Справа № 400/2525/21
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2022-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2022 р.м.ОдесаСправа № 400/2525/21
Головуючий в 1 інстанції: Птичкіна В.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Димерлія О.О.

суддів: Танасогло Т.М. , Єщенка О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 20.09.2021 року у справі №400/2525/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії

У С Т А Н О В И В:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом, у якому, з урахуванням уточнень, просила суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо відмови в зарахуванні ОСОБА_1 періодів роботи у Жовтневій центральній районній лікарні з 07.05.1991 р. по 30.06.1991 р. та з 01.01.1992 р. по 20.07.1992 р. в подвійному розмірі;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи в Жовтневій центральній районній лікарні з 07.05.1991 р. по 30.06.1991 р. та з 01.01.1992 р. по 20.07.1992 р. в подвійному розмірі;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області перерахувати пенсію ОСОБА_1 з врахуванням періодів роботи в Жовтневій центральній районній лікарні з 07.05.1991 р. по 30.06.1991 р. та з 01.01.1992 р. по 20.07.1992 р. в подвійному розмірі з дня її призначення 01.10.2007 року.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначала, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області протиправно відмовлено їй у зарахуванні до страхового стажу періоди роботи в Жовтневій центральній районній лікарні з 07.05.1991 р. по 30.06.1991 р. та з 01.01.1992 р. по 20.07.1992 р. в подвійному розмірі.

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області з позовними вимогами не погоджувалось та вважало їх необґрунтованими з підстав викладених у письмовому відзиві на позовну заяву, наголошуючи, зокрема, на тому, що у період з 07.05.1991р. по 30.06.1991р. та з 01.01.1992р. по 20.07.1992р. ОСОБА_1 перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, що відповідно позбавляє територіальний орган Пенсійного фонду можливості на зарахування вказаних періодів роботи до страхового стажу пенсіонерки в подвійному розмірі. Також, відповідач вказував, що ОСОБА_1 пропущено визначений приписами чинного процесуального законодавства строк звернення до суду з даною позовною заявою.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 20.09.2021 року у справі №400/2525/21 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправними дії Управління ПФУ в Корабельному районі м. Миколаєва, що полягають у зарахуванні, відповідно до розпорядження від 16.10.2007 р. № 129758, до стажу ОСОБА_1 періодів її роботи у Жовтневій центральній районній лікарні з 07.05.1991 р. по 30.06.1991 р. та з 01.01.1992 р. по 20.07.1992 р. в одинарному розмірі.

Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області у зарахуванні періодів роботи ОСОБА_1 у Жовтневій центральній районній лікарні з 07.05.1991 р. по 30.06.1991 р. та з 01.01.1992 р. по 20.07.1992 р. в подвійному розмірі.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати ОСОБА_1 періоди роботи з 07.05.1991 р. по 30.06.1991 р. та з 01.01.1992 р. по 20.07.1992 р. до стажу у подвійному розмірі.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області провести з 01.10.2007 р. перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням того, що періоди її роботи у Жовтневій центральній районній лікарні з 07.05.1991 р. по 30.06.1991 р. та з 01.01.1992 р. по 20.07.1992 р. підлягають зарахуванню до стажу у подвійному розмірі, та виплатити відповідну суму різниці в пенсії.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції вказав на наявність у ОСОБА_1 права на зарахування періодів роботи у Жовтневій центральній районній лікарні з 07.05.1991 р. по 30.06.1991 р. та з 01.01.1992 р. по 20.07.1992 р. до стажу у подвійному розмірі.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області подано апеляційну скаргу в якій зазначено, оскаржуване рішення окружним адміністративним судом прийнято із порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим відповідач просить його скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги ГУ ПФУ в Миколаївській області зазначає, що судом першої інстанції зроблено невірний аналіз норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та, як наслідок, протиправно покладено на Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області обов`язок із зарахування ОСОБА_1 періоду роботи з 07.05.1991 р. по 30.06.1991 р. та з 01.01.1992 р. по 20.07.1992 р. до стажу у подвійному розмірі та провести перерахунок пенсії з урахуванням зазначених періодів з 01.10.2007р. Так, посилаючись на позицію Верховного Суду, висловлену в постанові від 29.03.2019р. у справі №314/404/17, відповідач стверджує, що період перебування осіб, які працюють у медичних закладах, у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку зараховується до спеціального стажу роботи, проте в одинарному розмірі. Як стверджує скаржник, у період з 07.05.1991 р. по 30.06.1991 р. та з 01.01.1992 р. по 20.07.1992 р. позивачка перебувала у відпустці по догляду за дитиною, у зв`язку з чим територіальним органом Пенсійного фонду вказані періоди зараховано до страхового стажу ОСОБА_1 в одинарному розмірі. Також, відповідач вказує на пропуск позивачкою визначеного припсами чинного процесуального законодавства строку звернення до суду з даною позовною заявою.

Скориставшись наданим приписами чинного процесуального законодавства правом, позивачкою до суду апеляційної інстанції подано відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначено, що в межах співрних періодів вона не перебувала у відпустці по догляду за дитиною. Також, ОСОБА_1 акцентує увагу апеляційного суду, що про здійснений територіальним органом Пенсійного фонду спірний перерахунок пенсії їй стло відомо лише в 2020р.

В силу приписів пункту 1 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними матеріалами.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, у системному зв`язку з положеннями чинного, на час виникнення спірних правовідносин, законодавства, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає, з урахуванням такого.

Зокрема, колегією суддів установлено, що у період з 01.10.1988 р. по 06.05.1998 р. ОСОБА_1 працювала палатною медсестрою інфекційного відділення Жовтневої центральної районної лікарні, що підтверджується відомостями наявними у трудовій книжці серії НОМЕР_1 , яка є основним документом, що підтверджує стаж роботи.

06.09.2004р. ОСОБА_1 звернулась до територіального органу Пенсійного фонуд із заявою про призначення пенсії за вислугу років.

За наслідками розгляду вказаного звернення ОСОБА_1 було призначено пенсію за вислугу років.

Колегією суддів з`ясоівано, що під час призначення пенсії пенсійним органом роботу ОСОБА_1 палатною медсестрою інфекційного відділення Жовтневої центральної районної лікарні, відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», було зараховано до стажу роботи у подвійному розмірі.

У подальшому, 02.10.2007р. Головним управлінням ПФУ в Миколаївській області отримано довідку Жовтневої центральної районної лікарні від 25.09.2007р. №3205, з якої убачається, що у період з 28.09.1989р. по 19.01.1991р., з 07.05.1991р. по 30.06.1991р. та з 01.01.1992р. по 20.07.1992р. ОСОБА_1 перебувала у відпустці по догляду за дитиною.

Означене послугувало підставою для прийняття ГУ ПФУ в Миколаївській області розпорядження від 16.10.2007р. №129758 про перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.11.2007р. із зарахуванням періодів роботи останньої в Жовтневій центральній районній лікарні з 07.05.1991р. по 30.06.1991р. та з 01.01.1992р. по 20.07.1992р. до страхового стажу в одинарному розмірі.

Не погодившись із таким зарахуванням ОСОБА_1 за захистом прав, свобод та охоронюваних законом інтересів звернулась до суду з даною позовної заявою.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, у системному зв`язку із положеннями чинного, на час виникнення спірних правовідносин, пенсійного законодавства колегія суддів виходить з такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій всім непрацездатним громадянам України гарантовано Законом України «Про пенсійне забезпечення», який спрямовано на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлювалась єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих.

Закон України «Про пенсійне забезпечення» гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) право на пенсію за вислугу років мають: працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Згідно із статтею 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Отже, робота ОСОБА_1 палатною медсестрою інфекційного відділення Жовтневої центральної районної лікарні повинна зараховуватися до її стажу роботи у подвійному розмірі.

Водночас, апеляційним судом установлено, що періоди роботи ОСОБА_1 в Жовтневій центральній районній лікарні з 07.05.1991р. по 30.06.1991р. та з 01.01.1992р. по 20.07.1992р. до страхового стажу органом Пенсійного фонду зараховано в одинарному розмірі.

Підставою для такого зарахування, як вказує скаржник, була довідка Жовтневої центральної районні лікарні від 25.09.2007р. №3205, у якій зазначено, що у спірні періоди ОСОБА_1 перебувала у відпустці по догляду за дитиною. Означене, на думку відповідача, також підтверджується наказами від 01.05.1991р. №10-К, від 01.07.1991р. №55-к та особовим рахунком ОСОБА_1 за 1992рік.

У свою чергу, позивачка стверджує, що у період з 07.05.1991р. по 30.06.1991р. та з 01.01.1992р. по 20.07.1992р. не перебувала у відпустці по догляду за дитиною, а працювала Жовтневій центральній районні лікарні повний робочий день, у тому числі, за сумісництвом, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями довідок комунального некомерційного підприємства Миколаївської міської ради «Міська лікарня №5» про заробітну плату для обчислення пенсії від 24.03.2021р. №19, від 03.12.2020р. №115, від 24.03.2021р. №20, листом комунального некомерційного підприємства Миколаївської міської ради «Міська лікарня №5» від 26.02.2021р. №Б-02-20/3 та особовим рахунком.

За наслідками дослідження наявних у матеріалах справи вищеозначених документів, колегією суддів установлено, що доводи скаржника про перебування ОСОБА_1 у межах спірних періодів у відпустці по догляду за дитиною спростовуються відомостями: довідки про заробітну плату для обчислення пенсії № 19 від 24.03.2021р. у якій міститься інформація про кількість відпрацьованих годин у зазначених періодах (як за основним місцем роботи, так і за сумісництвом); довідок про заробітну плату для обчислення пенсії № 115 від 03.12.2020р., № 20 від 24.03.2021р., у яких наявна інформація про нараховані ОСОБА_1 суми заробітної плати, в тому числі за травень-червень 1991 року та за січень-червень 1992 року.

Натомість, під час перерахунку пенсії позивачки суб`єктом владних повноважень не перевірено відомостей, які містяться в листі Жовтневої центральної районної лікарні від 26.09.2007р. №3205, та як наслідок порушено гарантоване позивачці право на належне пенсійне забезпечення.

Відтак, з урахуванням встановлених обставин справи, колегія суддів вважає правильною позицію суду першої інстанції щодо необхідності здійснення захисту прав, свобод та охоронюваних законом інтересів ОСОБА_1 .

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими посилання скаржника на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 29.03.2019р. у справі №314/404/17, оскільки за наслідками аналізу означеного судового акту, колегією суддів установлено, що досліджувані судом касаційної інстанції правовідносини є відмінними від правовідносин, які склались у межах даних спірних правовідносин.

Зокрема, під час розгляду справи №314/404/17 Верховний Суд дійшов висновку, що період перебування осіб, які працюють у медичних закладах, у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку зараховується до спеціального стажу роботи, проте в одинарному розмірі.

Водночас, апеляційним судом установлено, що у даному випадку суб`єктом владних повноважень, на виконання вимог ч.2 ст.77 КАС України, до матеріалів справи не додано достатніх та безумовних доказів на підтвердження того, що у межах спірних періодів ОСОБА_1 перебувала у відпустці по догляду за дитиною.

Не є також обгрунтованим, на думку колегії суддів, довід скаржника стосовно того, що позивачкою пропущено визначений приписами чинного процесуального законодавства строк звернення до суду з даною позовною заявою, з огляду на таке.

Так, як з`ясовано апеляційним судом та зазначено ГУ ПФУ в Миколаївській області в апеляційній скарзі, в результаті проведеного перерахунку розмір пенсійної виплати позивачки фактично не зменшився.

Жодних доказів на підтвердження ознайомлення ОСОБА_1 із розпоряденням від 16.10.2007р. №129758 матеріали справи не містять.

Означене свідчить про те, що отримуючи пенсію щомісячно ОСОБА_1 не було відомо про проведений перерахунок та підстави його проведення.

З матеріалів справи убачається, що 08.10.2020р. ГУ ПФУ в Миколаївській області на ім`я ОСОБА_2 надіслано лист №5933-5421/Б-02/8-1400/20, яким адресата повідомлено, що періоди з 07.05.1991р. по 30.06.1991р. та з 01.01.1992р. по 20.07.1992р. зараховано до загального страхового стажу в одинарному розмірі.

Після отримання вказаного листа, ОСОБА_1 без тривалих зволікань, у межах визначених приписами чинного процесуального законодавства строків, за захистом прав, свобод та охоронюваних законом інтересів, звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Установлені в межах розгляду даної справи фактичні обставини у повному обсязі спростовують наведені в апеляційній скарзі доводи Головного управління ПФУ в Миколаївській області.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи відповідача, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже, при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для його скасування.

З підстав визначених статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 20.09.2021 року у справі №400/2525/21 без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач Димерлій О.О.
Судді Танасогло Т.М. Єщенко О.В.