Справа № 280/2053/21
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2022-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

31 січня 2022 року м. Дніпросправа № 280/2053/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В., Олефіренко Н.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес-Пром-Ком» та Головного управління ДПС у Запорізькій області на додаткове рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30.09.2021 р. (суддя Новікова І.В.) в справі № 280/2053/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес-Пром-Ком» до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 14.05.2021 р. в справі №280/2053/21 задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес-Пром-Ком» до Головного управління ДПС у Запорізькій області, визнано протиправними дії ГУ ДПС у Запорізькій області в частині нарахування ТОВ «Бізнес-Пром-Ком» пені з податку на додану вартість у сумі 135 220,21 грн. та з податку на прибуток у сумі 177 896,29 грн., що були вчиненні шляхом внесення відповідних записів (даних, операцій) до інтегрованої картки платника, зобов`язано ГУ ДПС у Запорізькій області здійснити коригування даних в інформаційній системі органів ДПС шляхом виключення з інтегрованої картки платника ТОВ «Бізнес-Пром-Ком» записів (даних, операцій) про нарахування пені з податку на додану вартість у сумі 135 220,21 грн. та з податку на прибуток у сумі 177 896,29 грн., стягнуто на користь ТОВ «Бізнес-Пром-Ком» судовий збір в розмірі 4 540,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Запорізькій області.

ТОВ «Бізнес-Пром-Ком» 18.05.2021 р. до Запорізького окружного адміністративного суду подана заява про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 24.05.2021 р. заяву залишено без розгляду.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 21.07.2021 р. ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 24.05.2021 р. скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Додатковим рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 30.09.2021 р. заяву представника ТОВ «Бізнес-Пром-Ком» про стягнення витрат на правничу допомогу задоволено частково, стягнуто на користь ТОВ «Бізнес-Пром-Ком» витрати на правову допомогу в розмірі 1 500,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Запорізькій області, в іншій частині заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати додаткове рішення з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, ухвалити нове рішення про задоволення заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в повному обсязі. Вважає неправильним висновок суду першої інстанції, що в цій справі відсутня потреба у значних зусиллях при здійсненні професійної правничої допомоги через значну кількість позовів підприємства з аналогічними вимогами, адже судом першої інстанції не приведено жодної справи в обґрунтування такого висновку. Також є неправильним висновок про не підтвердження документально та нормативно кількості витраченого часу на правничу допомогу, адже розмір гонорара адвоката встановлено у договорі у фіксованому розмірі, що не залежить від обсягу послуг та часу, витраченого адвокатом, тому відсутня необхідність зі сторони позивача обґрунтовувати кількість витраченого часу щодо надання професійної правничої допомоги.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати додаткове рішення з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, не надання оцінки всім обставинам справи, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення. Вважає, що акт приймання-передачі послуг від 01.04.2021 р. не містить обов`язкових реквізитів, відсутні відомості, який час витрачено адвокатом на складання позовної заяви. На думку апелянта, судом першої інстанції не дотримано принципу співмірності розміру витрат із часом, витраченим адвокатом. Також вказує, що сторони мають добросовісно користуватися своїми правами у контексті відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши законність і обґрунтованість додаткового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, суд доходить висновку, що апеляційні скарги не можуть бути задоволені з наступних підстав.

Вирішуючи заяву позивача про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, судом першої інстанції взято до уваги, що така категорія адміністративних справ та кількість аналогічних позовів підприємства позивача до відповідача є значною, тому не потребує значних зусиль при здійсненні професійної правничої допомоги.

Також судом першої інстанції зазначено, що представником позивача документально та нормативно не обгрунтовано кількість витраченого часу щодо надання професійної правничої допомоги.

Зважаючи на предмет спору, незначну складність адміністративної справи, сталість судової практики зі спірного питання, а також те, що справа розглядалась в спрощенному провадженні без участі сторін, суд першої інстанції дійшов висновку, що витрати на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн. є не співмірними зі складністю адміністративної справи та часом, витраченим на надання правової допомоги, у зв`язку з чим підлягають зменшенню до 1500,00 грн.

Суд визнає приведений висновок обґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що позивачем у заяві про ухвалення додаткового рішення заявлена вимога про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн.

До заяви додано договір про надання юридичних послуг від 01.10.2018 р., укладений між адвокатським бюро «Максима Семенова» та ТОВ «Бізнес-Пром-Ком», за умовами якого адвокат взяв на себе зобов`язання надавати юридичні послуги позивачу протягом строку дії договору.

Пунктом 2.1 договору передбачено, що розмір винагороди за надання юридичних послуг визначається за домовленістю сторін в залежності від обсягу та складності послуг, що надаються.

Відповідно до пункту 8.1 договору строк дії договору до 31.12.2019 р.

Додатковою угодою від 01.05.2019 р. замінена сторона договору адвокатське бюро «Максима Семенова» на адвокатське об`єднання «Легес», продовжено строк дії договору до 31.12.2021 р.

Додатковою угодою від 01.02.2021 р. сторонами визначено, що гонорар за надання правової допомоги за цією додатковою угодою складається з вартості допомоги у фіксованому розмірі та становить, зокрема, 5 000,00 грн. за підготовку тексту позовної заяви.

Адвокатським об`єднанням «Легес» виставлено ТОВ «Бізнес-Пром-Ком» рахунок № 06/03 від 10.03.2021 р. на суму 5 000,00 грн. за підготовку тексту позовної заяви до ГУ ДПС у Запорізькій області про визнання протиправними дій в частині нарахування пені з податку на прибуток та податку на додану вартість, зобов`язання вчинити певні дії.

Актом приймання-передачі від 01.04.2021 р. підтверджено складання та подання до суду позовної заяви про визнання протиправними дій ГУ ДПС у Запорізькій області в частині нарахування замовнику пені з податку на прибуток в розмірі 177 896,29 грн. та податку на додану вартість в розмірі 135 220,21 грн., зобов`язання вчинити певні дії, вартість наданих послуг складає 5 000,00 грн.

Квитанцією від 14.05.2021 р. підтверджена оплата позивачем 5 000,00 грн. на рахунок адвокатського об`єднання із призначенням платежу - оплата за надання правничої допомоги згідно з рахунком № 06/03 від 10.03.2021 р.

Спірним під час апеляційного перегляду справи є питання обґрунтованості стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу та власне розміру таких витрат.

Частиною першою статті 132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт перший частини третьої статті 132 КАС).

За змістом частини другої статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 139 КАС України, яка регулює питання розподілу судових витрат, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За положеннями частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до частини дев`ятої статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

За правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 17 вересня 2019 року у справі № 810/3806/18 та постанові Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі № 280/1765/19, на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

За змістом частини п`ятої статті 134 КАС України визначено вимоги до визначення розміру витрат на оплату послуг адвоката, який має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Тобто, на підтвердження власне факту надання професійної правничої допомоги, її складу та розміру сторона має надати документи про підтвердження обсягу надання такої допомоги, фактичного часу, витраченого адвокатом на здійснення тих чи інших дій в межах заявленого спору.

Судом враховується, що позивачем не надано жодного належним чином складеного документу на підтвердження витраченого адвокатом часу, що вказує на необґрунтованість обсягу наданих адвокатом послуг саме у визначеному розмірі 5 000,00 грн.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у додаткових постановах від 20.05.2019 року у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 року у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019 року у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 року у справі № 911/739/15 та від 01.08.2019 року у справі № 915/237/18.

Суд зазначає, що подані позивачем документи в сукупності не містять обґрунтованої та об`єктивної суми витрат на правову допомогу саме в розмірі 5 000,00 грн. як такі, що неминуче мали бути вчинені адвокатом для відновлення прав клієнта.

Враховуючи не підтвердження позивачем документально, не обґрунтування кількості витраченого часу на складання позовної заяви, а також незначну складність справи, суд визнає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн. є не співмірними зі складністю цієї справи та часом витраченим на надання правової допомоги, у зв`язку з чим підлягають зменшенню до 1 500,00 грн.

Доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, суд визнає необґрунтованими та зазначає, що зазначення фіксованої суми у додатковій угоді як вартості послуги із складання позовної заяви не позбавляє суд при вирішенні питання розподілу витрат на професійну правничу допомоги обов`язку із врахування обставин, визначених у частині дев`ятої статті 139 КАС України, зокрема, пов`язаності витрат з розглядом справи, обґрунтованості розміру таких витрат, а також пропорційності до предмету спору, значення справи для сторін.

Оскільки адвокатом позивачу регулярно, починаючи з жовтня 2018 року, надавалась правова допомога, враховуючи явну неспівмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), відсутність відомостей про час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсяг наданих адвокатом послуг, суд не може погодитися із позицією позивача із посиланням на постанову Верховного Суду в справі № 640/18402/19, що у разі визначення фіксованої суми адвокатського гонорару, суд не може зменшити суму витрат на професійну правничу допомогу, яка підлягає стягненню на користь позивача.

Стосовно доводів відповідача про не підтвердження належними документами часу, витраченого адвокатом на складання позовної заяви, а також не дотримання принципу співмірності розміру витрат із часом, витраченим адвокатом, суд зазначає, що судом першої інстанції приведені обставини враховано при визначенні розміру витрат, які підлягають відшкодуванню, та зменшено заявлену суму до 1 500,00 грн.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційних скарг та скасування додаткового рішення.

Оскільки ця справа є справою незначної складності у розумінні частини 6 статті 12 КАС України, розглянута за правилами спрощеного позовного провадження та не відноситься до справ, які відповідно до КАС України розглядаються за правилами загального позовного провадження, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес-Пром-Ком» та Головного управління ДПС у Запорізькій області на додаткове рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30.09.2021 р. в справі № 280/2053/21 залишити без задоволення.

Додаткове рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30.09.2021 р. в справі № 280/2053/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес-Пром-Ком» до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття 31.01.2022 р. та відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Повне судове рішення складено 31.01.2022 р.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.В. Білак

суддя Н.А. Олефіренко