Справа № 280/7548/21
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2022-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 січня 2022 року м. Дніпросправа № 280/7548/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Лукманової О.М. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Мельника В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Дніпро апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 01.11.2021 року (суддя Сацький Р.В., м. Запоріжжя, повний текст рішення складено 01.11.2021 року) в справі №280/7548/21 за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району про визнання дій протиправними та зобов`язання виплатити грошову допомогу до 5 травня,-

в с т а н о в и в:

23.08.2021 року ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернувся до суду з позовом до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району (далі по тексту відповідач), в якому, враховуючи уточнення позовних вимог, просив визнати протиправними дії відповідача в частині відмови виплатити йому щорічну разову допомогу до 05 травня 2021 року як учаснику бойових дій; зобов`язати відповідача виплатити йому недоплачену щорічну разову грошову допомогу до 05 травня за 2021 рік у сумі 5964,00 грн.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 01.11.2021 року позовні вимоги задоволено, визнано протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району щодо недоплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги до 05.05.2021 у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; зобов`язано Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щорічної грошової допомоги до 05 травня відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», виходячи із розміру п`яти мінімальних пенсій за віком, за 2021 рік з урахуванням вже виплаченої суми.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Свої вимоги обґрунтувало тим, що судом не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. Апелянт вказував, що питання виплати одноразової грошової допомоги до 5 травня у 2021 році регулюється постановою Кабінету Міністрів України, якою передбачено конкретний розмір грошової допомоги, інший ніж просив позивач. Саме у тому розмірі, який встановлений постановою Кабінету Міністрів України № 325 від 08.04.2021 року і була виплачена ОСОБА_1 одноразова грошова допомога до 5 травня у розмірі 1491 грн.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що позивач, як учасник війни має право на грошову допомогу до 5 травня у розмірі визначеному Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Постанова Кабінету Міністрів України, яка встановлює розмір грошової допомоги до 5 травня не є профільною нормою, звужує права осіб, тому не може застосовуватись до спірних відносин та встановлювати розмір виплати, яка передбачена Законом. Суд першої інстанції вказував, що рішенням Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року №3-р/2020 визнано неконституційним окреме положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України, яким якраз було делеговано Кабінету Міністрів України визначати розмір грошової допомоги до 5 травня. З 27 лютого 2020 року норми і положення, зокрема статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», не застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. Судом першої інстанції вказано, що застосуванню підлягають положення статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в редакції Закону «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», частиною п`ятою якої встановлено виплату разової грошової допомоги до 5 травня учасникам бойових дій у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком. Суд першої інстанції вказував, що згідно з ст.91 Закону України «Про Конституційний Суд України» закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення. З 27.02.2020 року позивач набув право на соціальне забезпечення у порядку редакції Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25.12.1998 №367-ХІV, яка передбачала розмір допомоги до 5 травня для учасників бойових дій - 5 мінімальних пенсій за віком.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 має статус ветерана війни учасника бойових дій, що підтверджується відповідним посвідченням серії НОМЕР_1 , перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району як особа, на яку поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», за місцем проживання.

Згідно довідки Управління від 16.08.2021 року № 3944 ОСОБА_1 у квітні 2021 році отримав разову грошову допомогу до 5 травня у розмірі 1491,00 грн.

Згідно зі статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України передбачено, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, на отримання допомоги у тому числі грошової до 5 травня, визначені та закріплені в Законі України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25.12.1998 року статтю 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» було доповнено частиною п`ятою: щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

Проте, пункт 20 Розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» вище вказану норму викладено в такій редакції: «Щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України».

У подальшому рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 №10-рп/2008 визнано неконституційними, зокрема положення статті 67 розділу І, пунктів 2-4, 6-8, 10-18, підпункту 7 пункту 19, пунктів 20-22, 24-34, підпунктів 1-6, 8-12 пункту 35, пунктів 36-100 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» та пункту 3 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Відповідно до ч. 2 ст.152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Таким чином, відновлено редакцію положення ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», якою передбачено, що щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

Законодавцем правовідносини щодо нарахування, виплати та розмірів одноразової грошової допомоги до 5 травня були також врегульовані пунктом 26 розділу VI Бюджетного кодексу України.

Відповідно до пункту 26 розділу VI Бюджетного кодексу України було визначено, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Вищеприведеною нормою Кабінету Міністрів України були делеговані повноваження встановлювати зокрема розмір разової грошової допомоги до 5 травня.

На реалізацію приписів пункту 26 розділу VI Бюджетного кодексу України, Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 08.04.2021 року №325 «Про деякі питання виплати разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», де передбачено, що разова грошова допомога до 5 травня у 2021 році виплачується в таких розмірах: учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності та колишнім неповнолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 18 років) в`язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися в зазначених місцях примусового тримання їх батьків, - 1491 гривня.

Рішенням Конституційного Суду України від 27.02.2020 року № 3-р/2020, визнано таким, що не відповідає Конституції України, окреме положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Статтею 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12 - 16 цього Закону, здійснюють центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення, через відділення зв`язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що з 27.02.2020 року заявник набув право на соціальне забезпечення у порядку редакції Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25.12.1998 №367-ХІV, яка передбачала виплату допомоги до 5 травня у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

Разова грошова допомога до 5 травня у 2021 році підлягає нарахуванню і виплаті органом, уповноваженим здійснювати виплату разової щорічної грошової допомоги до 5 травня учасникам бойових дій, у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком. Законодавцем не вносились зміни до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в частині виплати допомоги до 5 травня у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком учасникам бойових у 2021 році.

При винесенні рішення, суд керуються правовою позицією, викладеною Верховним Судом у рішення від 29.09.2020 року у зразковій справі № 440/2722/20, та правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 13.01.2021 року.

Згідно ч. 1, ч. 6 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Не передбачено повернення судових витрат здійснених суб`єктом владних повноважень, крім пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, як таке, що прийняте з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 01.11.2021 року в справі №280/7548/21 залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, відповідно до ст., ст. 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя О.М. Лукманова

суддя Л.А. Божко

суддя В.В. Мельник