Справа № 420/16095/21
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2022-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/16095/21
Головуючий в 1 інстанції: Бжассо Н.В.

Дата і місце ухвалення 08.10.2021р., м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бойка А.В.,

суддів: Федусика А.Г.,

Єщенка О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2021 року по справі №420/16095/21 за позовом ОСОБА_1 до Державного бюро розслідувань про визнання протиправною бездіяльності щодо ненадання публічної інформації на запит від 19.08.2021 року, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

06.09.2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Державного бюро розслідувань, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Державного бюро розслідувань по ненаданню публічної інформації на запит на інформацію ОСОБА_1 від 19.08.2021 року про надання копії розпорядчого акту, на підставі якого ОСОБА_2 виконує обов`язки Директора ДБР;

- зобов`язати Державне бюро розслідувань надати ОСОБА_1 копії розпорядчого акту, на підставі якого ОСОБА_2 виконує обов`язки директора ДБР.

В обґрунтування адміністративного позову позивач зазначає, що 21.08.2021 року він звернувся до ДБР із запитом на інформацію, в якому просив надати копії розпорядчого акту на підставі якого ОСОБА_2 виконує обов`язки Директора ДБР. Станом на 06.09.2021 року позивач не отримував ні запитувану інформацію, ні будь-якої відповіді про причини її ненадання, що стало підставою для звернення його до суду із вказаним позовом.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 08.10.2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилався на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин по справі.

В поданій апеляційній скарзі апелянт посилався на помилковість висновку суду про те, що предметом розгляду справи № 420/16095/21 є бездіяльність відповідача щодо нерозгляду у строки, передбачені Законом України «Про доступ до публічної інформації» запиту позивача на інформацію. Також апелянт вважає безпідставним посилання суду першої інстанції на те, що підставами позову є порушення відповідачем, на думку позивача, приписів Закону України «Про доступ до публічної інформації» щодо терміну розгляду запиту на інформацію та ненадання відповіді на запит на інформацію. Апелянт вважає, що посилання суду на відповідь № 518/ПІ/1-16-06-548/21 на запит ОСОБА_1 . Державного бюро розслідувань, що запитувана інформація віднесена до інформації з обмеженим доступом на підставі п. 1.2 Переліку відомостей, що становлять службову інформацію у центральному апараті та територіальних управліннях ДБР, затвердженого наказом ДБР від 29.06.2021 року № 373 та у зв`язку із зазначеним, відсутність підстав для надання запитуваних копій документів є необґрунтованим нормами Закону України № 2939-VI та суперечить нормам ст. 34 Конституції України.

Апелянт вважає, що суд не надав оцінку саме факту відмови розпорядника інформації у наданні запитуваної інформації (копії розпорядчого акту, на підставі якого ОСОБА_2 виконує обов`язки директора ДБР) та відповідності цієї відмови приписам закону № 2939-VI, що призвело, на думку позивача, до ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення.

З огляду на викладене апелянт просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08.10.2021 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

23.11.2021 року до П`ятого апеляційного адміністративного суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якій Державне бюро розслідувань висловило незгоду з доводами апеляційної скарги та просило залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

24.11.2021 року представник позивача подав до суду апеляційної інстанції заперечення на відзив на апеляційну скаргу.

Справа розглянута в порядку письмового провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав:

Як встановлено судом першої інстанції 19.08.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Державного бюро розслідувань із запитом на інформацію, в якому просив надати копії розпорядчого акту, на підставі якого ОСОБА_2 виконує обов`язки директора ДБР.

Судом також встановлено, що вказаний запит був зареєстрований в Державному бюро розслідувань 25.08.2021 року за вх. № 518ПІ.

У поданому позові позивач вказував на те, що станом на 06.09.2021 року запитувана інформація не отримана, як і будь-яка відповідь відповідача про причини її ненадання, тоді як минув 21 день.

В свою чергу, в ході розгляду справи з наданих відповідачем доказів судом було встановлено, що 30.08.2021 року Державне бюро розслідувань надало відповідь за № 518ПІ/10-16-06-548/21 на запит ОСОБА_1 , в якому повідомило, що запитувана інформація віднесена до інформації з обмеженим доступом на підставі пункту 1.2 Переліку відомостей, що становлять службову інформацію у центральному апараті та територіальних управліннях Державного бюро розслідувань, затвердженого наказом Державного бюро розслідувань від 29.06.2021 року №373. У зв`язку із зазначеним, підстави для надання запитуваних копій документів відсутні, у зв`язку із віднесенням їх до інформації з обмеженим доступом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції посилався на те, що відповідач в межах строку визначеного Законом України «Про доступ до публічної інформації» надав відповідь на запит позивача. Крім того суд зазначив, що предметом розгляду справи №420/16095/21 є бездіяльність відповідача щодо не розгляду у строки, передбачені Законом України «Про доступ до публічної інформації», запиту ОСОБА_1 на інформацію, а підставами позову є порушення відповідачем, на думку позивача, приписів Закону України «Про доступ до публічної інформації» щодо терміну розгляду запиту на інформацію та ненадання відповіді на запит на інформацію.

З огляду на те, що під час розгляду справи судом було встановлено, що відповідач своєчасно розглянув запит ОСОБА_1 від 19.08.2021 року на інформацію та надав позивачу відповідь на вказаний запит, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 .

При цьому, суд першої інстанції звернув увагу на те, що сама відповідь на запит, правомірність дій та посилань відповідача щодо надання зазначеної відповіді на запит не є предметом оскарження у справі № 420/16095/21, у зв`язку із чим, оцінка суті та змісту вказаної відповіді, судом, в рамках розгляду справи № 420/16095/21, не надавалась.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне:

Відповідно до ст. 40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Згідно частини першої статті 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13 січня 2011 року № 2939-VI (далі - Закон № 2939-VI), публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Статтею 13 Закону № 2939-VI визначено, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються, зокрема, суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

Усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону № 2939-VI доступ до інформації забезпечується шляхом, зокрема, надання інформації за запитами на інформацію.

За правилами ст. 20 Закону № 2939-VI розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

У разі якщо запит на інформацію стосується інформації, необхідної для захисту життя чи свободи особи, щодо стану довкілля, якості харчових продуктів і предметів побуту, аварій, катастроф, небезпечних природних явищ та інших надзвичайних подій, що сталися або можуть статись і загрожують безпеці громадян, відповідь має бути надана не пізніше 48 годин з дня отримання запиту. Клопотання про термінове опрацювання запиту має бути обґрунтованим.

У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Відповідно до положень ст. 23 Закону № 2939-VI рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.

Запитувач має право оскаржити: 1) відмову в задоволенні запиту на інформацію; 2) відстрочку задоволення запиту на інформацію; 3) ненадання відповіді на запит на інформацію; 4) надання недостовірної або неповної інформації; 5) несвоєчасне надання інформації; 6) невиконання розпорядниками обов`язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону; 7) інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.

Оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України.

В даному випадку у поданому позові позивач просив визнати протиправною бездіяльність Державного бюро розслідувань по ненаданню публічної інформації на його запит на інформацію від 19.08.2021 року про надання копії розпорядчого акту, на підставі якого ОСОБА_2 виконує обов`язки директора ДБР та зобов`язати Державне бюро розслідувань надати йому копію розпорядчого акту, на підставі якого ОСОБА_2 виконує обов`язки директора ДБР.

При цьому, в обґрунтування заявленого позову позивач вказував на те, що 19.08.2021 року він звернувся із запитом на інформацію до Державного бюро розслідувань, в якому просив надати копії розпорядчого акту, на підставі якого ОСОБА_2 виконує обов`язки директора ДБР. Також вказав на те, що станом на 06.09.2021 року, тобто станом на момент подачі позову до суду першої інстанції, запитувана інформація не отримана, як і будь-яка відповідь відповідача про причини її ненадання, тоді як минув 21 день.

Також, позивач у позові посилався на те, що бездіяльність - це пасивна поведінка особи, яка полягає у невиконанні нею дій, які вона повинна була і могла вчинити відповідно до покладених на неї посадових обов`язків і згідно з законодавством України.

Таким чином, звертаючись з позовом до суду першої інстанції позивач в якості підстави позову вказував на порушення своїх прав внаслідок неотримання будь-якої відповіді на свій запит від ДБР, і позовна заява не містить будь-яких доводів щодо протиправності самої відповіді відповідача.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що предметом даного позову є саме протиправна, на думку позивача, бездіяльність ДБР по ненаданню публічної інформації на його запит на інформацію, тобто не розгляду у строки, передбачені Законом України «Про доступ до публічної інформації», запиту позивача на інформацію та ненаданню відповіді на запит, а підставами позову є саме обставини щодо ненадання відповіді на запит на інформацію.

Тобто, у даній справі позивач звернувся за захистом своїх прав, які порушені внаслідок ненадання відповіді на запит на інформацію та допущення протиправної бездіяльності з боку ДБР.

Водночас, як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, Державним бюро розслідувань було розглянуто запит позивача від 19.08.2021 року протягом п`яти робочих днів, як того вимагають положення ст. 20 Закону № 2939-VI, та позивачу надано відповідь від 30.08.2021 року № 518ПІ/10-16-06-548/21.

Таким чином, усі доводи позовної заяви щодо неотримання станом на момент подання позову (06.09.2021 року) відповіді на запит позивача та, відповідно, допущення протиправної бездіяльності з боку Державного бюро розслідувань спростовані в ході розгляду справи.

З огляду на викладене, підстави для задоволення позову та визнання протиправною бездіяльності Державного бюро розслідувань щодо ненадання публічної інформації на запит на інформацію від 19.08.2021 року - відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Своїм правом на зміну підстав або предмету позову згідно ст. 47 КАС України позивач не скористався та це питання відповідно не розглядалось судом першої інстанції.

Враховуючи викладені обставини, оскільки будь-яких обґрунтувань щодо протиправності відмови в задоволенні запиту на інформацію позовна заява не містить, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що правомірність дій та обґрунтувань відмови відповідача у наданні запитуваної позивачем інформації (самого розпорядчого акту) не є предметом оскарження у даній справі № 420/16095/21, у зв`язку із чим, судом першої інстанції вірно не надавалась оцінка суті та змісту відповіді Державного бюро розслідувань від 30.08.2021 року № 518ПІ/10-16-06-548/21 в рамках розгляду даної справи № 420/16095/21.

Доводи та міркування, викладені в апеляційній скарзі, не впливають на правильність висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно ст. 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому, відповідно до ст. 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягають.

Зважаючи на залишення без змін рішення суду першої інстанції, судові витрати відповідно до ст. 139 КАС України розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню в касаційному порядку, відповідно до ч. 5 ст. 328 КАС України, не підлягає.

Суддя-доповідач: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик

Суддя: О.В. Єщенко