Справа № 160/9726/21
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2022-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 січня 2022 року м. Дніпросправа № 160/9726/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В., Олефіренко Н.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Дніпровської митниці Держмитслужби на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.09.2021 р. (суддя Рищенко А.Ю., повне судове рішення складено 14.09.2021 р.) в справі № 160/9726/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Триплекс» до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю фірма «Триплекс» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Дніпровської митниці Держмитслужби (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 09.07.2021 р.) про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості № UA110230.2020.000288/2 від 30.11.2020 р. та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення (далі картка відмови) № UA110230.2020.00664, рішення про коригування митної вартості № UA110230.2020.000294/2 від 01.12.2020 р. та картки відмови № UA110230.2020.00675, рішення про коригування митної вартості № UA110230.2020.000296/2 від 02.12.2020 р. та картки відмови № UA110230.2020.00681, рішення про коригування митної вартості № UA110230.2020.000303/2 від 08.12.2020 р. та картки відмови № UA110230.2020.00700, рішення про коригування митної вартості № UA110230.2020.000311/2 від 10.12.2020 р. та картки відмови № UA110230.2020.00720, рішення про коригування митної вартості № UA110230.2020.000315/2 від 14.12.2020 р. та картки відмови № UA110230.2020.00727, рішення про коригування митної вартості № UA110230.2020.000317/2 від 14.12.2020 р. та картки відмови № UA110230.2020.00730, рішення про коригування митної вартості № UA110230.2020.000323/2 від 17.12.2020 р. та картки відмови № UA110230.2020.00743.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.09.2021 р. позов задоволено, визнано протиправними та скасовані: рішення про коригування митної вартості № UA110230.2020.000288/2 від 30.11.2020 та картка відмови № UA110230.2020.00664; рішення про коригування митної вартості № UA110230.2020.000294/2 від 01.12.2020 та картка відмови № UA110230.2020.00675; рішення про коригування митної вартості № UA110230.2020.000296/2 від 02.12.2020 та картка відмови № UA110230.2020.00681; рішення про коригування митної вартості № UA110230.2020.000303/2 від 08.12.2020 та картка відмови № UA110230.2020.00700; рішення про коригування митної вартості № UA110230.2020.000311/2 від 10.12.2020 та картка відмови № UA110230.2020.00720; рішення про коригування митної вартості № UA110230.2020.000315/2 від 14.12.2020 та картка відмови № UA110230.2020.00727; рішення про коригування митної вартості № UA110230.2020.000317/2 від 14.12.2020 та картка відмови № UA110230.2020.00730; рішення про коригування митної вартості № UA110230.2020.000323/2 від 17.12.2020 та картка відмови № UA110230.2020.00743.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення з підстав неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Апеляційна скарга містить виклад обставин прийняття рішень про коригування митної вартості та карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, які є предметом позову, та фактично повторює зміст відзиву на позовну заяву.

Доводи апелянта зводяться до неврахування судом першої інстанції того, що подані декларантом для митного оформлення документи мали розбіжності, не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення митної вартості, тому у відповідача виник обґрунтований сумнів у правильності визначення митної вартості декларантом.

Серед таких розбіжностей відповідач вказує на таке:

1) не надання декларантом до митного оформлення платіжних документів про здійснення оплати товару, зважаючи на те, що відповідно до додатку до контракту оплата здійснюється протягом 30 днів від дати інвойсу;

2) рахунки не містять печаток і штампів країни відправлення, що може свідчити про надання інших документів, ніж ті, що надані відправником, що дає підстави для сумніву у достовірності заявлених декларантом відомостей;

3) рахунки містять посилання на контракт, але не містять посилання на додаток до контракту, яким обумовлено ціни, умови поставки та платежу;

4) дата видачі інвойсу не відповідає строку дії комерційної пропозиції та додатку до контракту;

5) вартість партії товару, зазначена в митній декларації країни відправлення, не відповідає вартості партії товару, вказаної в рахунку;

6) до митного оформлення надано страховий поліс, а документи про вартість страхування не надано.

Також апелянт вважає, що позивачем пропущено строк звернення до суду, встановлений частиною другою статті 122 КАС України, стосовно вимог про скасування рішень, прийнятих 30.11.2020 р., 01.12.2020 р., 02.12.2020 р., 08.12.2020 р., 10.12.2020 р., 14.12.2020 р.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить до висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в ході апеляційного перегляду справи, що 01.07.2020 р. між ТОВ фірма «Триплекс» (покупець) та компанією «Евонік Операції ГмбХ» (продавець) укладено договір поставки товару №0048 із заводу-виробника Групи Евонік Індастріз АГ.

Пунктом 2.3. договору передбачено, що поставка кожної партії товару за цим договором оформлюється в письмовій формі відповідною додатковою угодою, в якій зазначаються типи, кількість та ціна товару, погоджені продавцем та покупцем; додатки є невід`ємною частиною цього договору.

Сторонами підписано специфікацію як додаток до договору №0048 від 01.07.2020 р., відповідно до якої покупець придбаває товар МетАМІНО; постачання товарів за контрактом здійснюється партіями по 22 тони.

Позивачем до митного оформлення 30.11.2020 р. засобами електронного зв`язку згідно зі ст. 257 Митного кодексу України надіслано електронну митну декларацію (далі ЕМД) в режимі ІМ 40 ДЕ №UA110230/2020/026295 на товар: «Метіонін: МетАМІНО DL-метіонін кормовий 99%. CAS №59-51-8. Вміст DL-метіоніну-99%. Виробник: «Евонік Антверпен Н.В.». Країна виробництва: BE. Торговельна марка: «МетАМІНО». Маркування на мішках «МетАМІНО» DL-метіонін Feed Grade 99%. Номер партії, 25кг, дата виробництва».

До вказаної ЕМД декларантом надано наступні документи: пакувальний лист від 23.11.2020 б/н; інвойс від 23.11.2020 № ; автомобільна транспортна накладна СМR від 23.11.2020 б/н; сертифікат про походження товарів від 17.11.2020 № А31789683; скриншот фідінфо від 08.10.2020 б/н; сертифікат про страхування від 24.11.2020 № 1489; додаток (специфікація) від 09.10.2020 № 6; додаткова угода від 01.07.2020 № 1; договір поставки від 01.07.2020 № 0048; реєстраційне посвідчення від 20.10.2017 № АА-01769-04-12; комерційна пропозиція від 08.10.2020 б/н; сертифікати аналізу від 23.11.2020 б/н та від 25.11.2020 б/н; листи експортера від 14.10.2020 б/н та від 15.10.2020 б/н; копія митної декларації країни відправлення від 23.11.2020 № МRN 20ВЕЕ430.

ТОВ фірма «Триплекс» до митного оформлення 01.12.2020 засобами електронного зв`язку подано ЕМД в режимі ІМ 40 ДЕ №UA110230/2020/026482 на товар: «Метіонін: МетАМІНО DL-метіонін кормовий 99%. CAS №59-51-8. Вміст DL-метіоніну-99%. Виробник: «Евонік Антверпен Н.В.». Країна виробництва: BE. Торговельна марка: «МетАМІНО». Маркування на мішках «МетАМІНО» DL-метіонін Feed Grade 99%. Номер партії, 25кг, дата виробництва».

До ЕМД додано наступні документи: пакувальний лист від 27.11.2020 б/н; інвойс від 27.11.2020 № ; автомобільна транспортна накладна СМR від 25.11.2020 б/н; сертифікат про походження товарів від 17.11.2020 № А31789692; скриншот фідінфо від 08.10.2020 б/н; сертифікат про страхування від 27.11.2020 № 1492; додаток (специфікація) від 09.10.2020 № 6; додаткова угода від 01.07.2020 № 1; договір поставки від 01.07.2020 № 0048; реєстраційне посвідчення від 20.10.2017 № АА-01769-04-12; комерційна пропозиція від 08.10.2020 б/н; сертифікати аналізу від 27.11.2020 б/н; листи експортера від 14.10.2020 б/н та від 15.10.2020 б/н; копія митної декларації країни відправлення від 27.11.2020 № МRN 20ВЕЕ879.

Позивачем до митного оформлення 02.12.2020 засобами електронного зв`язку подано ЕМД в режимі ІМ 40 ДЕ №UA110230/2020/026543 на товар: «Метіонін: МетАМІНО DL-метіонін кормовий 99%. CAS №59-51-8. Вміст DL-метіоніну-99%. Виробник: «Евонік Антверпен Н.В.». Країна виробництва: BE. Торговельна марка: «МетАМІНО». Маркування на мішках «МетАМІНО» DL-метіонін Feed Grade 99%. Номер партії, 25кг, дата виробництва».

До ЕМД декларантом додано наступні документи: пакувальний лист від 25.11.2020 б/н; інвойс від 25.11.2020 № ; автомобільна транспортна накладна СМR від 25.11.2020 б/н; сертифікат про походження товарів від 10.11.2020 № А31750137; скриншот фідінфо від 08.10.2020 б/н; сертифікат про страхування від 25.11.2020 № 1491; додаток (специфікація) від 09.10.2020 № 6; додаткова угода від 01.07.2020 № 1; договір поставки від 01.07.2020 № 0048; реєстраційне посвідчення від 20.10.2017 № АА-01769-04-12; комерційна пропозиція від 08.10.2020 б/н; сертифікати аналізу від 25.11.2020 б/н; листи експортера від 14.10.2020 б/н та від 15.10.2020 б/н; копія митної декларації країни відправлення від 25.11.2020 № МRN 20ВЕЕ517.

ТОВ фірма «Триплекс» до митного оформлення 08.12.2020 засобами електронного зв`язку подано ЕМД в режимі ІМ 40 ДЕ №UA110230/2020/027005 на товар: «Метіонін: МетАМІНО DL-метіонін кормовий 99%. CAS №59-51-8. Вміст DL-метіоніну-99%. Виробник: «Евонік Антверпен Н.В.». Країна виробництва: BE. Торговельна марка: «МетАМІНО». Маркування на мішках «МетАМІНО» DL-метіонін Feed Grade 99%. Номер партії, 25кг, дата виробництва».

До ЕМД декларантом додано наступні документи: пакувальний лист від 03.12.2020 б/н; інвойс від 03.12.2020 № ; автомобільна транспортна накладна СМR від 03.12.2020 б/н; сертифікат про походження товарів від 26.11.2020 № А31846670; сертифікат про страхування від 03.12.2020 № 1498; додаток (специфікація) від 25.11.2020 № 8; додаткова угода від 01.07.2020 № 1; договір поставки від 01.07.2020 № 0048; реєстраційне посвідчення від 20.10.2017 № АА-01769-04-12; комерційна пропозиція від 12.11.2020 б/н; сертифікати аналізу від 03.12.2020 б/н; листи експортера від 04.12.2020 б/н та від 04.12.2020 б/н; копія митної декларації країни відправлення від 03.12.2020 № МRN 20ВЕЕ888.

ТОВ фірма «Триплекс» до митного оформлення 10.12.2020 засобами електронного зв`язку подано ЕМД в режимі ІМ 40 ДЕ №UA110230/2020/027204 на товар: «Метіонін: МетАМІНО DL-метіонін кормовий 99%. CAS №59-51-8. Вміст DL-метіоніну-99%. Виробник: «Евонік Антверпен Н.В.». Країна виробництва: BE. Торговельна марка: «МетАМІНО». Маркування на мішках «МетАМІНО» DL-метіонін Feed Grade 99%. Номер партії, 25кг, дата виробництва».

До ЕМД декларантом додано наступні документи: пакувальний лист від 04.12.2020 б/н; інвойс від 04.12.2020 № ; автомобільна транспортна накладна СМR від 04.12.2020 б/н; сертифікат про походження товарів від 26.11.2020 № А31846661; сертифікат про страхування від 04.12.2020 № 1499; додаток (специфікація) від 25.11.2020 № 8; додаткова угода від 01.07.2020 № 1; договір поставки від 01.07.2020 № 0048; реєстраційне посвідчення від 20.10.2017 № АА-01769-04-12; комерційна пропозиція від 12.11.2020 б/н; сертифікати аналізу від 04.12.2020 б/н; листи експортера від 04.12.2020 б/н та від 04.12.2020 б/н; копія митної декларації країни відправлення від 04.12.2020 № МRN 20ВЕЕ112.

ТОВ фірма «Триплекс» до митного оформлення 14.12.2020 засобами електронного зв`язку подано в режимі ІМ 40 ДЕ подано ЕМД №UA110230/2020/027465 на товар: «Метіонін: МетАМІНО DL-метіонін кормовий 99%. CAS №59-51-8. Вміст DL-метіоніну-99%. Виробник: «Евонік Антверпен Н.В.». Країна виробництва: BE. Торговельна марка: «МетАМІНО». Маркування на мішках «МетАМІНО» DL-метіонін Feed Grade 99%. Номер партії, 25кг, дата виробництва».

До ЕМД декларантом додано наступні документи: пакувальний лист від 08.12.2020 б/н; інвойс від 08.12.2020 № ; автомобільна транспортна накладна СМR від 08.12.2020 б/н; сертифікат про походження товарів від 26.11.2020 № А31846684; сертифікат про страхування від 08.12.2020 № 1502; додаток (специфікація) від 25.11.2020 № 8; додаткова угода від 01.07.2020 № 1; договір поставки від 01.07.2020 № 0048; реєстраційне посвідчення від 20.10.2017 № АА-01769-04-12; комерційна пропозиція від 12.11.2020 б/н; сертифікати аналізу від 08.12.2020 б/н; листи експортера від 04.12.2020 б/н та від 04.12.2020 б/н; копія митної декларації країни відправлення від 08.12.2020 № МRN 20ВЕЕ499.

ТОВ фірма «Триплекс» до митного оформлення 14.12.2020 засобами електронного зв`язку в режимі ІМ 40 ДЕ подано ЕМД №UA110230/2020/027467 на товар: «Метіонін: МетАМІНО DL-метіонін кормовий 99%. CAS №59-51-8. Вміст DL-метіоніну-99%. Виробник: «Евонік Антверпен Н.В.». Країна виробництва: BE. Торговельна марка: «МетАМІНО». Маркування на мішках «МетАМІНО» DL-метіонін Feed Grade 99%. Номер партії, 25кг, дата виробництва».

Декларантом додано до декларації наступні документи: пакувальний лист від 09.12.2020 б/н; інвойс від 09.12.2020 № ; автомобільна транспортна накладна СМR від 09.12.2020 б/н; сертифікат про походження товарів від 26.11.2020 № А31846688; сертифікат про страхування від 09.12.2020 № 1503; додаток (специфікація) від 25.11.2020 № 8; додаткова угода від 01.07.2020 № 1; договір поставки від 01.07.2020 № 0048; реєстраційне посвідчення від 20.10.2017 № АА-01769-04-12; комерційна пропозиція від 12.11.2020 б/н; сертифікати аналізу від 08.12.2020 б/н; листи експортера від 04.12.2020 б/н та від 04.12.2020 б/н; копія митної декларації країни відправлення від 08.12.2020 № МRN 20ВЕЕ499.

ТОВ фірма «Триплекс» до митного оформлення 17.12.2020 засобами електронного зв`язку в режимі ІМ 40 ДЕ подано ЕМД №UA110230/2020/027845 на товар: «Метіонін: МетАМІНО DL-метіонін кормовий 99%. CAS №59-51-8. Вміст DL-метіоніну-99%. Виробник: «Евонік Антверпен Н.В.». Країна виробництва: BE. Торговельна марка: «МетАМІНО». Маркування на мішках «МетАМІНО» DL-метіонін Feed Grade 99%. Номер партії, 25кг, дата виробництва».

До ЕМД декларантом додано наступні документи: пакувальний лист від 11.12.2020 б/н; інвойс від 11.12.2020 № ; автомобільна транспортна накладна СМR від 10.12.2020 б/н; сертифікат про походження товарів від 26.11.2020 № А31846691; сертифікат про страхування від 11.12.2020 № 1504; додаток (специфікація) від 25.11.2020 № 8; додаткова угода від 01.07.2020 № 1; договір поставки від 01.07.2020 № 0048; реєстраційне посвідчення від 20.10.2017 № АА-01769-04-12; комерційна пропозиція від 12.11.2020 б/н; сертифікати аналізу від 11.12.2020 б/н та від 11.12.2020 б/н; листи експортера від 04.12.2020 б/н та від 04.12.2020 б/н; копія митної декларації країни відправлення від 11.12.2020 № МRN 20ВЕЕ930.

Митна вартість товару визначена декларантом за основним методом визначення митної вартості за ціною договору.

Під час здійснення митницею контролю правильності визначення митної вартості товарів митницею позивачу направлені електронні повідомлення про витребування додаткових документів: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) прайс-листи, каталоги виробника товару; 3) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Декларантом митниці надано додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості: 1) інформація Фідінфо; 2) прибуткові накладні; 3) видаткові накладні.

Митним органом відмовлено у митному оформленні товару за заявленою декларантом митною вартістю, прийняті рішення про коригування митної вартості товарів № UA110230.2020.000288/2 від 30.11.2020 та картка відмови № UA110230.2020.00664; рішення про коригування митної вартості № UA110230.2020.000294/2 від 01.12.2020 та картка відмови № UA110230.2020.00675; рішення про коригування митної вартості № UA110230.2020.000296/2 від 02.12.2020 та картка відмови № UA110230.2020.00681; рішення про коригування митної вартості № UA110230.2020.000303/2 від 08.12.2020 та картка відмови № UA110230.2020.00700; рішення про коригування митної вартості № UA110230.2020.000311/2 від 10.12.2020 та картка відмови № UA110230.2020.00720; рішення про коригування митної вартості № UA110230.2020.000315/2 від 14.12.2020 та картка відмови № UA110230.2020.00727; рішення про коригування митної вартості № UA110230.2020.000317/2 від 14.12.2020 та картка відмови № UA110230.2020.00730; рішення про коригування митної вартості № UA110230.2020.000323/2 від 17.12.2020 та картка відмови № UA110230.2020.00743.

Вказаними рішеннями до товарів застосовано другорядний метод визначення митної вартості 2-а (за ціною договору щодо ідентичних товарів).

Підставами для прийняття оскаржуваних рішень слугувало наступне:

1) не надання декларантом до митного оформлення платіжних документів про здійснення оплати товару, зважаючи на те, що відповідно до додатку до контракту оплата здійснюється протягом 30 днів від дати інвойсу;

2) рахунки не містять печаток і штампів країни відправлення, що може свідчити про надання інших документів, ніж ті, що надані відправником, що дає підстави для сумніву у достовірності заявлених декларантом відомостей;

3) рахунки містять посилання на контракт, але не містять посилання на додаток до контракту, яким обумовлено ціни, умови поставки та платежу;

4) дата видачі інвойсу не відповідає строку дії комерційної пропозиції та додатку до контракту;

5) вартість партії товару, зазначена в митній декларації країни відправлення, не відповідає вартості партії товару, вказаної в рахунку;

6) до митного оформлення надано страховий поліс, а документи про вартість страхування не надано.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з не доведення відповідачем належними та допустимими доказами наявності у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари, та відповідно, не спростування правильності визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивної можливості застосування основного методу визначення митної вартості.

Суд визнає приведений висновок обґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції правильно встановлені фактичні обставини справи, які не є спірними.

Спірним є питання наявності правових підстав для коригування заявленої позивачем митної вартості за основним методом визначення митної вартості та застосування митним органом резервного методу за ціною договору щодо ідентичних товарів.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як встановлено статтею 52 Митного кодексу України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів;

2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Декларація митної вартості подається у разі:

1) якщо до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати, зазначені у частині десятій статті 58 цього Кодексу, і якщо вони не включалися до ціни;

2) якщо з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, виділено витрати, зазначені у частині одинадцятій статті 58 цього Кодексу;

3) якщо покупець та продавець пов`язані між собою.

Згідно з частинами восьмою дев`ятою цієї статті у декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене.

Відомості, зазначені у частині восьмій цієї статті, є відомостями, необхідними для митних цілей.

Статтею 53 Митного кодексу України передбачено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:

1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;

2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;

3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Відповідно до статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний:

1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана;

3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування;

4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються:

у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю;

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:

1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;

3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;

4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;

Згідно з частиною шостою цієї статті митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Як зазначено вище, підставою для коригування митної вартості є встановлення в ході здійснення митного контролю наявності розбіжностей в поданих для митного оформлення документах, які, на думку відповідача, унеможливлюють перевірку числового значення митної вартості імпортованого товару.

Судом встановлено, що декларантом для підтвердження обґрунтованості заявленої у деклараціях митної вартості товару подані документи, передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України.

При перевірці правильності визначення митної вартості товару Дніпровською митницею Держмитслужби встановлено, що документи, які надані для митного оформлення товару, не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості та містять розбіжності.

В межах апеляційного перегляду справи такими обставинами митний орган зазначає:

1) не надання декларантом до митного оформлення платіжних документів про здійснення оплати товару, зважаючи на те, що відповідно до додатку до контракту оплата здійснюється протягом 30 днів від дати інвойсу

2) рахунки не містять печаток і штампів країни відправлення, що може свідчити про надання інших документів, ніж ті, що надані відправником, що дає підстави для сумніву у достовірності заявлених декларантом відомостей;

3) рахунки містять посилання на контракт, але не містять посилання на додаток до контракту, яким обумовлено ціни, умови поставки та платежу;

4) дата видачі інвойсу не відповідає строку дії комерційної пропозиції та додатку до контракту;

5) вартість партії товару, зазначена в митній декларації країни відправлення, не відповідає вартості партії товару, вказаної в рахунку;

6) до митного оформлення надано страховий поліс, а документи про вартість страхування не надано.

Стосовно посилання відповідача на не надання декларантом до митного оформлення платіжних документів про здійснення оплати товару, зважаючи на те, що відповідно до додатку до контракту оплата здійснюється протягом 30 днів від дати інвойсу, суд зазначає таке.

Дійсно, пунктом 5.1 контракту від 01.07.2020 р. №0048 передбачено, що покупець виконує оплату за кожну поставку протягом 30 днів від дати інвойсу.

Вище судом встановлено, до позивачем подано до митного органу митні декларації з метою митного оформлення партій товару 30.11.2020 р., 01.12.2020 р., 02.12.2020 р., 08.12.2020 р., 10.12.2020 р., 14.12.2020 р., 17.12.2020 р., а інвойси на відповідні партії товару датовані 23.11.2020 р., 27.11.2020 р., 25.11.2020 р., 03.12.2020 р., 04.12.2020 р., 08.12.2020 р., 09.12.2020 р., 11.12.2020 р.

Частиною другою статті 53 Митного кодексу України встановлено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Таким чином, надання банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару, можливо у разі, якщо рахунок сплачено.

Зважаючи на не оплату рахунку через не закінчення 30-денного терміну оплати на день подання митних декларацій, відсутність таких платіжних документів не може розцінюватися митним органом як не надання документів, які підтверджують митну вартість та є необхідними для митного оформлення.

Наступним недоліком у поданих до митного оформлення документах митний орган зазначає те, що рахунки не містять печаток і штампів країни відправлення, що може свідчити про надання інших документів, ніж ті, що надані відправником, що дає підстави для сумніву у достовірності заявлених декларантом відомостей; вартість партії товару, зазначена в митній декларації країни відправлення, не відповідає вартості партії товару, вказаної в рахунку.

Такі твердження митного органу є цілком безпідставними, адже жодним нормативно-правовим актом, які регулюють спірні правовідносини, не передбачено надання для митного оформлення рахунків (інвойсів тощо) із проставленими штампами (печатками) митного органу країни відправлення.

Декларація країни відправлення не є документом, що підтверджує митну вартість товару у розумінні ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України.

За приписами частини п`ятої статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Таким чином, надання декларантом до митного оформлення рахунків, в яких відсутні штампи (печатки) країни відправлення, а також зазначення в декларації країни відправлення вартості партії товару, що не співпадає із вартістю, зазначеною у рахунках, не може слугувати підставою для виникнення у митного органу обґрунтованих сумнівів у заявленій декларантом митній вартості за основним методом та, відповідно, для коригування митної вартості.

Також доводами апелянта є те, що рахунки містять посилання на контракт, але не містять посилання на додаток до контракту, яким обумовлено ціни, умови поставки та платежу; дата видачі інвойсу не відповідає строку дії комерційної пропозиції та додатку до контракту.

Суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що зазначені обставини не можуть бути покладені у обґрунтування висновку про недостовірність заявленої митної вартості, оскільки є припущенням митного органу.

Верховним Судом у постанові від 23.07.2019 р. в справі № 1140/3242/18 зазначено, що наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. У зв`язку з вказаним саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.

Оскільки відповідачем не підтверджено належними доказами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари, посилання митного органу на відсутність в рахунках посилання на додаток до контракту, яким обумовлено ціни, умови поставки та платежу, а також на те, що дата видачі інвойсу не відповідає строку дії комерційної пропозиції та додатку до контракту, є тільки припущенням, ці обставини жодним чином не вказують, що такі недоліки (якщо ці обставини взагалі можливо вважати недоліком у оформленні документів) дають підстави вважати про відсутність можливості у митного органу перевірити складові та числові значення митної вартості.

Стосовно не надання до митного оформлення документів про вартість страхування суд вказує на таке.

В спірному випадку умовами поставки є СІР Запоріжжя в редакції Інкотермс-2010.

Відповідно до Інкотермс 2010 (Правила ICC для використання торгівельних термінів в національній та міжнародній торгівлі) термін CІР (фрахт/перевезення та страхування оплачено до (назва місця призначення) означає, що продавець здійснює поставку товару шляхом його передання перевізнику, призначеному ним самим. Додатково до цього продавець зобов`язаний оплатити витрати перевезення товару до названого місця призначення. Це означає, що покупець приймає на себе всі ризики та будь-які додаткові витрати, що можуть виникнути після здійснення поставки у вищезазначений спосіб. За умовами терміна CIP на продавця покладається також обов`язок забезпечення страхування на користь покупця проти ризику втрати чи пошкодження товару під час перевезення.

Тобто, поставка товару на умовах CIР зобов`язує саме продавця оплатити витрати перевезення товару до названого місця призначення, забезпечити страхування на користь покупця та забезпечення здійснення митного оформлення товару при експорті.

З урахуванням вказаного поставка товару на умовах CIР передбачає, що у фактурну вартість товару вже включені витрати, які впливають на митну вартість товару (в тому числі перевезення та страхування), тому для цілей визначення митної вартості товару ця вартість не потребує коригування.

Відтак, умовами контракту на покупця (позивача) не покладено обов`язку зі сплати окремо вартості страхування, що й обумовило неподання до митного органу документів про вартість страхування.

Згідно з пунктом 7 частини десятої статті 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються подальші витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема витрати на страхування товарів.

Таким чином, є безпідставним посилання митного органу на не надання до митного оформлення достовірних відомостей щодо включення до ціни товару всіх складових митної вартості, необхідних для її обчислення (витрат на страхування), оскільки умовами контракту передбачено включення продавцем в ціну товару зазначених витрат, відповідно надання додаткових документів, як і необхідність окремого відображення в них вартості таких витрат, митним законодавством не передбачено.

Враховуючи приведені обставини, суд визнає необґрунтованими доводи відповідача про не підтвердження числового значення митної вартості, визначеної за основним методом визначення митної вартості, що відповідно до приписів Митного кодексу України є підставою для коригування заявленої декларантом митної вартості.

Суд зазначає, що за результатами опрацювання наданих позивачем документів відповідач повинен був застосувати метод визначення митної вартості за ціною угоди щодо товарів, які імпортуються, оскільки позивачем при декларуванні митної вартості зазначені усі складові числового значення митної вартості, а відповідачем не доведено, що позивачем неправильно здійснено розрахунок, а також що до декларації внесено недостовірні або неточні відомості, що надані митному органу документи містять не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості.

10 квітня 2008 року Верховною Радою України шляхом прийняття Закону України № 250-VI ратифіковано Протокол про вступ України до Світової організації торгівлі (надалі - СОТ) та приєдналася до Угоди про СОТ, чим держава взяла на себе зобов`язання, серед іншого, дотримуватися положень Генеральної угоди про тарифи та торгівлю 1994 року (ГАТТ 1994).

Відповідно до статті VII п. 2. (a) Генеральної угоди по тарифам и торгівлі 1947 року (ГАТТ 1947) оцінка імпортованого товару для митної мети повинна ґрунтуватись на дійсній вартості імпортованого товару, який обкладається митом, або аналогічного товару, та не повинна ґрунтуватись на вартості товару національного походження або на вільних чи фіктивних оцінках.

Пунктом 2(b) статті VII ГААТ 1947 встановлено, що від "дійсною вартістю" слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи аналогічний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. У тому ступені, в якому на ціну такого чи аналогічного товару впливає кількість окремої трансакції, ціна, що розглядається, повинна єдиним способом пов`язуватися або (i) з порівнюваними кількостями, або (ii) з кількостями, не менш сприятливими для імпортерів, ніж ті, в яких більший обсяг товарів продається у торгівлі між країнами експорту та імпорту.

Суд не піддає сумніву право митного органу контролювати митну вартість, заявлену декларантом, але такий контроль повинен здійснюватися в межах повноважень, наданих діючим законодавством. При цьому враховується, що статтею 17 Угоди про застосування статті VII ГАТТ 1994 року визначено, що ніщо в цій Угоді не тлумачиться як обмежуюче або таким, що ставить під сумнів право податкових адміністрацій переконуватися у правдивості або точності будь якої заяви, документу або декларації, що надаються для цілей митної оцінки.

Приймаючи рішення про коригування митної вартості товару, митниця виходила з наявної інформації щодо раніше визначеного рівня митної вартості (за ціною договору щодо ідентичних товарів).

Статтею 57 Митного кодексу України встановлені методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, відповідно до частини першої якої визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Згідно з частиною другою статті 57 Митного кодексу основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Частинами третьою п`ятою цієї статті передбачено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

За приписами статті 59 Митного кодексу України, яким врегульоване питання застосування методу визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів, у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього (частина перша).

При застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться прийнята митним органом вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як: 1) фізичні характеристики; 2) якість та репутація на ринку; 3) країна виробництва; 4) виробник (частина друга).

Незначні зовнішні відмінності не можуть бути підставою для відмови у розгляді товарів як ідентичних, якщо в цілому такі товари відповідають вимогам частини другої цієї статті (частина третя).

Ціна договору щодо ідентичних товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості та на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари (частина четверта).

У разі відсутності такого продажу використовується вартість операції з ідентичними товарами, що продавалися в Україну в іншій кількості та/або на інших комерційних рівнях. При цьому їх ціна коригується з урахуванням зазначених розбіжностей незалежно від того, чи веде це до збільшення або зменшення вартості. Інформація, що використовується при здійсненні коригування, повинна бути документально підтверджена (частина п`ята).

У разі якщо кошти та витрати, зазначені в пунктах 5 7 частини десятої статті 58 цього Кодексу, включаються у вартість операції, здійснюється коригування для врахування значної різниці в таких коштах і витратах між оцінюваними товарами та відповідними ідентичними товарами, що зумовлено різницею у відстанях і способах транспортування (частина шоста).

У разі якщо для цілей застосування цього методу виявляється більш як одна вартість договору щодо ідентичних товарів, для визначення митної вартості оцінюваних товарів використовується найменша така вартість (частина сьома).

Оцінюючи правомірність застосування митним органом другорядного методу визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів (метод 2-а), суд зазначає, що визначення митної вартості відповідачем за другорядним методом 2-а за митною декларацією, зазначеною у рішеннях про коригування митної вартості (№ UA110230/2020/017127 від 06.08.2020 р.), є безпідставним, оскільки у оскаржених рішеннях не наведено мотивів щодо того, що товари за приведеною митною декларацією та митними деклараціями, поданими позивачем, є ідентичними, мають однакові характеристики, зокрема, не зазначено постачальників, умови поставки за вказаною декларацією та характер контрактів (прямий чи посередницький), які впливають на числові значення митної вартості товарів, а також що товар походженням з тієї ж країни і час експорту збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього (частина перша), а оскаржене рішення містить лише посилання на те, що митна вартість товарів, визначена митним органом ґрунтується на митній вартості ідентичного товару з розрахунку 2,05 євро/кг.

Суд зазначає, що відповідачем не доведено, що при коригуванні митної вартості застосована митна вартість товарів, який є ідентичним оцінюваному товару, відповідно, така митна вартість є співставною із митною вартість спірного товару та може бути застосована при коригуванні митної вартості оцінюваного товару.

Суд вказує, що ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за основним методом, не є достатньою підставою для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості. Такий висновок суду відповідає правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 11.09.2012 р. (реєстраційний № 26347525 в Єдиному державному реєстрі судових рішень), а також в постанові від 31.03.2015 р. в справі № 21-53а15, відповідно до якого митний орган повинен витребувати ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за основним методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

На підставі наданих декларантом документів, перелік яких відповідає частині другій статті 53 Митного кодексу України, з урахуванням умов поставки товару, відповідач мав можливість перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України, і ці документи не містили дійсних розбіжностей, які б давали привід для обґрунтованого сумніву у правильності заявленої митної вартості і необхідності витребовування додаткових документів.

Відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено правомірності своїх дій щодо відмови у визначенні митної вартості товару за ціною договору, а встановлені судом обставини свідчать про надання позивачем достатнього обсягу документів, необхідних для визначення митної вартості за основним методом. При цьому відповідачем не доведено обґрунтованість виникнення сумніву у заявленій позивачем митній вартості товару за ціною договору.

Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості, та не є перешкодою для застосування основного методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за основним методом визначення його митної вартості.

Відповідачем не спростовано контрактну ціну оцінюваних товарів, об`єктивну можливість і спроможність визначити на підставі наданих позивачем документів зазначену ціну товарів, а також рівень митної вартості товарів за ціною договору за правилами, визначеними у статті 58 Митною кодексу України.

Відповідач не підтвердив належними доказами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Таким чином, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна можливість застосування основного методу, не спростовані відповідачем.

Доводи апелянта стосовно пропуску позивачем строку звернення до суду суд визнає необґрунтованими.

Суд погоджується із висновком суду першої інстанції, викладеним в ухвалі від 01.09.2021 р., якою відмовлено у задоволенні клопотання Дніпровської митниці Держмитслужби про залишення без розгляду цього позову, стосовно того, що оскільки митна вартість, скоригована відповідним рішенням, є базою оподаткування, зокрема, митом та податком на додану вартість у розумінні статті 23 Податкового кодексу України, то до цих правовідносин слід застосовувати строк давності, встановлений статтею 102 Податкового кодексу України, який становить 1095 днів, а не строк звернення до суду, встановлений частиною другою статті 122 КАС України, який становить 6 місяців.

Аналогічне правозастосування викладено Верховним Судом в постановах від 21.08.2018 р. у справі № 815/2541/17, від 04.09.2018 р. у справі № 826/19630/16, від 09.02.2021 р. у справі № 826/17509/16.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Оскільки ця справа є справою незначної складності у розумінні частини 6 статті 12 КАС України, розглянута за правилами спрощеного позовного провадження та не відноситься до справ, які відповідно до КАС України розглядаються за правилами загального позовного провадження, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпровської митниці Держмитслужби на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.09.2021 р. в справі № 160/9726/21 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.09.2021 р. в справі № 160/9726/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Триплекс» до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття 24.01.2022 р. та відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Повне судове рішення складено 24.01.2022 р.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.В. Білак

суддя Н.А. Олефіренко