № 114 питання виплати грошової компенсації за невикористану відпустку не регулює.

Право працюючої особи на відпочинок у формі відпустки закріплено Конституцією України. Особу не може бути позбавлено такого права.

Рішенням Конституційного Суду України від 07 травня 2002 року №8-рп/2002, що ухвалене у справі за конституційним поданням Президента України щодо офіційного тлумачення положень частин другої, третьої статті 124 Конституції України (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) зазначено, що при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, установивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми, у яких визначені основні трудові права працівників - КЗпП України.

З огляду на відсутність правового врегулювання цього питання нормами Положення № 114 питання компенсації невикористаної частини відпустки особам, які звільняються з органів внутрішніх справ за минулі роки, то при вирішенні даного спору необхідно застосовувати відповідні норми КЗпП України і Закону України № 504/96-ВР, які регулюють спірні правовідносини.

Так, у відповідності до статті 24 частини 1 Закону України № 504/96-ВР та статті 83 частини 1 КЗпП України, у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Отже, у випадку звільнення працівників податкової міліції їм виплачується компенсація за всі, без винятків, невикористані ними дні, як основної, так і додаткової відпустки.

Враховуючи вищевикладене, суд відхиляє аргументи відповідача про те, що компенсація за невикористані відпустки обмежується тільки роком звільнення поліцейського та не поширюється на роки, що передували звільненню.

В той же час слід зазначити, що ухвалення законного і обґрунтованого рішення у відповідності з вимогами Кодексу адміністративного судочинства України передбачає надання судом оцінку кожному доводу сторін на підставі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження залучених до матеріалів справи доказів.

Рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні суд приймає у справах, де відповідач допустив неправомірну бездіяльність за умови обов`язку вчинити певну дію.

В цьому випадку суд повинен зазначити, яку саме дію повинен вчинити відповідач, але не може втручатися в його компетенцію. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову, належних учасників процесу), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб. В свою чергу, за своєю правовою природою бездіяльність - це як пасивна форма поведінки особи, що полягає у не вчиненні нею конкретних дій, які вона повинна була і могла вчинити в даних конкретних умовах; так і форма, що характеризується свідомим і вольовим актом поведінки особи.

В даному випадку суд, встановивши, що розивач має право на грошову компенсацію за невикористану відпустку за період з 2009 по 2021 рік не може не взяти до уваги ту обставину, що відповідач взагалі не нарахував суму такої компенсації при звільненні.

Суд зазначає, що відповідачем нараховано та виплачено позивачу грошову компенсацію за 5 днів невикористаної відпустки за 2021 рік ( а.с.57), а тому позовні вимоги про зобов`язання Головне управління ДФС у Кіровоградській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за дні невикористаних щорічних відпусток за період з 2012 по 2021 рік підлягають частковому задоволенню.

Враховуючи викладене, суд вважає, що Головне управління ДФС у Кіровоградській області допустило протиправну бездіяльність не нарахувавши позивачу та не виплативши йому грошову компенсацію за невикористані дні основної відпустки за період з 2012 по 2020 рік.

У відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У зв`язку із тим, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДФС у Кіровоградській області (вул. В. Перспективна, 55, м. Кропивницький, 25006, ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії, задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДФС у Кіровоградській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за дні невикористаних щорічних відпусток за період з 2012 по 2020 рік під час звільнення зі служби відповідно до наказу № 101-О від 27.09.2021.

Зобов`язати Головне управління ДФС у Кіровоградській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за дні невикористаних щорічних відпусток за період з 2012 по 2020 рік у встановленому порядку.

В задоволені решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду А.В. Сагун