Справа № 160/11905/21
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2022-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Захарчук-Борисенко Н. В.,
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, -
16.07.2021 позивач фізична особа підприємець ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області, в якому, з урахуванням уточнених вимог, просить:
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що за результатами проведеної перевірки відповідач дійшов до висновків про те, що під час здійснення підприємницької діяльності за період з 03.07.2018 по 28.01.2020 позивач - ФОП ОСОБА_1 порушила вимоги податкового, валютного та іншого законодавства України, які полягають в тому, що остання не перерахована ТОВ «Єрмак Голд» за 2018 рік - 2 645 264,82 грн. та 2019 рік 5895584,43 грн. У зв`язку із цим, за висновками контролюючого органу, загальний обсяг доходу, отриманого ФОП ОСОБА_1 за період з 03.07.2018 по 31.12.2018 склав у сумі 5408111,11 грн., що, в свою чергу, складається із комісійної винагороди (2762846, 29 грн.), та грошових коштів (торгової виручки) - 2628264,82 грн., не перерахованих ТОВ «Єрмак Голд». Як зазначено контролюючим органом, сукупний дохід ФОП ОСОБА_1 склав у 2018 році - 5408111,11 грн., чим перевищив обсяг річного доходу, що допускається для платників єдиного податку 3 групи (що встановлений у розмірі 5000000,00 грн.). Отже перевіркою встановлено, що граничний обсяг доходу, який дає право платникам єдиного податку здійснювати діяльність із застосуванням спрощеної системи оподаткування, ФОП ОСОБА_1 досяг у грудні 2018 року та дохід склав 5408111,11 грн.
Позивач вважає, що висновки про порушення ФОП ОСОБА_1 вимог податкового законодавства України щодо перевищення нею обсягу річного доходу співробітниками контролюючого органу зроблені помилково є безпідставними та такими, що не відповідають вимогам законодавства України.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.07.2021 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання.
18.08.2021 на адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов відзив, відповідно до якого представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, вважав їх протиправними.
Відповідач посилався на правильність висновків які зазначені в акті перевірки, зазначив, що внаслідок вищевикладених порушень, підлягає анулюванню реєстрації платника єдиного податку третьої групи з 01.01.2019 року.
26.08.2021 до суду надійшла відповідь на відзив із зазначенням обґрунтування тотожного викладеного у позовній заяві.
30.09.2021, 30.11.2021 відповідачем надано додаткові пояснення аналогічні запереченням викладених у відзиві по справі.
24.12.2021 до суду від позивача надішли пояснення.
18.01.2021 до суду від відповідача надійшли додаткові пояснення по справі.
У судовому засіданні 20.01.2022 представник позивача підтримав позовні вимоги, просив задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача заперечував у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, вважав їх необґрунтованими. У зв`язку із погіршенням епідеміологічної ситуації в Україні, суттєвим збільшенням захворювань громадян вірусною інфекцією СОVID-19, головуючим суддею запропоновано провести подальший розгляд справи у письмовому провадженні. Представник позивача не заперечував проти подальшого розгляду справи в порядку письмового провадження, представник відповідача поклав вирішення цього питання на розсуд суду.
Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Враховуючи, вищевикладені правові норми та вказані обставини, суд вважає доцільним розглянути справу у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, суд зазначає.
Порушення виявлені під час перевірки, знайшли своє відображення в зазначеному акті від 05.01.2021 р. №2/0436-07-16/ НОМЕР_1 , а саме порушення:
- п.п.298.1.1 п.298.1, п.298.3.1, п.298.3, п.298,6 ст.298 ПК України в частині несвоєчасного подання заяви про застосування спрощеної системи, зокрема при зміні місця провадження господарської діяльності;
- п.п.164.1.3 п.164.1 ст.164, п.177.2, ст.177 ПК України, з урахуванням вимог п.167.1 ст.167 ПК України донараховано ПДФО від провадження господарської діяльності на загальну суму 1672 755,14 грн., в т.ч. за 2018 рік на суму 384 472,14 грн., за 2019 р. на суму 1279 218,37 грн., за 2020 рік на суму 9 064,62 грн.;
- п.177.10 ст.177 ПК України в частині не ведення книги обліку доходів та витрат;
- п.п.49.18.2, п.п.49.18.5 п.49.18. ст.49, п.п.177.5.2, п.п.177.5, п.177.11 ст.177 ПК України в частині неподання до контролюючого органу податкових декларацій про майновий стан і доходи за 3 квартал 2018 р., термін подання 10.11.2018 р., за 2018 р. - термін подання 09.02.2019 р.; за 2019 р. - термін подання 09.02.2020 р.; за 1 квартал 2020 р. (ліквідаційна) термін подання 27.02.2020 р. (дата припинення 28.01.2020 р.);
- п.п.1.2, п.16 прим.1 підрозділу 10 Розділу XX, п.163.1 ст.163, п.164.1 ст.164, п.177.2, п.177.4 ст.177 розділу IV ПК України в частині заниження військового збору 139396,26 грн., в т.ч. за 2018 р, на суму 32 039,35 грн., за 2019 рік на суму 106 601,53 грн., в т.ч. за 2019 р. на суму 755,39 грн.;
- п.181.1, п.183.1, ст.183, п.187.1 ст.187, з урахуванням п.п.54.3.1, п.54.3, ст.54. ст.183 ПК України ФОП ОСОБА_1 не нараховано та не сплачено до бюджету податок на додану вартість в розмірі 6 872 613,04 грн., в т.ч. за періодами: листопад 2018 р. - 596 074,43 грн., грудень 2018 р. - 846 460,89 грн., січень 2019 р. - 839 599,48 грн., лютий 2019 р. - 865 830,03 грн., березень 2019 р. - 947 887,89 грн., квітень 2019 р. - 887 475,90 грн., травень 2019 р. - 825832,19 грн., червень 2019 р. - 770 411,82 грн., липень 2019 р. - 278 379,90 грн., січень 2020 р. - 14 660,50 грн.;
- п.4 ст.6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у результаті чого несвоєчасного подання ліквідаційної звітності по єдиному внеску за 2020 рік (дата припинення 28.01.2020 р., граничний термін подання 27.02.2020 р., фактично подано 16.03.2020 р.).;
Листом податкового органу «Про розгляд заперечень» від 26.02.2021 р. за №348/04-36-07-16, останнім задоволено заперечення платника податку на первісні висновки акту від 05.01.2021 р. - частково. На підставі розгляду заперечень відповідачем прийнято:
Не погодившись із вказаними вимогою, рішенням та податковими повідомленнями-рішеннями, позивач оскаржила їх до ДПС України звернувшись із скаргою - 15.03.2021 р.
Рішенням ДПС від 06.04.2021 №7714/6/99-00-06-02-01-06 в частині оскарження вищезазначених документів строк розгляду скарги було продовжено до 21.04.2021 (включно).

Рішенням про результати розгляду скарги від 20.05.2021 №11265/6/99-00-06-02-01-06 ДПС України вирішила вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 03.03.2021 р. №Ф-, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 03.03.2021 р. № Головного управління ДПС у Дніпропетровській області скасувати та вважити відкликаними з дня прийняття даного рішення, а скаргу позивача від 15.03.2021 р. № б/н в частині оскарження вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 03.03.2021 р. №Ф-, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 03.03.2021 р. № Головного управління ДПС у Дніпропетровській області задовольнити частково, а саме: зобов`язано Головне управління ДПС у Дніпропетровській області сформувати і направити нову вимогу, та винести і направити нове рішення, з урахуванням вищенаведеного, згідно з вимогами чинного законодавства.

Рішення про результати розгляду скарги №13926/6/99-00-06-02-01-06 від 22.06.2021, відповідно до якого надіслану скаргу залишено без задоволення.

Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд приходить до наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює Податковий кодекс України(надалі - ПК України).

Порядок визначення доходів та їх склад для платників єдиного податку першої - третьої груп визначений статтею 292 ПК України.

Так, згідно з пунктом 292.1 статті 292 ПК України доходом платника єдиного податку для фізичної особи - підприємця є дохід, отриманий протягом податкового (звітного) періоду в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій); матеріальній або нематеріальній формі, визначеній пунктом 292.3 цієї статті. При цьому до доходу не включаються отримані такою фізичною особою пасивні доходи у вигляді процентів, дивідендів, роялті, страхові виплати і відшкодування, доходи у вигляді бюджетних грантів, а також доходи, отримані від продажу рухомого та нерухомого майна, яке належить на праві власності фізичній особі та використовується в її господарській діяльності.

Відповідно до пункту 292.31 статті 292 ПК України до суми доходу платника єдиного податку включається вартість безоплатно отриманих протягом звітного періоду товарів (робіт, послуг).

Безоплатно отриманими вважаються товари (роботи, послуги), надані платнику єдиного податку згідно з письмовими договорами дарування та іншими письмовими договорами, укладеними згідно із законодавством, за якими не передбачено грошової або іншої компенсації вартості таких товарів (робіт, послуг) чи їх повернення, а також товари, передані платнику єдиного податку на відповідальне зберігання і використані таким платником єдиного податку.

Згідно з підпунктом14.1.202 пункту 14.1 статті 14 ПК України продаж (реалізація) товарів це будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за плату або компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатного надання товарів. Не вважаються продажем товарів операції з надання товарів у межах договорів комісії (консигнації), поруки, схову (відповідального зберігання), доручення, довірчого управління, оперативного лізингу (оренди), інших цивільно-правових договорів, які не передбачають передачі прав власності на такі товари.

В свою чергу, пунктом292.4 статті 292 ПК України визначено, що у разі надання послуг, виконання робіт за договорами доручення, комісії, транспортного експедирування або за агентськими договорами доходом є сума отриманої винагороди повіреного (агента).

Як встановлено судом вище, 16.07.2018 р. ТОВ «Єрмак Голд», як комітент та фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , як комісіонер уклали договір комісії №16-07/18-47.

Відповідно до статті 1011 ЦК України за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов`язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.

Згідно з ч.3 ст.1012 ЦК України істотними умовами договору комісії, за якими комісіонер зобов`язується продати або купити майно, є умови про це майно та його ціну.

Частиною 1 статті 1013 ЦК України визначено, що комітент повинен виплатити комісіонерові плату в розмірі та порядку, встановлених у договорі комісії.

Майно, придбане комісіонером за рахунок комітента, є власністю комітента (стаття 1018 ЦК України).

Згідно з пунктом 1.1 договору комісії від 16.07.2018 р. №16-07/18-47, комісіонер бере на себе зобов`язання від свого імені та за рахунок комітента за обумовлену винагороду здійснити продаж третім особам товару, що належить комітенту, в кількості, асортименті і за цінами визначеними у накладних на кожну партію товару, що передається на комісію, а комітент бере на себе зобов`язання виплатити комісійну винагороду, визначену умовами цього договору.

Пунктом 1.3 договору визначено, що товари, передані комісіонеру, є власністю комітента до моменту їх продажу комісіонером третій особі (споживачеві).

Відповідно до п.2.1. договору комісії, комітент зобов`язується виплатити комісіонеру комісійну винагороду у розмірі 10-22% від суми проданого товару. Розмір винагороди визначається сторонами у звітах комісіонера.

Згідно з п.2.2. договору комісії, виплата комісійної винагороди здійснюється комітентом за фактично проданий товар.

В силу п.2.5. договору комісії, комітент з моменту повного розрахунку, зробленого комісіонером за проданий товар, проводить звіряння взаємних розрахунків з останнім і робить йому оплати винагороди.

Пунктом 4.3 договору встановлено, що перерахування грошових коштів отриманих за продаж товару, здійснюється комісіонером на поточний рахунок комітента, вказаному в розділі 11 цього договору.

Факт реалізації товару за договором комісії від 16.07.2018 р. №16-07/18-47 підтверджується також актами приймання - передачі наданих послуг за період 2018 р. - 2019 р.

Так, позивач реалізував товар ТОВ «Єрмак Голд»: за 2018 р. - 2019 р. За 2018 рік на загальну суму 39812478,46 грн., що підтверджується звітами комісіонера.

За актом звірки взаєморозрахунків між позивачем та ТОВ «Єрмак Голд» за договором комісії заборгованість станом на січень 2020 року відсутня, тобто на момент припинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 повністю перерахувала ТОВ «Єрмак Голод» всі грошові кошти за реалізований товар.

Таким чином, кошти, отримані ФОП ОСОБА_1 від надання послуг за Договором комісії-реалізації товарів ТОВ «Єрмак Голд», не є її доходом.

Зокрема не є доходом кошти, отримані ФОП ОСОБА_1 протягом 2018 року в сумі 2628 264,82 грн. що не перераховані ТОВ «Єрмак Голд», оскільки її доходом є лише сума винагороди, отриманої від ТОВ «Єрмак Голд», яка не перевищує обсягу річного доходу, що допускається для платників єдиного податку 3 групи та складає у 2018 році - 2 762 846,29 грн.

У листі «Про розгляд заперечень» від 26.02.2021 р. на стор.4 зазначено, що за товар ТОВ «Єрмак Голд», проданий ФОП ОСОБА_1 у період з 03.07.2018 р. по 31.12.2018 р. остання отримала комісійну винагороду у розмірі 2 762 846,29 грн.

Разом з тим, контролюючим органом встановлено, що за період з 03.07.2019 р. по 28.01.2020 р. ФОП ОСОБА_1 здійснила продаж товару ТОВ «Єрмак Голд» на загальну суму 39 812 478,46 грн., в той час, як на розрахунковий рахунок ТОВ «Єрмак Голд» перерахувало 31 344,983,13 грн.

За висновками контролюючого органу різниця із сумі 8 467 495,33 грн., що не перерахована ТОВ «Єрмак Голд», за період з 03.07.2018 р. по 31.12.2019 р. також є доходом ФОП ОСОБА_1 , у тому числі у 2018 р. - 2 645 264,82 грн., а у 2019 р. - 5 895 584,43 грн.

У зв`язку з тим, за висновками контролюючого органу, загальний обсяг доходу, отриманого ФОП ОСОБА_1 за період з 03.07.2018 р. по 31.12.2018 р. у сумі 5 408 111,11 грн., складається із комісійної винагороди (2 762 846,29 грн.) + та грошових коштів (торгової виручки) (2 628 264,82 грн.), не перерахованих ТОВ «Єрмак Голд».

На думку співробітників контролюючого органу сукупний дохід ФОП ОСОБА_1 таким чином склав у 2018 році у розмірі 5 408 111,11 грн., чим перевищив обсяг річного доходу, що допускається, для платників єдиного податку 3 групи (що встановлений у розмірі 5 млн. грн.).

Перевіркою встановлено, що граничний обсяг доходу, який дає право платникам єдиного податку здійснювати діяльність із застосуванням спрощеної системи оподаткування, ФОП ОСОБА_1 досяг у грудні 2018 року та дохід склав 5408111, 11 грн.

Суд вказує на протиправність таких доводів відповідача, з огляду на таке.

Пунктом 1.3 договору комісії від 16.07.2018 р. № 16-07/18-47 визначено, що товари, передані комісіонеру, є власністю комітента до моменту їх продажу комісіонером третій особі (споживачеві).

Відповідно до пункту 2.1 договору, комітент зобов`язується виплатити комісіонеру комісійну винагороду у розмірі 10-22% від суми проданого товару. Розмір винагороди визначається сторонами у звітах комісіонера.

Виплата комісійної винагороди здійснюється комітентом за фактично проданий товар. Виплата комісійної винагороди здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок комісіонера протягом п`яти банківських днів із моменту підписання сторонами відповідного звіту комісіонера та акту приймання-передачі наданих послуг за умови виконання комісіонером умов пункту 2.4 цього договору. Право на винагороду комісіонер отримує з моменту отримання грошових коштів комітентом за проданий на комісії товар, а також з урахуванням подання звіту в строк, передбачений пунктом 3.1 цього договору. Комітент, з моменту повного розрахунку, зробленого комісіонером за проданий товар, проводить звіряння взаємних розрахунків з останнім і робить йому оплату винагороди (пункти 2.2-2.5 договору).

Згідно з пунктом 4.3 договору перерахування грошових коштів отриманих за продаж товару, здійснюється комісіонером на поточний рахунок комітента, вказаному в розділі 11 цього договору.

З огляду на вищевказані положення договору комісії від 16.07.2018 р. № 16-07/18-47, при укладанні договору комісії на реалізацію товару комісіонер отримує товар від комітента для його подальшої передачі третім особам. Отримавши товар від комітента, комісіонер не набуває статусу власника цього товару, а є лише зобов`язаною особою щодо передачі такого товару третім особам за укладеними з ними правочинами.

Таким чином, при відсутності переходу права власності на товар при його передачі від комітента до комісіонера, грошові кошти, отримані комісіонером від третіх осіб в якості оплати вартості товару та перераховані в подальшому на користь ТОВ «Єрмак Голд» (комітент) на виконання вимог пункту 4.3 договору, є оподатковуваним доходом саме ТОВ «Єрмак Голд», а не доходом ФОП ОСОБА_1 від реалізації товару.

В постанові Верховного Суду від 21.01.2021 по справі №820/3092/16 щодо зазначено:

«З аналізу наведених норм вбачається, що операції з отримання позивачем від комітента грошових коштів для передачі цих коштів продавцю в якості оплати за придбаний позивачем за дорученням і за рахунок комітента товар не є операціями з реалізації товару, внаслідок якої позивачем отримується доход.

Отже, обсяг доходу підприємця, що є платником єдиного податку і здійснює свою діяльність як комісіонер, що вчиняє за дорученням і за рахунок комітента правочин з придбання товару, складається лише із сум винагороди, яка за період, що перевірявся, не перевищила розмір, визначений пунктом 291.4 статті 291 Податкового кодексу України».

Також, такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, зазначеній в постанові від 17.07.2020 за результатом розгляду справи № 826/8493/18

Окрім цього, Верховний Суд в постанові від 31.07.2018 за результатом розгляду справи № 810/3897/14 зазначив, що кошти, які надійшли до комісіонера відповідно договору комісії, не є його власністю, оскільки підлягають обов`язковій передачі третій особі, а тому ці кошти не є виручкою від реалізації продукції (товарів, послуг, робіт) чи доходом суб`єкта підприємницької діяльності, а відтак такі кошти не можуть бути включені до складу виручки від реалізації продукції платником податку - фізичною особою-підприємцем. До складу виручки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) у даному випадку може бути включена лише сума комісійної винагороди.

Аналогічна позиція Верховного Суду зазначена також в постанові від 16.04.2019 в справі № 1170/2а-3023/12.

Суд звертає увагу на те, що згідно з пунктом 6.2 Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 р. № 290, не визнаються доходами такі надходження від інших осіб як сума надходжень за договором комісії, агентським та іншим аналогічним договором на користь комітента, принципала тощо.

Відповідно до пункту 7 Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 р. № 290, дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) - загальний дохід (виручка) від реалізації продукції, товарів, робіт або послуг без вирахування наданих знижок, повернення раніше проданих товарів та непрямих податків і зборів (податку на додану вартість, акцизного збору тощо). Чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) визначається шляхом вирахування з доходу від реалізації продукції, товарів, робіт, послуг наданих знижок, вартості повернутих раніше проданих товарів, доходів, що за договорами належать комітентам (принципалам тощо), та податків і зборів.

В спірному випадку до оподатковуваного доходу ФОП ОСОБА_1 за 2018 р. - 2019 р. належать лише суми комісійної винагороди, отриманої від ТОВ «Єрмак Голд» на виконання договору комісії від 16.07.2018 р. № 16-07/18-47, що допускаються, для платників єдиного податку 3 групи та не перевищують встановлений розмір 5 млн. грн.

Щодо доводів відповідача про невнесення позивачем до банку виручки від реалізації товару згідно з договором комісії від 01.05.2018 р. № 01-05/18-38, то суд вказує на таке.

Порядок ведення касових операцій у національній валюті України юридичними особами (крім банків) та їх відокремленими підрозділами незалежно від організаційно-правової форми та форми власності, органами державної влади та органами місцевого самоврядування під час здійснення ними діяльності з виробництва, реалізації, придбання товарів чи іншої господарської діяльності, фізичними особами, які здійснюють підприємницьку діяльність, фізичними особами, визначає Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України 29.12.2017 р. № 148.

Так, згідно з підпунктом 4 пункту 3 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, готівкова виручка (готівка)це сума фактично одержаної готівки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), а також від операцій, що безпосередньо не пов`язані з реалізацією продукції (товарів, робіт, послуг) та іншого майна.

Відповідно до пункту 14 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, банкам і фізичним особам-підприємцям ліміт каси та строки здавання готівкової виручки (готівки) не встановлюються.

Таким чином, у позивача як фізичної особи-підприємця відсутній обов`язок вносити готівкову виручку від реалізації товару до установи банку, що свідчить про безпідставність доводів відповідача про наявність в ФОП ОСОБА_1 такого обов`язку.

Відповідно до встановлених в ч.2ст.2 КАС України критеріїв правомірності рішень, дій, бездіяльності суб`єктів владних повноважень, їх посадових осіб - рішення суб`єктів владних повноважень повинні прийматися (вчинятися) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на викладене, суд доходить до висновку, що спірні податкові повідомлення рішення не відповідають встановленим ч.2ст.2 КАС України критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, оскільки прийняті за відсутності правової підстави та необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мали значення для прийняття таких рішень, а отже підлягають скасуванню.

Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Процедура оформлення результатів перевірок установлена наступними нормативно - правовими актами України:

- Статтею 86 Податкового кодексу (надалі ПК України);

- Методичними рекомендаціями щодо проведення документальних перевірок самозайнятих осіб, документування виявлених порушень та оформлення їх результатів, затверджених Наказом Міністерства доходів та зборів України від 03.10.2013 №526 (надалі - Методичні рекомендації №526);

- Зразком форми акта (довідки) документальної планової/позапланової виїзної перевірки податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, та Методичними рекомендаціями щодо оформлення матеріалів документальних перевірок, що затверджені Наказом ДФС України від 01.06.2017 №396 (надалі Методичні рекомендації №396);

- Порядком оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, платниками податків - фізичними особами, що затверджений Наказом Міністерства фінансів України від 14.03.2013 №395 (надалі Порядок №395).

Поряд з цим, суд звертає увагу, що спірні ППР оформлені на підставі повністю змінених (доповнених, уточнених) висновків Акту згідно Листа (висновку) про результати розгулу заперечень такими, що порушують вказані вище норми чинного законодавства України, що виражається та підтверджується наступними фактичними обставинами справи.

Відповідно до ст.86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, або особами, уповноваженими на це у встановленому порядку, у строки, визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати.

Акт перевірки - документ, який складається у передбачених цим Кодексом випадках, підтверджує факт проведення перевірки та відображає її результати.

Акт перевірки не може розглядатися як заява або повідомлення про вчинення кримінального правопорушення щодо ухилення від сплати податків.

У разі незгоди платника податків з висновками акта (довідки) такий платник зобов`язаний підписати такий акт (довідку) перевірки із запереченнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта (довідки) або окремо у строки, передбачені цим Кодексом.

Матеріали перевірки - це:

акт (довідка) перевірки з інформативними додатками, які є його невід`ємною частиною;

заперечення, надані платником податків до акта (довідки) перевірки (у разі їх наявності на час розгляду);

пояснення та їх документальне підтвердження, які надані платником податків відповідно до підпункту 16.1.15 пункту 16.1 статті 16 та відповідно до абзацу другого підпункту 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 розділу I цього Кодексу.

Акт (довідка) документальної виїзної перевірки, що визначено статтями 77 і 78 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, та реєструється у контролюючому органі протягом п`яти робочих днів з дня, що настає за днем закінчення установленого для проведення перевірки строку.

Поряд з цим, відповідно до Методичних рекомендацій №526 встановлені вимоги до розділу ІІІ «Висновки» Акта, зокрема, визначено, що окремо зазначається узагальнений

перелік виявлених перевіркою порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи Міндоходів.

Так, наводяться правопорушення із зазначенням підпунктів, пунктів та статей Кодексу, інших нормативно правових актів, за порушення яких передбачена відповідальність, а також у результаті порушень яких встановлено заниження сум податкових зобов`язань, заниження оподаткованого доходу тощо.

Останні абзаци акта документальної перевірки повинні містити інформацію про права самозайнятої особи на подання заперечень до акта перевірки у випадку незгоди з його висновками тощо.

При цьому надані у встановленому порядку самозайнятою особою заперечення додаються до акту перевірки (матеріалів перевірки) та є його невід`ємною частиною. Заперечення до акту перевірки розглядаються у порядку і строки, передбачені п.86.7 ст.86 Кодексу.

Поряд з цим, відповідно до п`ятого абзацу п. 2.7.1. п.2.7. Методичних рекомендацій № 526 передбачено, що узагальнений перелік виявлених перевіркою порушень з посиланнями на пункти та останні Кодексу наводиться в висновку акта документально перевірки.

Аналогічні положення закріплені і в Методичних рекомендаціях № 396, а саме: п.6. встановлені Рекомендації щодо оформлення розділу «Висновок» акта (довідки) перевірки та у цьому розділі акта (довідки) перевірки відображається перелік пунктів плану перевірки, щодо яких порушення не встановлено.

Окремо зазначається узагальнений перелік виявлених перевіркою порушень податкового, валютного та іншого законодавства.

Зокрема, наводяться пункти та статті нормативно-правових актів, у результаті порушення яких встановлено заниження (завищення) податків, зборів, завищення (заниження) від`ємного значення об`єкта оподаткування податку на прибуток або від`ємного значення суми ПДВ (завищення суми бюджетного відшкодування) тощо.

Виявлені порушення податкового законодавства відображаються у гривнях у розрізі податків, зборів з розбивкою за роками та податковими періодами у межах періоду, що перевірявся.

Аналогічно відображаються інші порушення (обов`язково вказуються пункти та статті нормативних-правових актів, вимоги яких порушено, коротка суть встановленого порушення та періоди, в яких такі порушення вчинено).

Останній абзац акта (довідки) перевірки повинен містити інформацію про права платника податків на подання заперечень (зауважень) до акта (довідки) перевірки у випадку незгоди з його висновками.

Після підписів посадових осіб контролюючого органу, які здійснювали перевірку, вчиняється запис, що первинні документи, використані при проведенні перевірки, є достовірними, надані в повному обсязі, додаткових (інших) документів, які свідчать про діяльність платника податків (спростовують викладені в акті перевірки факти) за період, що перевірявся, немає. Зазначаються посади, ініціали, прізвища посадових осіб платника податків, відповідальних за правильність обчислення, своєчасність сплати податків і зборів і дотриманням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Вказується кількість примірників складеного акта (довідки) перевірки.

У разі наявності заперечень до акта (довідки) перевірки такий факт зазначається в акті (довідці) за підписом посадових осіб платника податків. При цьому надані у встановленому порядку платником податків заперечення додаються до акта (довідки) перевірки та є його невід`ємною частиною.

Тобто, узагальнений, повний виявлений перелік правопорушень повинен міститися саме безпосередньо у висновках акту, на які платник податків має гарантоване чинним законодавством України право надати свої заперечення.

Лише Висновки Акту мають містити узагальнений перелік всіх встановлених правопорушень, на підставі яких ФОП ОСОБА_1 має бути оформлено податкове повідомлення рішення.

Даний узагальнений перелік порушень є вичерпним та під час розгляду заперечень на викладені у Розділі ІІІ «Висновки» Акта податковий орган не має права виходити за межі поданих платником податків Заперечень та після розгляду останніх, прийнявши та погодившись із запереченнями, які спростували викладені у Розділі ІІІ Висновках Акту встановлені порушення, не має права додатково встановлювати нові порушення податкового законодавства, змінювати підставі відповідальності за порушення, змінювати періоди переходу на загальну систему оподаткування, змінювати розрахунок донарахування податків та зборів, оформлюючи це у Листі Про розгляд заперечень, називаючи це невід`ємною частиною акту на підставі якого можливо здійснити зміну Розділу ІІІ. Висновки Акту.

Порядком оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, платниками податків - фізичними особами, що затверджений Наказом Міністерства фінансів України від 14.03.2013 №395, а саме: п.2.4. закріплено, що у висновку акта (довідки) документальної перевірки зазначаються:

- Узагальнений опис виявлених перевіркою порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, з посиланням на підпункти, пункти, статті законодавчих актів або загальний висновок щодо відсутності таких порушень;

- Виявлені порушення податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, відображаються у гривнях у розрізі податків та зборів з розбивкою за роками та податковими періодами у межах періоду, що перевіряється;

- В акті не допускається визначення виду і розміру штрафних (фінансових) санкцій за встановлені порушення;

Також, пунктом 4.6. Порядку №395 визначено, у разі незгоди платника податків або його законних представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення до органу державної податкової служби за основним місцем обліку такого платника податків протягом п`яти робочих днів з дня отримання акта (довідки).

За результатами розгляду заперечень складається висновок довільної форми, у якому зазначаються наведені в акті (довідці) перевірки висновки, факти та дані, відносно яких надано заперечення платником податків, короткий зміст заперечень, наводиться обґрунтування позиції органу державної податкової служби стосовно кожного питання, порушеного в запереченнях, та підводиться підсумок щодо обґрунтованості заперечень.

Висновок підписується посадовими (службовими) особами органу державної податкової служби, які проводили перевірку, їх безпосередніми керівниками, а також іншими посадовими (службовими) особами органу державної податкової служби, які були залучені до розгляду заперечень, та затверджується керівником органу державної податкової служби.

Висновок у день його затвердження реєструється в єдиному спеціальному журналі реєстрації висновків органу державної податкової служби, що ведеться в електронній формі структурним підрозділом, до функцій якого віднесено реєстрацію вхідної та вихідної кореспонденції органу державної податкової служби. Номер висновку складається з порядкового номера у спеціальному журналі реєстрації висновків, номера акта (довідки) перевірки та коду структурного підрозділу, відповідального за розгляд заперечень.

Зазначений висновок є складовою частиною (додатком) матеріалів перевірки, залишається в органі державної податкової служби та враховується керівником (заступником керівника) органу державної податкової служби при їх розгляді і прийнятті податкового повідомлення-рішення.

На підставі висновку складається обґрунтована письмова відповідь щодо результатів розгляду заперечень, яка підписується керівником (заступником керівника) органу державної податкової служби та надсилається платнику податків у порядку, встановленому статтею 58 розділу ІІ Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень - рішень.

Таким чином, безпосередньо за результатами розгляду поданих заперечень ФОП ОСОБА_1 податкова зобов`язана булу скласти висновок довільної форми, у якому зазначити наведені в акті перевірки висновки, факти та дані, відносно яких надано заперечення платником податків, короткий зміст заперечень, наводиться обґрунтування позиції органу державної податкової служби стосовно кожного питання, порушеного в запереченнях, та підводиться підсумок щодо обґрунтованості заперечень.

Проте в силу порушення вказаних норм, ігноруючи ч.2 ст.19 Конституції України, податкова, окрім погодження із запереченнями ФОП ОСОБА_1 , по суті здійснила уточнення (зокрема, зміни цифрових показників) до Акту окремим Листом про розгляд заперечень.

Суд зазначає, що ані Податковий кодекс України, ані Порядок №395 від 14.03.2013, не передбачають можливість вносити уточнення (зміни, доповнення) до акту перевірки окремим листом «Про розгляд заперечень ФОП ОСОБА_1 », що вже підписаний та оформлений контролюючим органом, при цьому без проведення будь якої додаткової перевірки.

З огляду на зазначене вище суд приходить до висновку, що акті документальної перевірки, інформативних додатках та інших матеріалах гне допускається будь-які виправлення цифрових показників, дат та інших даних, уточнення, доповнення та зміни фактичних даних.

Крім того, вказаними доповненнями, уточненнями та змінами у Листі «Про розгляд заперечень» від 04.02.2021 безпосередньо до Акту перевірки та Розділу ІІІ. Висновки Акта фактично встановлено нові порушення, не зафіксовані актом перевірки що суперечить вимогам чинного законодавства та встановленою судовою практику (Ухвала ВАСУ від 22.11.2016 у Справі №К/800/9095/16, ЄДРСРУ №62885238).

Таким чином, податковим кодексом України не передбачено право контролюючого органу після проведення документальної перевірки та складання Акту перевірки, після розгляду заперечень на Висновки Акту, прийняття та погодження із Запереченнями платника податків на Висновки Акту, складати доповнення (уточнення, зміни) до раніше складеного акта перевірки та приймати на цій підставі податкове повідомлення рішення на підставі Листа/Висновку Про результати розгляду заперечень.

Такі дії контролюючого органу суперечать визначеним Податковим кодексом України процедурним механізмам щодо порядку проведення документальних перевірок та прийняття податкових повідомлень - рішень, та такі дії обмежують та порушують права платника податків на подання Заперечень на Лист «Про розгляд заперечень», остільки механізму та порядку подання таких Заперечень на Лист «Про розгляд заперечень», яким по суті фактично змінено (уточнено, доповнено) Акт перевірки та Висновки Акту чинним законодавством не передбачено та не встановлено.

Що стосується оскарження Рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку.

Відповідно до пункту 299.10 статті 299 ПК України, реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі: 1) подання платником податку заяви щодо відмови від застосування спрощеної системи оподаткування у зв`язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, - в останній день календарного кварталу, в якому подано таку заяву; 2) припинення юридичної особи (крім перетворення) або припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем відповідно до закону - в день отримання відповідним контролюючим органом від державного реєстратора повідомлення про проведення державної реєстрації такого припинення; 3) у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 299.11 статті 299 ПК України, у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.

В постанові Верховного Суду від 21.01.2021 у справі № 808/4202/17 зазначено:

«Системний аналіз вищенаведених положень податкового законодавства дає підстави для висновку про те, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу лише у встановлених законом випадках.

Таким чином, способом реалізації владних управлінських функцій у разі встановлення обставин під час проведення документальної перевірки, за яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку), є прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників цього податку.

Аналогічний підхід застосовано Верховним Судом у постанові від 19 червня 2020 року у справі N 2040/6313/18».

Відповідно до пп. 9 п. 299.7. ст. 299 ПК України до реєстру платників єдиного податку вноситься дата анулювання реєстрації.

Відповідно до даних реєстру платників єдиного податку дата виключення ФОП ОСОБА_1 з реєстру платників єдиного податку 28.01.2020, тобто дата припинення нею підприємницької діяльності.

Поряд цим, судом встановлено, що:

- відповідно до стр.18 Акту від 05.01.2021 №2/04-36-07-16- про результати документальної перевірки визначено податковим органом, що анулюванню реєстрації платника єдиного податку третьої групу ОСОБА_1 підлягає з 01.10.20218 за рішення органу ДПС;

- згідно стр.15 Листа «Про розгляд заперечень від 26.02.2021 за №348/04-36-07-16 підлягає анулюванню реєстрація платника єдиного податку третьої групи ОСОБА_1 з 01.01.2019;

- згідно отриманої 11.11.2021 копії Рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку вирішено анульовано реєстрацію платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку ФОП ОСОБА_1 з «01» січня 2019 року.

Згідно офіційних відомостей з Реєстру платників єдиного податку станом на 18.10.2021 дата виключення з реєстру ОСОБА_1 28.01.2020 (що є датою припинення реєстрації в якості фізичної особи-підприємця за власним рішенням), та вже станом на 12.11.2021 згідно відомостей з Реєстру платників єдиного податку дата виключення з реєстру ОСОБА_1 31.12.2018 (копії відомостей з офіційного відкритого Реєстру платників єдиного податку для огляду суду додаються).

В постанові Верховного Суду від 21.01.2021 у справі № 808/4202/17 щодо аналогічних обставин зазначено, що суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованих висновків про те, що оскільки під час розгляду справи не було встановлено факту анулювання реєстрації платника єдиного податку ФОП ОСОБА_1 , підстави для наявності у Позивача в охоплений перевіркою період обов`язку нараховувати та сплачувати податок на додану вартість у відповідності до норм Податкового кодексу України відсутній.

Таким чином, оскільки на час прийняття спірних податкових повідомлень-рішень відповідачем не прийнято рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку ФОП ОСОБА_1 з 01.01.2019 р., тому ці податкові повідомлення-рішення відповідача щодо донарахування ФОП ОСОБА_1 сум податку на доходи фізичних осіб, податку на додану вартість та штрафних санкцій є протиправними, ФОП ОСОБА_1 була платником єдиного податку до 28.01.2020 до дати припинення підприємницької діяльності.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України суд при вирішенні справи врахував висновки щодо застосування ст. 299 ПК України, викладені в постанові Верховного Суду від 21.01.2021 у справі №808/4202/17.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України визначено, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В силу ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з викладених вище підстав.

Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч.1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Виходячи з наведеного, суд вважає за необхідне, стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 12258,00 грн.

Керуючись ст. 77, 139, 241 - 246, 250, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву фізичної особи підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області (49005, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 17-А, ) про визнання дій протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення - рішення № від 03.03.2021 на суму 213 780,44 грн., з розрахунком застосування штрафних (фінансових) санкцій згідно п.п.123.2 ст.123 ПКУ згідно Акту перевірки ОСОБА_1 від 05.01.2021 №2/0436-07-16/ (єдиний податок з фізичних осіб).

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення - рішення № від 03.03.2021 на суму 680,00 грн. з розрахунком податкового зобов`язання та фінансових санкцій (штрафів) згідно Акту перевірки ОСОБА_1 від 05.01.2021 №2/0436-07-16/.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення - рішення № від 03.03.2021 на суму 1 759 118,22 грн. з розрахунком застосування штрафних (фінансових) санкцій згідно п.п.123.2 ст.123 ПКУ згідно Акту перевірки ОСОБА_1 від 05.01.2021 №2/0436-07-16/ (податок на доходи фізичних осіб від здійснення господарської діяльності).

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення - рішення № від 03.03.2021 на суму 146 593,19 грн. з розрахунком застосування штрафних (фінансових) санкцій згідно п.п.123.2 ст.123 ПКУ згідно Акту перевірки ОСОБА_1 від 05.01.2021 №2/0436-07-16/ НОМЕР_1 (військовий збір).

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення - рішення № від 03.03.2021 на суму 6 563 325,00 грн. з розрахунком застосування штрафних (фінансових) санкцій згідно п.п.123.2 ст.123 ПКУ згідно Акту перевірки ОСОБА_1 від 05.01.2021 №2/0436-07-16/ (податок на додану вартість).

Визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДПС у Дніпропетровській області про анулювання реєстрації платника єдиного податку №24439/04-36-24-04-14 від 03.11.2021 (03.10.2021) з 01.01.2019.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ ВП 44118658) на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 12258,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко