Справа № 580/3677/21
Суддя: Черпіцька Людмила Тимофіївна
Дата ухвалення: 2022-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/3677/21 Суддя (судді) першої інстанції: Марина БІЛОНОЖЕНКО
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого-судді: Черпіцької Л.Т., суддів: Пилипенко О.Є., Собківа Я.М., за участю секретаря: Висоцького А.М., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції України на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції України про стягнення середнього заробітку за час затримки у виконанні рішення суду про поновлення на роботі,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача 120958,95 грн середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду щодо поновлення позивача на роботі за період з 13.10.2020 по 07.06.2021.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 26.06.2019 у справі №580/1/19 поновлено позивача на посаді начальника Державної екологічної інспекції у Черкаській області - Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Черкаської області із 11.12.2018 та допущено до негайного виконання рішення суду у цій частині. Однак, зазначене рішення суду в частині поновлення позивача на посаді у період з 13.10.2020 по 07.06.2021 не виконано, тому на підставі ст. 236 Кодексу законів про працю України позивач просив стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки виконання судового рішення.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Державної екологічної інспекції України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі, за період з 13.10.2020 по 07.06.2021 в сумі 108374,67 грн (без відрахування податків та обов`язкових платежів).

В іншій частині адміністративного позову відмовлено.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки рішення Черкаського окружного адміністративного суду 26.06.2019 у справі №580/1/19 в частині поновлення позивача на посаді не виконано, то згідно зі ст. 236 КЗпП України позивач має право на виплату середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення про поновлення на посаді.

Відповідач, не погоджуючись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та недотримання норм матеріального права, просить скасувати його та постановити нову постанову, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що посада, на яку поновлено позивача, відсутня у зв`язку з ліквідацією Державної екологічної інспекції у Черкаській області, тому неможливо виконати рішення суду.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, наполягаючи на необґрунтованості доводів скаржника і правильності висновків суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 26.06.2019 у справі №580/1/19 поновлено ОСОБА_2 на посаді начальника Державної екологічної інспекції у Черкаській області - Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Черкаської області із 11.12.2018 та допущено до негайного виконання рішення суду у цій частині.

На виконання рішення суду від 26.06.2019 у справі №580/1/19 винесено: наказ Державної екологічної інспекції України від 16 серпня 2019 року № 275-О про поновлення позивача на посаді; наказ Державної екологічної інспекції України від 16 серпня 2019 року № 276-О про припинення державної служби та звільнення позивача з посади; наказ Державної екологічної інспекції у Черкаській області від 16 серпня 2019 року № 4-О про поновлення позивача на посаді; наказ Державної екологічної інспекції у Черкаській області від 21 серпня 2019 року № 5-О про припинення державної служби та оголошення наказу про звільнення позивача з посади.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 28.11.2019 у справі №580/2845/19, яке набрало законної сили 19.02.2020, визнано протиправними та скасовано: наказ Державної екологічної інспекції України від 16 серпня 2019 року № 275-О про поновлення позивача на посаді; наказ Державної екологічної інспекції України від 16 серпня 2019 року № 276-О про припинення державної служби та звільнення позивача з посади; наказ Державної екологічної інспекції у Черкаській області від 16 серпня 2019 року № 4-О про поновлення позивача на посаді; наказ Державної екологічної інспекції у Черкаській області від 21 серпня 2019 року № 5-О про припинення державної служби та оголошення наказу про звільнення позивача з посади.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 08.12.2020р. у справі №580/4462/20 позов ОСОБА_1 задоволено, стягнуто з Державної екологічної інспекції України на його користь середній заробіток за час затримки у виконанні рішення суду щодо поновлення позивача на роботі за період з 27.06.2019 по 12.10.2020 у сумі 234999 грн. 26 коп. з відрахуванням відповідних податків та зборів на доходи фізичних осіб, сплата яких є обов`язковою у встановленому законом порядку.

Позивач, вказуючи про невиконання судового рішення про поновлення його на роботі згідно рішення суду за період з 13.10.2020 по 07.06.2021, звернувся до суду із цим позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам скаржника, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною другою статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно зі статтею статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Пунктом 3 частини першої статті 371 КАС України встановлено, що рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

У силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, підлягає негайному виконанню (стаття 235 Кодексу законів про працю України, далі - КзПП).

Згідно із статтею 236 КзПП, у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника в разі його незаконного звільнення. Цей обов`язок полягає у тому, що роботодавець зобов`язаний видати наказ про поновлення працівника на роботі відразу після оголошення рішення суду.

Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно підлягає виконанню не з часу набрання ним законної сили, що передбачено для переважної більшості судових рішень, а негайно - з часу його оголошення в судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєво важливих прав та інтересів громадян і держави.

Відповідальність за затримку власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, встановлена статтею 236 Кодексу законів про працю України, згідно якої проводиться виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі незалежно від вини роботодавця в цій затримці.

Середній заробіток за своїм змістом є державною гарантією, право на отримання якого виникла у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою роботу з незалежних від нього причин. Закон пов`язує цю виплату виключно з фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Отже, згідно статті 236 Кодексу законів про працю України проводиться виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі незалежно від вини роботодавця в цій затримці. Закон пов`язує цю виплату виключно з фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів зауважує, що наявність вини відповідача у затримці виконання судового рішення не є обов`язковою підставою для задоволення заявлених вимог, в даній справі наявність цієї вини випливає із норм Конституції України, згідно яких судові рішення, які набрали законної сили, повинні виконуватись державними органами добровільно.

Для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі статті 236 Кодексу законів про працю України суду належить встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення, у разі наявності затримки виконання рішення - встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного дня після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період.

Аналогічна правова позиція викладена у постанова Верховного Суду від 27.11.2019 року у справі № 802/1183/16-а та від 05.03.2020 року у справі №280/360/19.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач рішення суду від 26.06.2019 у справі №580/1/19 у частині поновлення ОСОБА_2 на посаді не виконав, а винесені накази Державної екологічної інспекції України від 16 серпня 2019 року №275-О та Державної екологічної інспекції у Черкаській області від 16 серпня 2019 року № 4-О про поновлення позивача на посаді - скасовані рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 28.11.2019 у справі №580/2845/19, яке набрало законної сили 19.02.2020.

Частиною четвертою статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України законодавець обумовив питання примусового виконання судових рішень у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження». Цим підкреслюється винятковість саме примусового виконання рішення адміністративного суду.

Відповідно до ст. 5 Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців). Правова природа діяльності органів державної виконавчої служби та її основне призначення полягає саме в примусовому виконанні рішень суду, в тому числі постанов судів про поновлення на посадах у відносинах публічної служби, які набрали законної сили, що і є підставою для негайного їх виконання. Добровільне виконання рішення суду боржником - це його законодавчо встановлений обов`язок. Зокрема, зазначений обов`язок не є похідним від дій особи (подання заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження), яку поновлено на роботі. В таких випадках держава в особі органу державної виконавчої служби несе відповідальність за виконання остаточних судових рішень.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження (ч. 2 ст. 65 Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII «Про виконавче провадження»).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що дії та рішення, які вчиненні (винесені) відповідачами з метою виконання рішення суду від 26.06.2019 у справі №580/1/19 були визнані протиправними та скасовані рішенням суду у справі №580/2845/19, тобто обраний суб`єктом владних повноважень спосіб поновлення порушених прав позивача був неправомірним, тому підстав вважати, що судове рішення у справі №580/1/19 є виконаним, незважаючи на неправомірність дій та рішень щодо його виконання, немає.

Виконання судового рішення як завершальна стадія судового процесу є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченим статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого ст. 1 Протоколу № 1 (п. 53 рішення ЄСПЛ у справі «Войтенко проти України» від 29.06.2004).

Отже, оскільки рішення Черкаського окружного адміністративного суду 26.06.2019 у справі №580/1/19 в частині поновлення позивача на посаді не виконано, то згідно зі ст. 236 КЗпП України позивач має право на виплату середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення про поновлення на посаді.

Доводи скаржника про неможливість виконання рішення суду з підстав відсутності посади у зв`язку з ліквідацією установи не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Оскільки апеляційна скарга обґрунтована неправильним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального права та порушенням норм процесуального права лише в частині висновку суду про наявність підстав для стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення, а доводи щодо періоду, за який необхідно стягнути середній заробіток за час затримки виконання рішення суду, та обчисленої суми компенсації за затримку виконання рішення суду, скаржником не наводяться, то суд апеляційної інстанції не надає оцінку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції в цій частині.

Крім того, аналізуючи всі доводи учасників справи, апеляційний суд враховує висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні від 21.01.1999 р. по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм процесуального та матеріального права, судом першої інстанції встановлено всі обставини, що мають значення для справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим підстав скасування оскаржуваного рішення суду не вбачається.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 250, 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції України залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 24 січня 2022 року.

Головуючий суддя Судді:Л.Т. Черпіцька О.Є. Пилипенко Я.М. Собків