Справа № 420/20169/21
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2022-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/20169/21
Головуючий в 1 інстанції: Завальнюк І.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді Турецької І. О.,

суддів Стас Л. В., Шеметенко Л. П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОФІРМА ІЗМАЇЛ» на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2021 року про відмову у відкритті провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОФІРМА ІЗМАЇЛ» до Одеської митниці Державної митної служби України про визнання протиправними дій щодо неприйняття сертифікату про походження товару

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «АГРОФІРМА ІЗМАЇЛ» (далі ТОВ «АГРОФІРМА ІЗМАЇЛ») звернулося до суду першої інстанції з позовом до Одеської митниці Державної митної служби України (далі Одеська митниця) в якому просило визнати протиправними дії, вчинені при митному оформленні товару: саджанці (живці) винограду, щеплені та укорінені, сорт «Moldova» BxR 5BB cl.114 50750 шт (2030 пучків), які виразилися в неприйнятті сертифікату №А243950 про походження товару форми СТ-1, виданого 19.05.2021 в Республіці Молдова.

В обґрунтування позову ТОВ «АГРОФІРМА ІЗМАЇЛ» зазначило, що в рішенні про коригування митної вартості товару, Одеська митниця протиправно зазначила, про внесення до згаданого вище сертифікату походження товару змін, які істотно впливають на нарахування митних платежів (порушення вимог пункту 4.7. Угоди про Правила визначення країни походження товарів у Співдружності Незалежних Держав, в частині вимог та порядку заповнення графи 9.

Позивач наголошує, що такі протиправні дії стали підставою для неприйняття Одеською митницею наявного у нього сертифікату походження товару СТ-1№А243950 та як наслідок стали підставою для нарахування митних платежів в розмірі 5% від митної вартості товару.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2021 року відмовлено ТОВ «АГРОФІРМА ІЗМАЇЛ» у відкритті провадження у справі.

Ухвалюючи таке рішення суд першої інстанції відзначив, що судовий контроль за проміжними рішеннями/діями суб`єктів владних повноважень не узгоджується із завданням адміністративного судочинства, яким є захист саме від порушень, а не загрози порушень (ймовірних порушень у майбутньому).

На переконання суду першої інстанції, завданням суду є не судовий контроль за законністю діяльності чи рішень, а захист прав та інтересів особи, які реально порушено.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач не має права оскаржувати до суду конкретні складові процедури митного контролю, які не мають безпосереднього наслідку у вигляді порушення його прав та інтересів, позаяк безпосереднім наслідком процедури митного оформлення у вигляді порушених прав та інтересів позивача є саме картка відмови у прийнятті митної декларації та рішення про коригування митної вартості.

Вважаючи ухвалу суду про відмову у відкритті провадження незаконною та необґрунтованою ТОВ «АГРОФІРМА ІЗМАЇЛ», в апеляційній скарзі, просить її скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування доводів апеляції скаржник указує, що суд першої інстанції помилково не взяв до уваги обставини існування між ним та Одеською митницею публічно правового спору, вирішення якого є одним із завдань адміністративного судочинства. Предметом спору, що розглядається, як вважає скаржник є дії, що потягнули за собою порушення права декларанта на митне оформлення та користування режимом вільної торгівлі на митної територіях держав - учасниць Угоди.

Покликаючись на Конституцію України, представник ТОВ «АГРОФІРМА ІЗМАЇЛ» зазначає про існування двох важливих принципів, а саме:

1) до суду можуть оскаржуватися будь які, тобто всі рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, незалежно від їх форми та змісту, без будь яких обмежень. Не має і не може бути таких рішень, дій чи бездіяльності, які б не могли бути предметом судового розгляду;

2) юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, тобто відносини, врегульовані правом. Оскільки суб`єкт владних повноважень діє на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, його діяльність має правову форму, врегульовану правом, тому він завжди є учасником правовідносин.

У відзиві на апеляцію Одеська митниця зазначає, що доводи викладені в неї є необґрунтованими та просить відмовити в її задоволенні.

Головною тезою відзиву є те, що прийняття митним органом сертифікату про походження товару є одним із етапів адміністративної процедури (митної процедури), наслідком якої може бути коригування митної вартості товару.

За твердженням Одеської митниці, відмова суду першої інстанції відкрити провадження в даній справі, не є відмовою доступу до правосуддя, адже у особи є право оскаржити рішення про коригування митної вартості оцінюваних товарів.

Фактичними обставинами справи встановлено, що декларант, в особі ТОВ «АГРОФІРМА ІЗМАЇЛ», подав до органу митного контролю декларацію №UA500220/2021/001357.

На письмову вимогу Одеської митниці декларант надав сертифікат походження товару СТ-1№А243950. Даний документ Одеська митниця не врахувала, вважаючи, що він заповнений з порушенням «Критеріїв походження».

Далі, Одеська митниця прийняла картку відмови та рішення про коригування митної вартості товару.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для її задоволення, з огляду на таке.

Ключовим правовим питанням у даній справі є твердження ТОВ «АГРОФІРМА ІЗМАЇЛ», що до суду можуть оскаржуватися всі рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, незалежно від їх форми та змісту, без будь-яких обмежень. Немає і не може бути таких рішень, дій чи бездіяльності, які б не могли бути предметом судового розгляду.

Відповідаючи на даний довід, колегія суддів зазначає таке.

Право особи на доступ до правосуддя гарантоване статтею 55 Конституції України, положення якої є нормами прямої дії. Відповідно до наведеної статті Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав та свобод і можливість оскаржити до суду рішення, дії та бездіяльність органів державної влади, місцевого самоврядування, громадських об`єднань і посадових осіб.

Гарантоване ст. 55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження про порушення прав було обґрунтованим. Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення (висновок, що сформований у постанові Верховного Суду України від 15 листопада 2016 року у справі №800/301/16).

Відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту (висновок, сформований у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №802/2474/17-а; провадження №11-1081апп18).

При вирішенні питання щодо наявності підстав для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі за пунктом 1 частини 1 статті 170 КАС України, поняття спору, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, слід тлумачити в контексті частини 3 статті 124 Конституції України в ширшому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підпадають під юрисдикцію саме адміністративних судів, і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України», заяви №17160/06 та №35548/06; п. 33).

Досліджуючи фактичні обставини справи, суд першої інстанції встановив, що позивач звернувся до суду з позовом про оскарження проміжної дії контролюючого органу, яка вчинена під час процедури митного оформлення, за результатами якої прийнято картку відмови та рішення про коригування митної вартості.

Між іншим, як обґрунтовано зауважив суд першої інстанції, завданням суду є не судовий контроль за законністю діяльності чи рішень, а захист прав та інтересів особи, які реально порушено.

З огляду на встановлені обставини справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивач не має права оскаржувати в суді конкретні складові процедури митного контролю, які не мають безпосереднього наслідку у вигляді порушення прав та інтересів позивача, адже предметом судового оскарження в адміністративному суді може бути саме картка відмови у прийнятті митної декларації та рішення про коригування митної вартості.

Є важливим, на думку суду апеляційної інстанції відзначити, що позивач обрав неефективний (передчасний) спосіб захисту за наявності альтернативного ефективного способу захисту.

Колегія суддів наголошує, що обраний позивачем спосіб захисту прав, шляхом подання позову про визнання протиправними дій митного органу щодо неприйняття сертифікату походження товару, не сприяє ефективному відновленню його порушеного права, адже картка відмови у митному оформленні товару та рішення про коригування митної вартості товару залишаться чинними.

На користь наведеної позиції апеляційного суду, свідчить стаття 124 Конституції України, яка набрала чинності 30 вересня 2016 року і яка містить норму, згідно з якою юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір, акцентуючи саме на факті наявності спору.

У свою чергу, попередня редакція передбачала конституційну гарантію того, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Таким чином, юрисдикція суду була звужена виключно до вирішення спорів.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи дотримання судом першої інстанції вимог щодо законності та обґрунтованості, ухваленого ним рішення, відсутні підстави втручатися в нього.

Керуючись статтями 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОФІРМА ІЗМАЇЛ» - залишити без задоволення.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2021 року про відмову у відкритті провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОФІРМА ІЗМАЇЛ» до Одеської митниці Державної митної служби України про визнання протиправними дій щодо неприйняття сертифікату про походження товару залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Доповідач суддя І. О. Турецька

суддя Л. В. Стас

суддя Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 31.01.2022.