Справа № 280/6308/19
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2021-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 грудня 2021 року м. Дніпросправа № 280/6308/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Божко Л.А. (доповідач),

суддів: Лукманової О.М., Дурасової Ю.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28.05.2021(суддя Семененко М.О.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и В:

У грудні 2019 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , подана представником Меламедом В.Б., до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області , в якій позивач просив суд: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не поновлення пенсії позивачу; визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у поновленні пенсії позивачу, викладене в рішенні відповідача від 22.10.2019; зобов`язати відповідача - вчинити певні дії - провести поновлення виплати пенсії позивачу з 07.10.2009 відповідно до норм Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів.

Рішенням рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28.05.2021 адміністративний позов задоволено частково. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області провести з 07 жовтня 2009 року поновлення виплати пенсії за віком ОСОБА_1 та здійснити виплату пенсії за віком за період з 07 жовтня 2009 року по 11 червня 2019 року. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області звернулось до суду апеляційної інстанції, в якій просило скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог повністю.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивач при зверненні до Пенсійного фонду місцем своєї реєстрації/проживання вказав державу Ізраїль. Зазначив, що під час перебування особи за кордоном пенсія виплачується у разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, проте міжнародних договорів між Україною та Ізраїлем стосовно призначення та виплати пенсії не укладалося. З огляду на відсутність у позивача реєстрації на території України, підстави для поновлення виплати пенсії немає. Крім того, у позивача відсутнє право поновлення виплати пенсії з 07.10.2009 з огляду на пропуск строку звернення до суду

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, внаслідок наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду, з 25.12.1995 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком, однак у зв`язку з виїздом за кордон на постійне місце проживання до Ізраїлю, виплату пенсії позивачу у 2001 році припинено на підставі статей 49, 51 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закону №1058-IV).

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 22.01.2020, яке набрало законної сили 18.08.2020, позовну заяву ОСОБА_1 до Управління про визнання бездіяльності протиправною, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задоволено частково.

Вказаним рішенням суду встановлено таке.

ОСОБА_1 є громадянкою України, місцем проживання якої є держава Ізраїль.

09.11.2018 позивач через представника звернувся (засобами поштового зв`язку) до Токмацького об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про поновлення пенсії за віком від 25.09.2018.

Токмацьке приміське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області листом від 27.03.2019 №1723/02 повідомило позивача про те, що прийнято рішення про відмову їй у поновленні виплати пенсії за віком у зв`язку з відсутністю фактичного місця проживання на території України.

Не погодившись з відмовою у поновленні виплати пенсії позивач через представника звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з відповідним позовом.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 19.08.2019 у справі №280/3387/19, яке набрало законної сили 19.09.2019, визнано протиправною бездіяльність Токмацького об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо нерозгляду заяви ОСОБА_1 від 25.09.2018 по суті у зв`язку із відсутністю реєстрації ОСОБА_1 на території України. Зобов`язано Токмацьке об`єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.09.2018 про призначення/перерахунок пенсії з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині даного рішення.

В мотивувальній частині рішення суд дійшов висновку про те, що позивач за своєю трудовою діяльністю отримав право на призначення пенсії за віком в Україні, а тому має право на пенсію, виплату якої було припинено.

Суд вказав про безпідставність відмови Управління у розгляді заяви ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю реєстрації заявниці на території України.

Однак, враховуючи те, що відповідачем під час прийняття оскаржуваної відмови не досліджувалось питання достатності інших поданих позивачем документів, необхідних для призначення пенсії, та їх відповідність законодавству, з урахуванням дискреційних повноважень органу Пенсійного фонду, суд дійшов висновку, що належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 25.09.2018 про призначення пенсії з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

На виконання вищевказаного рішення суду представник позивача звернувся до Управління в інтересах позивача із заявою, в якій просив добровільно виконати рішення суду, а саме повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.09.2018 про призначення/перерахунок пенсії з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині рішення.

Листом від 01.11.2019 №1975/10 Управління повідомило позивача про те, що на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19.08.2019 у справі №280/3387/19 Управлінням повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 25.09.2018 та прийнято рішення від 22.10.2019 №5 про відмову в поновленні пенсії.

За змістом Рішення відділу з питань призначення та перерахунків пенсій №14 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №5 від 22.10.2019 позивачу відмовлено в поновленні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю особистого звернення в проведенні перерахунку, поновленні виплати пенсії ОСОБА_1 .

Право на пенсійне забезпечення в Україні є конституційним правом громадянина України (ст.46 Конституції України).

Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Частиною 3 статті 2 Протоколу № 4 Конвенції про захист прав і основних свобод людини визначено, що кожна людина має право на вільне пересування і свободу вибору місця проживання. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Згідно з ч.2 ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Таким чином, кожен громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вибір свого місця проживання, зі збереженням усіх конституційних прав.

Отже, позивач як громадянка України, незалежно від країни свого проживання, вправі користуватися всіма своїми конституційними правами, в тому числі, і правом на пенсійне забезпечення.

У відповідності до ч.ч.3, 4 ст.1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсійне забезпечення громадян України, що проживають за її межами, провадиться на основі договорів (угод) з іншими державами.

У тих випадках, коли договорами (угодами) між Україною та іншими державами передбачено інші правила, ніж ті, що містяться у цьому Законі, то застосовуються правила, встановлені цими договорами (угодами).

Згідно п.2 ч.1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачене міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Статтею 51 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від`їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Рішенням Конституційного Суду України № 25-рп/2009 від 7 жовтня 2009 року пункт 2 частини 1 статті 49, другого речення статті 51 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» щодо припинення виплати пенсії пенсіонерам на час постійного проживання за кордоном у разі, якщо Україна не уклала з відповідною державою міжнародний договір з питань пенсійного забезпечення і якщо згода на обов`язковість такого міжнародного договору не надана Верховною Радою України було визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).

Рішенням Конституційного Суду України зазначено, що право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні, оскільки держава, відповідно до конституційних принципі, зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, в Україні чи за її межами.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або окремі їх положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Після прийняття вищевказаного рішення Конституційного суду України і на теперішній час інших законів, які регламентують виплату пенсій пенсіонерам, які постійно проживають у державах, з якими Україною не укладено відповідного договору, не прийнято.

Отже, виходячи із правової, соціальної природи пенсій, право громадян на одержання призначеної пенсії не може пов`язуватись з такою умовою, як постійне проживання в Україні. Держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа.

Особа, яка має право на виплату пенсії та здійснила визначені законом дії на реалізацію свого права щодо поновлення виплати пенсії, має право на таке поновлення незалежно від місця свого проживання або перебування.

Відповідно до ст.44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», перерахунок та поновлення виплати пенсії здійснюється на підставі особисто поданої пенсіонером заяви, також, заяву про перерахунок та поновлення виплати пенсії може бути подано пенсіонером через свого повноважного представника.

За правилами ч.2 ст.49 Закону № 1058-IV поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

У відповідності до абз.1 п.2.8 Порядку № 22-1 поновлення виплати пенсії здійснюється за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Відповідно до п. 4.12 Порядку № 22-1 при переїзді пенсіонера на постійне або тимчасове місце проживання до іншої адміністративно-територіальної одиниці орган, що призначає пенсію, не пізніше трьох робочих днів з дня одержання заяви надсилає запит про витребування пенсійної справи до органу, що призначає пенсію, за попереднім місцем проживання (реєстрації) пенсіонера.

При цьому, п.1.5 Порядку № 22-1 встановлено, що заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про припинення перерахування пенсії на банківський рахунок та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, а пенсіонерами, які зареєстровані на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, - до органу, що призначає пенсію, визначеного Пенсійним фондом України. При цьому у заяві про виплату частини пенсії непрацездатним членам сім`ї особи, яка знаходиться на повному державному утриманні, вказується адреса одержувача цієї частини пенсії.

Статтею 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеними у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Отже, сама суть звернення позива з метою захисту свого законного права на пенсійне забезпечення в Україні проживаючи за кордоном, не може залежати від їх місця проживання (останнього місця реєстрації в Україні), як і залежність від такого звернення особисто.

Таким чином, невиконання державою покладених на неї обов`язків щодо соціального забезпечення та захисту громадян породжує масові звернення до суду з позовами про визнання неправомірними дій органів пенсійного фонду, що, серед іншого, підриває довіру громадян до належного виконання всіма суб`єктами владних повноважень своїх функції та до можливості отримати в старості з боку держави в обмін на свою трудову діяльність справедливий соціальний захист.

Нарахування пенсії в повному обсязі (правильному розмірі) покладається на відповідний територіальний орган Пенсійного фонду, непроведення відповідачем поновлення виплати пенсії позивачці після 07.10.2009 свідчить про те, що його бездіяльність призвела до триваючого порушення права пенсіонера на отримання пенсійних виплат, яке було відновлено на підставі зазначеного Рішення Конституційного Суду України.

Отже, відновлення виплати пенсії має проводитися з дати ухвалення Рішення Конституційним Судом України від 07.10.2009 року у справі №25-рп/2009 без обмеження її виплати жодними строками.

За таких обставин, з метою захисту порушених прав позивача наявні підстави для зобов`язання відповідача провести поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 з 07.10.2009 та здійснити виплату пенсії за період з 07.10.2009 по 11.06.2019.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстав для його скасування не існує.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст.316, 321, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28.05.2021 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий - суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова

суддя Ю. В. Дурасова