Справа № 280/512/21
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2021-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 грудня 2021 року м. Дніпросправа № 280/512/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 09.07.2021 року (головуючий суддя Кисіль Р.В.)

в адміністративній справі №280/512/21 за позовом ОСОБА_1 до відповідача Головного управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка, ОСОБА_1 , звернулася 20.01.2021 до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просила:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у виплаті грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі 10-ти місячних пенсій, яка оформлена листом №11681-11874/К-02/8-0800/20 від 29.12.2020;

- зобов`язати відповідача виплатити позивачу грошову допомогу, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі 10-ти місячних пенсій, обчислених із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2017-2019 роки.

В обґрунтування позову вказала, що досягла пенсійного віку, працювала в закладах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», має необхідний страховий стаж на таких посадах, а також вона до цього не отримували будь-яку пенсію, в зв`язку з чим має право на отримання грошової допомоги у розмірі їх десяти місячних пенсій. Проте відповідач відмовив її в отриманні грошової допомоги з посиланням на те, що вона вже отримувала пенсію. Вважає вказану відмову протиправною, оскільки жодної пенсії вона не отримувала. Відповідач у своїй відмові не зазначив жодного доказу на підтвердження отримання нею будь-яких пенсійних виплат. Просить суд задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 09.07.2021 позов задоволено:

- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі 10-ти місячних пенсій, яка оформлена листом №11681-11874/К-02/8-0800/20 від 29.12.2020;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню у розмірі 10-ти пенсій, відповідно до п.7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» станом на 16 липня 2020 року, тобто на день призначення пенсії за віком.

Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що відповідачем не заперечується досягнення позивачкою на час звернення з заявою про призначення пенсії за віком пенсійного віку, передбаченого ст. 26 Закону №1058-ІV, пенсійного віку, те що вона працювала на посаді, робота на якій дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону №1058-ІV, а вказує на те, що оскільки позивачу раніше призначалася та виплачувалась пенсія за вислугу років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення», то під час призначення пенсії за віком у неї відсутнє право на отримання грошової допомоги, яка передбачена пунктом 7-1 розділу XV Закону №1058-ІV. Вказав, що відповідач зазначає, що у 2011 році (02.02.2011) ОСОБА_1 було призначено та виплачено пенсію по вислузі років, у той час як позивачка проти вказаної обставини заперечує. Оскільки відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 отримувала пенсію за вислугу років, тому дійшов висновку про задоволення позову.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Вказує, що позивачу вже первинно призначалась і виплачувалась (02.02.2011 - у розмірі 39,73 грн.) пенсія за вислугу років, в зв`язку з чим, права на отримання грошової допомоги у розмірі 10-ти місячних пенсій станом на день її призначення вона не має. Проте, ГУ ПФУ в Запорізькій області не може надати докази отримання пенсії за 02.02.2011 року. Зауважує, що під час розгляду справи в суді першої інстанції заявляв клопотання про витребування з Акціонерного товариства «Альфа-банк» інформацію щодо зарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 в сум 39,73 грн. яку вона отримувала через відділення «Укрсоцбанку», однак вказане клопотання було визнано судом необґрунтованим.

Позивачем до суду апеляційної інстанції подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідачем на електронну адресу суду подано клопотання про долучення до матеріалів справи завіреного належним чином запиту Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області до АТ «Альфа-банк» щодо зарахування коштів та зняття їх, за період з 01.02.2011 по 28.02.2011 по розрахунковому рахунку ОСОБА_1 та відповідь АТ «Альфа-банк».

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 02.02.2011 позивачу призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на умовах, передбачених пунктом «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

З 03.02.2011 виплату пенсії було припинено у зв`язку із працевлаштуванням на роботу (посаду), яка дає право на пенсію за вислугу років (зокрема працівники освіти).

На підставі особистої заяви позивача від 16.07.2020, після досягнення віку, передбаченого частиною 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який дає право на призначення пенсії за віком (59 років 6 місяців), ОСОБА_1 було переведено з пенсії за вислугу років на пенсію за віком згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

13.08.2020 позивач звернулась до відповідача із заявою, в якій просила провести перерахунок призначеної їй пенсії із врахуванням показника середньої заробітної плати, за три останні роки, які передували дню призначення пенсії за віком, тобто 16.07.2020.

Листом Мелітопольського відділу обслуговування громадян (сервісного центру) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 14.08.2020 № 7168-7421/К-02/8-0800/20 повідомлено позивача про те, що пенсія перерахована з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до статті 40, 45 Закону із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 13.10.2020 у справі №280/6264/20 позовні вимоги позивача були задоволені. Зобов`язано ГУ ПФУ в Запорізькій області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до частини другої статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислені як середній показник за 2017, 2018, 2019 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%, починаючи з 16.07.2020.

Зазначене рішення набрало законної сили 28.01.2021.

29.12.2020 позивачка звернулася до відповідача з заявою про виплату грошової допомоги у розмірі 10-ти місячних пенсій (а.с. 8).

Листом №11681-11874/К-02/8-0800/20 від 29.12.2020 відповідач відмовив позивачу в отриманні допомоги, повідомивши про те, що позивачу вже первинно призначалась і виплачувалась (02.02.2011 - у розмірі 39,73 грн.) пенсія за вислугу років, права на отримання грошової допомоги у розмірі 10-ти місячних пенсій станом на день її призначення позивач не має.

Позивачка вважає протиправною відмову відповідача в отриманні грошової допомоги у розмірі 10-ти місячних пенсій.

Суд першої інстанції позовні вимоги задовольнив.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV, Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

За приписами пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV, зі змінами та доповненнями, особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх 10-ти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-ІV, та механізм її виплати визначає Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1191 (Порядок №1191).

Пунктом 5 Порядку встановлено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону №1058-ІV та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

За приписами пункту 6 Порядку для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно із статтями 27 і 28 Закону №1058-ІV, станом на день її призначення.

Відповідно до пункту 7 Порядку, виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

Отже, право особи на отримання грошової допомоги у розмірі 10-ти місячних пенсій пов`язується з досягненням нею пенсійного віку, наявністю у неї необхідного страхового стажу, вихід на пенсію саме з посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (№1058-ІV) будь-якого іншого виду пенсії.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачкою досягнуто пенсійного віку (на час звернення з заявою про призначення пенсії за віком), передбаченого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (№1058-ІV).

Також матеріалами справи підтверджується, що позивачка на день досягнення пенсійного віку працювала на посаді, робота на якій дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV.

Водночас, відповідач вказує на те, що оскільки позивачу раніше призначалася та виплачувалась пенсія за вислугу років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення», то під час призначення пенсії за віком у неї відсутнє право на отримання грошової допомоги, яка передбачена пунктом 7-1 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»№1058-ІV (.

Надаючи оцінку даним правовідносинам, колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що в апеляційній скарзі відповідач зазначає, що у 2011 році (02.02.2011) ОСОБА_1 було призначено та виплачено пенсію по вислузі років.

При цьому, позивачка проти вказаної обставини заперечує, та зазначає, що їй не виплачувалась пенсія.

Слід зазначити, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 отримувала пенсію за вислугу років.

Між тим, відповідач заявляв клопотання про витребування з Акціонерного товариства «Альфа-банк» інформацію щодо зарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 в сумі 39,73 грн., яку вона отримувала через відділення «Укрсоцбанку».

За результатом розгляду вказане клопотання визнано необґрунтованим з огляду на те, що відповідачем не було надано жодного доказу того, що він вживав будь-яких заходів для отримання з АТ «Альфа-банк» доказів (інформації) самостійно (листи, запити, тощо), а також того вказана банківська установа відмовила йому у наданні доказів (інформації).

Крім того, відповідачем на електронну адресу суду подано клопотання про долучення до матеріалів справи завіреного належним чином запиту Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області до АТ «Альфа-банк» щодо зарахування коштів та зняття їх, за період з 01.02.2021 по 28.02.2011 по розрахунковому рахунку ОСОБА_1 та відповідь АТ «Альфа-банк».

З цього приводу колегія суддів апеляційної інстанції зазначає таке.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (№1058-ІV) пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Тобто пенсія, це перш за все виплата, яку повинна отримати застрахована особа.

Натомість матеріали справи не підтверджують те, що позивачка отримувала щомісячні пенсійні виплати.

Водночас, сума 39,73 грн., на яку посилається відповідач не є щомісячними пенсійними виплатами.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції, позивачка скориставшись у 2011 році своїм правом на призначення пенсії за вислугу років не реалізувала його у повній мірі, а саме не отримувала пенсію, яка повинна виплачуватися щомісячно.

Враховуючи те, що відповідач не надав суду доказів отримання позивачем пенсії за вислугу років, колегія суддів апеляційної інстанції вбачає підстави для задоволення позовних вимог.

Зокрема, правову позицію щодо права особи на отримання грошової допомоги у розмірі 10-ти місячних пенсій висловив Верховний Суд у справі №234/13835/17 від 13.03.2018 в якій зазначив, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі 10-ти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального стажу (від 25 до 30 років) роботи на певних, визначених законодавством, посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної або комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-ІV будь-якого іншого виду пенсії.

Аналогічна правова позиція також викладена Верховним Судом у постановах від 02.03.2020 по справі №175/4086/16-а, від 28.04.2020 по справі №678/941/17, від 12.03.2019 по справі №127/9277/17 та іншим.

Згідно із ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судова колегія вважає, що відповідач не довів правомірності своїх дій/рішень, натомість позивачем доведено та підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову ОСОБА_1 .

Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи відповідача спростовуються доводами, викладеними позивачем та нормами законодавства України, що регулює дані правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.

Дана справа є справою незначної складності, тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

Керуючись ст. 241-245, 250, 311, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 09.07.2021 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 23.12.2021 та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

В силу п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом 30-ти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

В повному обсязі постанова виготовлена 30.12.2021.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова