Справа № 487/4304/21
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2022-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2022 р.м.ОдесаСправа № 487/4304/21

Категорія: 113070100 Головуючий в 1 інстанції: Афоніна С. М.

Час і місце ухвалення: м. Миколаїв

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Лук`янчук О.В.

суддів Бітова А. І.

Ступакової І. Г.

при секретарі Піть І. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 16 грудня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення, по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції в Миколаївській області в якому просить скасувати постанову серії ДПР18 №839737 від 18.06.2021 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі.

В обґрунтування позовних вимог зазначається, що 18.06.2021 інспектором взводу 1 роти 2 батальйону 3 УПП в Миколаївській області лейтенантом поліції Дмитренком Г.Ю. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПР18 №839737. Згідно спірної постанови 18.06.2021 о 12:20 год у м. Миколаєві по вул. 7 Пограничній, 4 водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом здійснив зупинку у зоні дії знаку 3.34 «Зупинка заборонена», чим порушив п 8.4. ПДР України. Вказані дії були кваліфіковані працівниками поліції за ч. 1 ст. 122 КУпАП і накладено на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. З постановою ОСОБА_1 не погоджується, оскільки ним було здійснено вимушено зупинку його транспортного засобу Acura RL2, через технічну несправність, що підтверджується письмовими доказами. Однак, працівниками поліції не взято вищевикладене до уваги. У зв`язку з викладеним просив скасувати спірну постанову.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 16 грудня 2021 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі -відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на неправильно встановлені обставини справи та порушення норм права, просить скасувати рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що транспортний засіб позивача знаходився у несправному технічному стані та не міг продовжувати рух, що підтверджується наданими доказами. В свою чергу позивачем при вимушеній зупинці транспортного засобу у межах дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено» вжито всіх заходів передбачених п. 9.9 ПДР (увімкнено світову сигналізацію). В свою чергу постанова відповідача не містить належного місця вчинення адміністративного правопорушення, тобто вказано не ту адресу та в постанові не вказано про технічний засіб, яким зафіксовано правопорушення та не вказано що його долучено до постанови.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлені належним чином, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста їх участь в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 18.06.2021 інспектором взводу 1 роти 2 батальйону 3 УПП в Миколаївській області лейтенантом поліції Дмитренком Г.Ю. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПР18 №839737.

Згідно спірної постанови 18.06.2021 о 12:20 год. у м. Миколаєві по вул. 7 Пограничній, 4 водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом здійснив зупинку у зоні дії знаку 3.34 «Зупинка заборонена», чим порушив п. 8.4. ПДР України. Вказані дії були кваліфіковані працівниками поліції за ч. 1 ст. 122 КУпАП і накладено на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем належним чином доведено що позивач здійснив зупинку у зоні дії знаку 3.34 «Зупинка заборонена», чим порушив п 8.4. ПДР України, а отже доведено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 122 КУпАП, а тому прийшов до висновку, що постанова винесена правомірно та скасуванню не підлягає.

Водночас, суд першої інстанції не прийняв доводи позивача про те, що транспортний засіб було зупинено, у зв`язку з несправністю автомобіля, оскільки позивач не повідомляв працівників поліції про технічні несправності свого автомобіля.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 р. №3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. №1306.

Згідно з п.1.1. ПДР, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до ч.5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 1.3 ПДР України визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до п.1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для прийняття оскаржуваної постанови стало здійснення позивачем зупинки у зоні дії знаку 3.34 «Зупинка заборонена», чим порушено п 8.4. ПДР України.

Вказані дії були кваліфіковані працівниками поліції за ч. 1 ст. 122 КУпАП і накладено на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

П.п. 8.1 ПДР України встановлено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Пунктом 8.4 ПДР передбачено, що дорожні знаки поділяються на групи. Зокрема в частині "в" виділена група "заборонні знаки", які запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Відповідно до підпункту 3.34 пункту 33.3 "заборонні знаки" розділу 33 ПДР України - "Зупинку заборонено", дорожній знак 3.34 забороняє зупинку і стоянку транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Згідно з ч. 1 ст. 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За приписами статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В свою чергу, згідно з п.1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 251 КУпАП України визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В свою чергу, відповідачем до відзиву на позов надано диск із відеозаписомз нагрудної камери інспектора.

Із відеозапису № (ВЕ00254) вбачається, що позивач знаходиться на місті водія у транспортному засобі Acura RL2, номерний знак НОМЕР_1 з включеними аварійними вогнями. Підійшовши до автомобіля позивача, працівники поліції, попередньо представившись, повідомили йому, що той здійснив зупинку в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено», що є порушенням ПДР України.

Судом першої інстанції правомірно зазначено, що на відеозаписі не зафіксовано та в матеріалах справи не міститься відомостей, що позивач повідомляв працівників поліції про технічні несправності свого автомобіля. Письмові пояснення надані позивачем та які містяться в матеріалах справи також не містять жодних повідомлень про технічні несправності авто позивача.

Доводи апелянта щодо вимушеної зупинки транспортного засобу, з посиланням на акт виконаних робіт №120 від 18.06.2021 року, колегія суддів вважає такими, що не спростовує вчинення позивачем правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП у зв`язку з тим, що позивачем не доведено, що вказаний акт не передував вимушеній зупинці, а був наслідком останньої.

За таких обставин, акт виконаних робіт на який посилається апелянт, не є беззаперечним доказом вимушеної зупинки позивача, у зв`язку із несправністю автомобіля та не звільняє його від відповідальності за вчинене правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що посилання позивача щодо вимушеної зупинки, яка спричинена з технічної несправності транспортного засобу, є спробою останнього уникнути адміністративної відповідальності.

При цьому відеозаписом підтверджено роз`яснення позивачу прав в порядку ст. 268 КУпАП, порушення процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності судом не встановлено.

Колегія суддів зазначає, що зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтею 283 КУпАП. У ній зокрема необхідно зазначити технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в своїй постанові від 27 лютого 2020 року в справі №344/4629/16-а.

Так, оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності містить дані, що до постанови додано відеозапис ВЕ00254 та пояснення водія, а отже доводи апелянта, що в постанові не вказано про технічний засіб, яким зафіксовано правопорушення спростовуються матеріалами справи.

Щодо посилання апелянта на те, що в постанові невірно зазначено адресу скоєння адміністративного правопорушення, то колегія суддів не приймає до уваги такі доводи апелянта, оскільки указані позивачем недоліки оформлення оскаржуваної постанови не можуть бути самостійною підставою для визнання протиправним такого рішення за умови, якщо ним вчинено порушення вимог Правил дорожнього руху, оскільки при розгляді спорів перевага надається змісту документа порівняно з його зовнішньою формою.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 11 вересня 2018 року у справі № 826/11623/16 та від 14 серпня 2018 року у справі № 826/15341/15.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, про правомірність накладення на позивача адміністративного стягнення за порушення Правил дорожнього руху, та відмову у задоволенні позовних вимог.

Доводи ж апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 272, 286, 308, 313, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів , -

П О С Т А Н О В И ЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 16 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ч .3 ст. 272 КАС України є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено та підписано 09 лютого 2022 року

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук

Суддя: А.І.Бітов

Суддя: І. Г. Ступакова