Справа № 340/2440/21
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2022-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 січня 2022 року м. Дніпросправа № 340/2440/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Бишевської Н.А. (доповідач),

суддів: Добродняк І.Ю., Семененка Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження

апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України в Кіровоградській області

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2021 року

у справі № 340/2440/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Державної казначейської служби України в Кіровоградській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

21.05.2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Головного управління Державної казначейської служби України в Кіровоградській області, в якому просив стягнути з Державного бюджету України на його користь грошові кошти за прострочення виконання виконавчого листа Олександрійського міськрайонного суду від 12.08.2011 р. №2а-2609/2011 розмірі 27 256 гривень 84 копійки, що складається з 3 % річних - 6429 гривень 00 копійок, інфляційні втрати у розмірі 20827 гривень 84 копійки, шляхом безспірного списання коштів Державною казначейською службою України з єдиного казначейського рахунку.

Позовна заява мотивована тим, що на виконання відповідного судового акту ДКСУ нарахувала позивачеві 40740,93 гри. лише 13.10.2020 року, попри те, що ці кошти відповідач мав би нарахувати ще у 2015 році. Тобто позивач вважає, що відповідач прострочив виплати грошових зобов`язань, боржником за якими є державний орган, у зв`язку з чим до нього має бути застосована відповідальність за порушення строків розрахунків, передбачена статтею 625 ЦК України.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2021 року позов задоволено у повному обсязі.

Приймаючи рішення суд погодився з доводами позивача, що відповідач, як центральний орган виконавчої влади у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів не виконав рішення суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, у тримісячний термін, що є наслідком для застосування до нього відповідальності за порушення строків розрахунків, передбаченої статтею 625 ЦК України.

Не погодившись з таким рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та прийняти нове про відмову у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що виконання рішень суду саме про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, покладено на Державну казначейську службу України, як центральний орган виконавчої влади у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, із визначенням тримісячного строку виконання вказаних рішень. При цьому, виплата компенсації в розмірі трьох відсотків річних передбачена лише у разі не перерахування коштів протягом трьох місяців за рішенням суду про стягнення коштів, а не зобов`язального характеру, як відбувалось у розглянутому випадку. Підкреслює, що на користь позивача здійснена виплата шляхом погашення заборгованості за рахунок бюджетної програми відповідно до Порядку № 440 за рішенням суду у справі № 2а-2609/2011, що має зобов`язальний характер, а не шляхом стягнення коштів, механізм виконання якого передбачений Порядком № 845, що помилково залишилося поза увагою суду першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та слідує із матеріалів справи, позивач 03.04.2015 подав до Управління державної виконавчої служби України Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області пакет документів та виконавчий лист Олександрійського міськрайонного суду від 12.08.2011 №2а-2609/2011 про зобов`язання Управління пенсійного фонду України в м. Олександрії перерахувати та виплатити державну та щомісячну пенсію відповідно до статті 50 та частини четвертої статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме державну пенсію у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком, починаючи з 22.08.2010 до 22.07.2011.

Заборгованість за рішеннями Олександрійського міськрайонного суду у справі №2а-2609/2011 погашалася позивачеві Казначейством за рахунок бюджетної програми «Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державною», а саме: 13.10.2020 у сумі 40740,93 (платіжне доручення від 12.10.2020 № 230257)

Спір у цій справі ініційовано позивачем з підстав невиплати йому сум компенсації та інфляційних втрат за порушення встановленого законом строку (1923 дні.) перерахування належних йому коштів за судовим рішенням, виконання якого гарантується державою.

Відповідно до статті 3 Закону України від 21.04.1999 №606-XIV «Про виконавче провадження» (чинного на момент виникнення спірних правовідносин; втратив чинність 05.01.2017) передбачено, що у випадках, передбачених законом, рішення судів та інших органів щодо стягнення коштів виконуються органами доходів і зборів, банками та іншими фінансовими установами. Рішення зазначених органів можуть виконуватися відповідно до закону також іншими органами, установами, організаціями, посадовими особами та громадянами.

Рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Органи, установи, організації та особи, зазначені в частинах першій і другій цієї статті, не є органами примусового виконання, крім органів та посадових осіб, які виконують рішення про притягнення до кримінальної або адміністративної відповідальності.

Разом з тим, Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05.06.2012 №4901-VI (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі -Закон №4901-VI) встановлені гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України «Про виконавче провадження».

Частиною першою статті 2 Закону №4901-VI встановлено, що держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є державний орган.

За приписами статті 3 Закону №4901-VI виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Перерахування коштів стягувачу здійснюється у тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей.

За приписами частин першої, другої статті 5 Закону № 4901-VI у разі, якщо центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом трьох місяців не перерахував кошти за рішенням суду про стягнення коштів, крім випадку, зазначеного в частині четвертій статті 4 цього Закону, стягувачу виплачується компенсація в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Компенсація за порушення строку перерахування коштів за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу нараховується центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до пункту 3 Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 №440 рішення подаються до органів державної виконавчої служби за місцезнаходженням боржника для проведення їх обліку, інвентаризації заборгованості та подальшої передачі до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, для погашення заборгованості.

Пунктами 13-15 Порядку №440 передбачено, що передача рішень до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється окремо щодо кожної черги щокварталу до 10 числа місяця, що настає за звітним періодом.

До органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, передаються рішення, які надійшли до 1 числа місяця, що настав за звітним періодом. Відповідальна особа додає до рішень, які передаються до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, реквізити для перерахування коштів заявнику. У разі часткового виконання рішення до нього додаються підтверджувальні документи. До рішень зобов`язального характеру додаються оригінали документів про здійснення нарахування виплат за цим рішенням, підписані уповноваженою особою і завірені гербовою печаткою.

Передача рішень здійснюється відповідальною особою на підставі акту приймання-передавання (додаток). Акти приймання-передавання складаються окремо щодо кожної черги погашення заборгованості.

Відповідно до пункту 19 Порядку №440 бюджетні асигнування на погашення заборгованості визначаються законом про Державний бюджет України на відповідний рік.

Пунктом 20 Порядку №440 передбачено, що погашення заборгованості здійснюється Казначейством в межах бюджетних асигнувань, визначених законом про Державний бюджет України на відповідний рік, за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду на підставі рішень, поданих органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, згідно з Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 №845.

Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, передбачений Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі - Порядок №845).

Пунктом 3 Порядку №845 передбачено, що рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Пунктом 33 Порядку №845 передбачено, що у разі коли судове рішення стосується спорів фізичних осіб із суб`єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг або судове рішення неможливо виконати протягом двох місяців з дня надходження документів, зазначених у пункті 6 цього Порядку, орган Казначейства для виконання рішення про стягнення передає до Казначейства документи та відомості згідно з підпунктом 1 пункту 47 цього Порядку. При цьому органом Казначейства відновлюється проведення платежів боржника.

Підпунктом 1 пункту 47 Порядку №845 передбачено, що безспірне списання коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів, здійснюється Казначейством на підставі поданих: органом Казначейства: документів та відомостей, надісланих стягувачами та боржником; інформації про неможливість виконання безспірного списання коштів з рахунків боржника.

Відповідно до пункту 48 цього Порядку для забезпечення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 47 цього Порядку в Казначействі відкривається в установленому порядку відповідний рахунок.

Перерахування коштів стягувачу здійснюється Казначейством у тримісячний строк з дня надходження необхідних документів та відомостей.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку.

Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 14-68цс18 (№ 758/1303/15-ц).

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Отже, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення.

Отже, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 14-16цс18 (№ 686/21962/15-ц).

При цьому, Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 09 лютого 2021 року у справі №520/17342/18, від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) та № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18), від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18 (провадження №12-105гс19), від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19).

Отже, відповідальність боржника, яка передбачена ст.625 ЦК України, не пов`язана з наявністю винних дій чи бездіяльності боржника, що призвели до прострочення виконання грошового зобов`язання, а застосовується незалежно від наявності чи відсутності вини у цьому боржника. Право позивача на отримання державної пенсії у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком, починаючи з 22.08.2010 до 22.07.2011 підтверджено рішення суду і повинно бути захищеним.

Як вбачається з матеріалів справи, Казначейством за рахунок бюджетної програми кошти в розмірі 40740,93 гри. перераховані позивачу лише 22.07.2021р., тобто з порушенням тримісячного строку з дня отримання відповідних документів.

Враховуючи вищенаведене та факт прострочення виконання судового рішення, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позову про стягнення коштів з Державного бюджету України за прострочення виконання виконавчого листа Олександрійського міськрайонного суду від 12.08.2011 р. №2а-2609/2011 розмірі 27 256 гривень 84 копійки, яка складається з 3 % річних - 6429 гривень 00 копійок, інфляційні втрати у розмірі 20827 гривень 84 копійки

Доводи апеляційної скарги про те, що судове рішення є рішенням зобов`язального характеру, а тому мало виконуватись у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», колегія суддів вважає безпідставними, оскільки відповідно до частини першої статті 7 Закону №4901-VI виконання рішень суду зобов`язального характеру здійснюється з урахуванням особливостей, установлених цим Законом, у тому числі з урахуванням приписів частини першої статті 5 вказаного Закону. Також органом казначейства прийнято до виконання виконавчий документ відповідно до вимог Порядку №845.

Таким чином, за встановлених у цій справі обставин, колегія суддів знаходить вірним висновок суду першої інстанції щодо обґрунтованості позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду не спростовують, у зв`язку з чим відсутні підстав для зміни або скасування оскарженого судового акту.

На підставі викладеного, керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України в Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2021 року у справі № 340/2440/21 залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2021 року у справі № 340/2440/21 залишити без змін

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий - суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк

суддя Я.В. Семененко