Справа № 380/11129/21
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2022 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Клименко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в сумі 92521,55 грн,-

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Львівській області (Позивач) звернулося до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до ОСОБА_1 (Відповідачка), в якому просить:

- прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі;

- задоволити позовні вимоги та стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до бюджету податковий борг в розмірі 92521,55 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачка має податковий борг перед бюджетом, який складається із сум податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нерухомості, та згідно довідки про наявність суми податкового боргу від 27 травня 2021 року № 6226/5/13-01-13-05-09 становить 92521,55 грн.

Вказує, що податковий орган виніс податкову вимогу форми «Ф» № 8384-17 від 05 лютого 2018 року, яку надіслав на адресу платника податків.

Позивач стверджує, що станом на сьогодні суми податкових зобов`язань відповідачки є узгодженими та у встановлені законом строки до бюджету не сплачені, тобто визнаються сумою податкового боргу.

Оскільки платником податків не вживаються заходи щодо погашення наявної у нього заборгованості, просить стягнути її у судовому порядку.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 246 КАС України, суд зазначає, що ухвалою судді від 23 липня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення сторін та роз`яснено відповідачці її право на подання відзиву на позовну заяву та доказів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідачки, а також документів, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів позивачу, протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу № 730 ухвалу про відкриття спрощеного позовного провадження в адміністративній справі від 23 липня 2021 року відповідачка отримала 06 серпня 2021 року.

Проте станом на момент прийняття судом рішення у цій справі відповідачка відзиву на позовну заяву не подала.

Частиною шостою статті 162 КАС України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи наведене, суд відповідно до вимог частини шостої статті 162 КАС України вирішує справу на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Відповідно до довідки Головного управління ДПС у Львівській області від 27 травня 2021 року № 6226/5/13-01-05-09 про суму податкового боргу платника податків ОСОБА_1 податковий борг відповідачки за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нерухомості, станом на 25 травня 2021 року становить усього 92521,55 грн (податкові зобов`язання).

Суд встановив, що зазначена вище сума податкового боргу відповідачки виникла на підставі таких податкових повідомлень-рішень Головного управління ДФС (ДПС) у Львівській області:

- № 0-1305 від 13 травня 2019 року на суму 2129,56 грн;

- № 0-1305 від 13 травня 2019 року на суму 21146,64 грн;

- № 0-1305 від 13 травня 2019 року на суму 2341,77 грн;

- № 0-1305 від 13 травня 2019 року на суму 29798,89 грн;

- № 0-1305 від 13 травня 2019 року на суму 1366,34 грн;

- № 0-1305 від 13 травня 2019 року на суму 1883,84 грн;

- № 0-1305 від 13 травня 2019 року на суму 2341,77 грн;

- № 0-1305 від 19 травня 2020 року на суму 765,75 грн;

- № 0-1305 від 19 травня 2020 року на суму 11851,32 грн;

- № 0-1305 від 19 травня 2020 року на суму 16700,35 грн;

- № 0-1305 від 19 травня 2020 року на суму 1193,48 грн;

- № 0-1305 від 19 травня 2020 року на суму 1055,77 грн;

- № 0-1305 від 19 травня 2020 року на суму 1312,41 грн;

05 лютого 2018 року Головне управління ДФС у Львівській області виставило відповідачці податкову вимогу форми «Ф» № 8384-17 від 05 лютого 2018 року згідно якої загальна сума податкового боргу ОСОБА_1 станом на 04 лютого 2018 року становить 98059,87 грн (основний платіж).

Докази, які б підтверджували ту обставину, що вищезгадані податкові повідомлення-рішення № 0-1305 від 13 травня 2019 року; № 0-1305 від 13 травня 2019 року; № 0-1305 від 13 травня 2019 року; № 0-1305 від 13 травня 2019 року; № 0-1305 від 13 травня 2019 року; № 0-1305 від 13 травня 2019 року; № 0-1305 від 13 травня 2019 року; № 0-1305 від 19 травня 2020 року; № 0-1305 від 19 травня 2020 року; № 0-1305 від 19 травня 2020 року; № 0-1305 від 19 травня 2020 року; № 0-1305 від 19 травня 2020 року; № 0-1305 від 19 травня 2020 року, а також податкова вимога форми «Ф» № 8384-17 від 05 лютого 2018 року відповідачкою оскаржувались у адміністративному або судовому порядку у матеріалах справи відсутні.

Також матеріали справи не містять відомостей про сплату відповідачкою податкового боргу в сумі 92521,55 грн.

Уважаючи, що суми грошових зобов`язань відповідачки є узгодженими та у встановлені законом строки не сплачені, тобто визнаються сумою податкового боргу, контролюючий орган звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 67 Конституції України встановлений обов`язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з пунктом 57.3 статті 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Відповідно до пункту 56.1 статті 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Суд відзначає, що сторонами не надано доказів здійснення відповідачкою передбаченої пунктом 56.1 статті 56 Податкового кодексу України процедури адміністративного оскарження податкових повідомлень-рішень № 0-1305 від 13 травня 2019 року; № 0-1305 від 13 травня 2019 року; № 0-1305 від 13 травня 2019 року; № 0-1305 від 13 травня 2019 року; № 0-1305 від 13 травня 2019 року; № 0-1305 від 13 травня 2019 року; № 0-1305 від 13 травня 2019 року; № 0-1305 від 19 травня 2020 року; № 0-1305 від 19 травня 2020 року; № 0-1305 від 19 травня 2020 року; № 0-1305 від 19 травня 2020 року; № 0-1305 від 19 травня 2020 року; № 0-1305 від 19 травня 2020 року, а також їх оскарження до суду.

Підпунктом 56.17.1 пункту 56.17 статті 56 Податкового кодексу України передбачено, що процедура адміністративного оскарження закінчується днем, наступним за останнім днем строку, передбаченого для подання скарги на податкове повідомлення-рішення або будь-яке інше рішення відповідного контролюючого органу у разі, коли така скарга не була подана у строк, передбачений абзацом першим пункту 56.3 цієї статті.

День закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов`язання платника податків, крім випадку, передбаченого підпунктом 108-1.2.2 пункту 108-1.2 статті 108-1 цього Кодексу (абзац 8 пункту 56.17 статті 56 Податкового кодексу України).

Таким чином, грошові зобов`язання відповідачки за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нерухомості, визначені контролюючим органом податковими повідомленнями-рішеннями № 0-1305 від 13 травня 2019 року; № 0-1305 від 13 травня 2019 року; № 0-1305 від 13 травня 2019 року; № 0-1305 від 13 травня 2019 року; № 0-1305 від 13 травня 2019 року; № 0-1305 від 13 травня 2019 року; № 0-1305 від 13 травня 2019 року; № 0-1305 від 19 травня 2020 року; № 0-1305 від 19 травня 2020 року; № 0-1305 від 19 травня 2020 року; № 0-1305 від 19 травня 2020 року; № 0-1305 від 19 травня 2020 року; № 0-1305 від 19 травня 2020 року, є узгодженими.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідачкою самостійно у встановлені законом терміни суми грошових зобов`язань, визначені вищевказаними податковими повідомленнями-рішеннями, не сплачені.

Отже, у відповідачки наявний податковий борг за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нерухомості на загальну суму 92521,55 грн.

Відповідно до статті 14 Податкового кодексу України:

- грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня. (підпункт 14.1.39 пункту 14.1);

- податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України (підпункт 14.1.156 пункту 14.1);

- податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом (підпункту 14.1.175 пункту 14.1);

- пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобов`язань, не сплачених у встановлені законодавством строки (підпункт 14.1.162 пункту 14.1).

Згідно зі статтею 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний, зокрема сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи (підпункт 16.1.4 пункту 16.1 статті 16).

Відповідно до підпункту 20.1.19 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Наявність податкового боргу у відповідачки в сумі 92521,55 грн підтверджується долученою позивачем до матеріалів справи довідкою Головного управління ДПС у Львівській області від 27 травня 2021 року № 6226/5/13-01-05-09 про суму податкового боргу платника податків ОСОБА_1 , а також даними зворотного боку облікової картки платника податків ОСОБА_1 .

Пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно з пунктом 59.3 статті 59 Податкового кодексу України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

За змістом пункту 59.5 статті 59 Податкового кодексу України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Тобто, податкова вимога є дійсною протягом усього терміну безперервного існування податкового боргу платника податків з моменту його утворення до моменту, зокрема, повного погашення податкового боргу платником за всіма видами податків і зборів.

При цьому податковим законодавством не передбачено необхідності повторного направлення платнику податків податкової вимоги у разі зміни (крім зменшення до нуля) суми його податкового боргу.

В такому випадку право на стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу виникає у контролюючого органу на наступний день після закінчення 30 днів з дня скерування на адресу платника податків податкової вимоги, надісланої на раніше існуючий податковий борг, і реалізація такого права у часі не обмежена, а право на стягнення новоствореного податкового боргу виникає на наступний день, що настає за днем граничного строку сплати узгодженого грошового зобов`язання.

На виконання вказаних положень Податкового кодексу України контролюючий орган виставив відповідачці податкову вимогу форми «Ф» № 8384-17 від 05 лютого 2018 року згідно з якою загальна сума податкового боргу відповідачки становить 98059,87 грн.

Указана податкова вимога направлена рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу на адресу відповідачки: АДРЕСА_1 , проте конверт з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання» повернувся на адресу позивача.

Щодо цього суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 42.1 статті 42 Податкового кодексу України податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу і відображатися в електронному кабінеті.

Пунктом 42.2 статті 42 Податкового кодексу України визначено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Згідно з приписами статті 45 Податкового кодексу України податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі.

Разом з тим, наказом Міністерства фінансів України від 30 червня 2017 року № 610 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 24 липня 2017 року за № 902/30770) затверджено Порядок направлення податковими органами податкових вимог платникам податків.

Абзацами другим-третім пункту 7 розділу IV цього Порядку (в редакції, чинній на момент надсилання податкової вимоги) передбачено, що податкова вимога вважається надісланою (врученою) фізичній особі, якщо її вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному абзацом третім пункту 6 цього розділу.

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків податкову вимогу через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, така податкова вимога вважається врученою платнику податків у день, вказаний поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Як слідує з матеріалів справи, станом на момент надсилання відповідачці податкової вимоги форми «Ф» № 8384-17 від 05 лютого 2018 року у контролюючого органу були наявні облікові відомості згідно з якими місцем проживання відповідачки є АДРЕСА_1 . Враховуючи, що саме на таку адресу відповідачки контролюючий орган надіслав їй рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу податкову вимогу форми «Ф» № 8384-17 від 05 лютого 2018 року, проте конверт з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання» повернувся на адресу позивача, суд уважає, що така податкова вимога вручена відповідачці належним чином.

Доказів оскарження та скасування зазначеної податкової вимоги та визначеної у ній суми податкового боргу відповідачкою не надано, а судом не встановлено.

Згідно з пунктом 87.11 статті 87 Податкового кодексу України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Матеріалами справи підтверджується наявність податкового боргу у фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в сумі 92521,55 грн.

Отже, з системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини другої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень, п.3 Розділу VI Прикінцевих положень КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Головного управління ДПС у Львівській області (вул. Стрийська, 35, м. Львів, 79003) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення податкового боргу в сумі 92521,55 грн задоволити повністю.

Стягнути до бюджету з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) податковий борг у розмірі 92521,55 грн.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» та п. 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 10 лютого 2022 року.

Суддя Клименко О.М.