Справа № 640/6702/21
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2022-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/6702/21 Суддя (судді) першої інстанції: Григорович П.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Бєлової Л.В. та Кучми А.Ю.

за участю секретаря судового засідання Головченко В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 , Міністерства юстиції України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 серпня 2021 року (повний текст складено 06 вересня 2021 року) у справі за адміністративним позовом Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 до Міністерства юстиції України, треті особи - Акціонерне товариство «РВС Банк», ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування наказу,

В С Т А Н О В И Л А

Позивач звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерства юстиції України, в якому просила визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 17.02.2021 № 620/5 «Про задоволення скарги».

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 серпня 2021 року позов задоволено.

Не погодившись із таким рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що дії позивача в частині реєстрації права власності на спірні земельні ділянки за АТ «РВС Банк» суперечать законодавству, внаслідок чого відповідач правомірно задовольнив скаргу ОСОБА_1 , скасував прийняті позивачем рішення та застосував до позивача заходи впливу.

Відповідач також подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та щодо позовних вимог про скасування спірного наказу в частині пунктів 1, 2, 4 закрити провадження, а в частині пунктів 3, 5 в задоволенні позову відмовити. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що пункти 1, 2, 4 спірного наказу стосуються майнових прав третіх осіб та не можуть бути оскаржені позивачем в судовому порядку, оскільки не порушують його прав. В той же час, до своєї скарги ОСОБА_1 надав докази порушення його прав рішеннями позивача про проведення державної реєстрації майнових прав.

АТ «РВС Банк» подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що дії позивача по реєстрації за АТ «РВС Банк» права власності є законними, а при поданні ОСОБА_1 до відповідача скарги, ним не було надано доказів порушення його прав рішеннями позивача.

Позивач також подала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначила про відсутність доказів порушення прав особи, яка звернулась до Міністерства юстиції України зі скаргою на дії та рішення позивача, при цьому, позивач не була обізнана про день, час та місце розгляду скарги ОСОБА_1 , з огляду на її неповідомлення відповідачем у встановлений законодавством спосіб.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 25.02.2020 звернувся до Мін`юсту зі скаргою (а.с.9-15 т.1) на реєстраційні дії, проведені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, в якій зазначив, що в рамках виконавчого провадження № 60143836 приватним виконавцем Трофименко М.М. 24.09.2019 було винесено постанову про опис та арешт майна, яке належить ОСОБА_3 та в подальшому 08.10.2019 було виставлено на реалізацію ДП "СЕТАМ", зокрема: земельна ділянка загальною площею 0,7501 га, кадастровий номер :02:009:0042, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (далі також - земельна ділянка № НОМЕР_1 ); земельна ділянка загальною площею 0,7499 га кадастровий номер :02:001:0004, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (далі також земельна ділянка НОМЕР_2 ). Електронний аукціон з продажу арештованого майна, - вказаних земельних ділянок, відбувся 09.12.2019, переможцем якого став скаржник - ОСОБА_1 .. Водночас, з метою отримання нотаріального свідоцтва про придбання земельних ділянок на електронному аукціоні, ОСОБА_1 отримав Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 06.02.2020 № НВ-020, з якого дізнався, що власником обох земельних ділянок є Акціонерне товариство "РВС БАНК". У зв`язку з наведеним скаржник отримав 11.02.2020 інформаційну довідку № 199800419 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, згідно якої було встановлено, що 17.01.2021, тобто після продажу майна з публічних торгів, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 внесено записи про реєстрацію права власності № 35082010 та про іпотеку № 35082036 за Акціонерним товариством "РВС БАНК". Також, приватним нотаріусом прийнято Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 50700820 від 17.01.2020 та Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 50697354 від 17.01.2020 щодо земельної ділянки 2. З довідки №199799460 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, ОСОБА_1 дізнався, що приватним нотаріусом внесено записи про реєстрацію права власності № 35081565 та про іпотеку № 35081585 за Акціонерним товариством "РВС БАНК". Також, приватним нотаріусом прийнято Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 50700366 від 17.01.2020 та Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 50697689 від 17.01.2020 щодо земельної ділянки 1. Підставами прийняття приватним нотаріусом вказаних рішень і здійснення реєстраційних дій щодо земельних ділянок були Договір про відступлення права вимоги за Іпотечним договором № 24 від 17.01.2020 та Договір про задоволення вимог іпотекодержателя № 25 від 17.01.2020.

Вважаючи вказані рішення та реєстраційні дії приватного нотаріуса протиправними, прийнятими з грубим порушенням чинного законодавства України, у тому числі Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» і Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень № 1124, оскільки, зокрема, вчинені при наявності заборон на відчуження відповідного нерухомого майна (арешт, внесений на підставі постанови державного виконавця), ОСОБА_1 просив відповідача провести перевірку правомірності прийнятих приватним нотаріусом рішень; скасувати прийняті приватним нотаріусом рішення; поновити реєстрацію права власності на земельні ділянки 1, 2 за попереднім власником - ОСОБА_3 .

Колегією Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 складено висновок від 18.08.2020 (а.с.17 т.1), в якому зазначено, що приватним нотаріусом прийняті оскаржувані рішення при наявності зареєстрованих обтяжень земельних ділянок 1, 2 на підставі постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадима І.С. за № 32616497 від 06.10.2017, що свідчить про порушення приватним нотаріусом вимог статей 10, 18, 23, 24, 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», внаслідок чого рекомендовано: скаргу задовольнити; спірні рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень скасувати; анулювати доступ приватному нотаріусу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

На підставі вказаного висновку, наказом Мін`юсту від 17.02.2021 № 620/5 «Про задоволення скарги», відповідно до ч.3 ст.26, пп.«а», «г» п.2 ч.6 ст.37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (а.с.16 т.1):

1. Скаргу ОСОБА_1 від 25.02.2020 задоволено повністю;

2. Скасовано рішення від 17.01.2020 №№ 50700820, 50700366, 50697689, 50697354, прийняті приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2;

3. Анульовано доступ приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

4. Виконання п.2 наказу покладено на Офіс протидії рейдерству;

5. Виконання п.3 наказу покладено на ДП «Національні інформаційні системи».

Вважаючи вказаний наказ протиправним, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що скарга ОСОБА_1 оформлена без дотримання законодавчих вимог, рішення за результатами її розгляду прийнято майже через рік, тобто з порушенням встановленого законодавством строку та відповідачем не доведено правомірності оскаржуваного рішення.

За наслідками перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, в межах вимог та обґрунтувань апеляційних скарг, колегія суддів доходить наступних висновків.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 7 ч.1 ст.7 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що Міністерство юстиції України розглядає скарги на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України та приймає обов`язкові до виконання рішення, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч.1, 2 ст.37 цього Закону рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Міністерство юстиції України розглядає скарги, зокрема, на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі судового рішення, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір).

Згідно з ч.6, 8 ст.37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» за результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи приймають мотивоване рішення про:

1) відмову у задоволенні скарги;

2) задоволення (повне чи часткове) скарги шляхом прийняття рішення про:

а) скасування рішення про державну реєстрацію прав, скасування рішення територіального органу Міністерства юстиції України, прийнятого за результатами розгляду скарги;

б) скасування рішення про зупинення державної реєстрації прав, про зупинення розгляду заяви або про відмову в державній реєстрації прав та проведення державної реєстрації прав;

в) виправлення помилки, допущеної державним реєстратором;

в-1) усунення порушень, допущених державним реєстратором, з визначенням строків для виконання наказу;

г) тимчасове блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав;

ґ) анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав;

е) притягнення до дисциплінарної відповідальності посадової особи територіального органу Міністерства юстиції України;

є) направлення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю.

Рішення, передбачені підпунктами "а", "ґ" і "е" пункту 2 цієї частини, приймаються виключно Міністерством юстиції України.

У рішенні Міністерства юстиції України чи його територіального органу за результатами розгляду скарги можуть визначатися декілька шляхів задоволення скарги.

Згідно з п.1 ч.8 ст.37 наведеного Закону Міністерство юстиції України та його територіальні органи відмовляють у задоволенні скарги, якщо, зокрема, скарга оформлена без дотримання вимог, визначених частиною п`ятою цієї статті.

Відповідно до ч.9 вказаної статті порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1128 затверджено Порядок розгляду скарг у сфері державної реєстрації, відповідно до п.1 якого він визначає процедуру здійснення Мін`юстом та його територіальними органами розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту (далі - скарги у сфері державної реєстрації).

Пунктом 2 цього Порядку передбачено, що для забезпечення розгляду скарг суб`єктом розгляду скарги утворюються постійно діючі комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації (далі - комісія), положення та склад яких затверджуються Мін`юстом або відповідним територіальним органом.

Відповідно до п.9 наведеного Порядку під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації Мін`юст чи відповідний територіальний орган встановлює наявність обставин, якими обґрунтовано скаргу, та інших обставин, які мають значення для її об`єктивного розгляду, зокрема шляхом перевірки відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чи Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - реєстри), у разі необхідності витребовує документи (інформацію) і вирішує: 1) чи мало місце рішення, дія або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Мін`юсту; 2) чи було оскаржуване рішення, дія або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Мін`юсту прийнято, вчинено на законних підставах; 3) чи належить задовольнити скаргу у сфері державної реєстрації або відмовити в її задоволенні; 4) чи можливо поновити порушені права або законні інтереси скаржника іншим способом, ніж визначено ним у скарзі у сфері державної реєстрації; 5) які рішення підлягають скасуванню або які дії, що випливають з факту скасування рішення або з факту визнання оскаржуваних дій або бездіяльності протиправними, підлягають вчиненню.

Пунктом 10 наведеного Порядку встановлено, що для розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально Мін`юст чи відповідний територіальний орган запрошує скаржника, державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіальний орган Мін`юсту, рішення, дія або бездіяльність яких оскаржується, а також інших заінтересованих осіб, зазначених у скарзі у сфері державної реєстрації або встановлених відповідно до відомостей реєстрів.

Відсутність осіб, визначених абзацом першим цього пункту, під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально не є перешкодою для її розгляду.

Розгляд скарг у сфері державної реєстрації колегіально під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України відповідно до Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб", проводиться з урахуванням обмежень, встановлених відповідним рішенням Кабінету Міністрів України.

Згідно з п.11, 12 наведеного Порядку Мін`юст чи відповідний територіальний орган своєчасно, але не пізніше ніж за два дні до дня розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально повідомляє особам, визначеним у пункті 10 цього Порядку, про час і місце засідання колегії шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Мін`юсту та додатково одним з таких способів: 1) телефонограмою (якщо номер телефону зазначено у скарзі у сфері державної реєстрації, повідомлено заінтересованою особою або встановлено з інших офіційних джерел); 2) засобами електронної пошти (якщо адресу електронної пошти зазначено у скарзі у сфері державної реєстрації, доданих до неї документах, повідомлено заінтересованою особою або встановлено з інших офіційних джерел).

Копії скарги у сфері державної реєстрації та доданих до неї документів надаються особам, визначеним у пункті 10 цього Порядку (крім скаржника), в день розгляду Мін`юстом чи відповідним територіальним органом скарги у сфері державної реєстрації колегіально.

За відповідним клопотанням осіб, визначених в абзаці першому цього пункту, колегія відкладає розгляд скарги у сфері державної реєстрації на не більше ніж одну годину для забезпечення можливості ознайомлення таких осіб з відповідною скаргою та доданих до неї документів. Особи, визначені в абзаці першому цього пункту, мають право подавати письмові пояснення по суті скарги у сфері державної реєстрації, які обов`язково приймаються колегією до розгляду.

У разі повідомлення особами, що беруть участь у розгляді скарги у сфері державної реєстрації колегіально, про наявність судового спору між тими самими сторонами, з того самого предмета, з тих самих підстав, про які зазначено у відповідній скарзі, такі особи подають колегії засвідчену копію відповідного судового рішення.

Пунктом 13 Порядку №1128 передбачено, що за результатом розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально колегія формує висновок про те, чи:

1) встановлено наявність порушень закону у рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту;

2) підлягає скарга у сфері державної реєстрації задоволенню (в повному обсязі чи частково (з обов`язковим зазначенням в якій частині) шляхом прийняття Мін`юстом чи відповідним територіальним органом рішень, передбачених законом.

Відповідно до п.14 Порядку №1128 за результатами розгляду скарги у сфері державної реєстрації, у тому числі колегіально, Мін`юст чи відповідний територіальний орган приймає рішення про задоволення скарги у сфері державної реєстрації або про відмову в її задоволенні з підстав, передбачених законом.

Пунктом 17 цього Порядку визначено, що рішення, дії або бездіяльність Мін`юсту можуть бути оскаржені до суду.

Отже, виключно у разі дотримання Міністерством юстиції України наведених вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку №1128, прийнятий за наслідками розгляду скарги на дії та рішення державного реєстратора наказ може бути визнаний правомірним та таким, що винесений із дотриманням вимог законодавства.

В силу ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

В той же час, з матеріалів справи не вбачається дотримання відповідачем положень відповідних нормативно-правових актів, зокрема в частині належного повідомлення позивача про розгляд скарги у спосіб, визначений п.11 Порядку №1128.

Так, в матеріалах справи наявна роздруківка з офіційного веб-сайту Мін`юсту щодо розміщення оголошення (а.с.145 т.1) про розгляд скарги ОСОБА_1 від 25.02.2020 із зазначенням суб`єкта оскарження - приватний нотаріус КМНО ОСОБА_2, однак з вказаної роздруківки неможливо встановити дати розміщення такого оголошення та чи було воно оприлюднено не пізніше ніж за два дні до дня розгляду скарги.

Крім того, матеріали справи не містять жодних доказів виконання вимог вказаних вище норм в частині додаткового повідомлення позивача про розгляд скарги телефонограмою чи засобами електронної пошти.

Відповідачем також не підтверджено, що ним було надано позивачу копію відповідної скарги із доданими до неї документами.

Таким чином, всупереч ч.2 ст.77 КАС України відповідачем не доведено виконання ним законодавчо закріпленого обов`язку запросити на розгляд скарги суб`єкта оскарження, повідомивши його про розгляд скарги по суті та надавши копії скарги та доданих до неї документів, не пізніше ніж за два дні до дня розгляду скарги по суті, внаслідок чого порушено права суб`єкта оскарження на подавання письмових пояснень по суті скарги, які обов`язково приймаються комісією до розгляду.

Крім того, висновок Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції від 18.08.2020 не містить жодних обґрунтувань щодо застосування до позивача такого заходу впливу, як анулювання доступу приватному нотаріусу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, який є найсуворішим заходом впливу, без жодних мотивів неможливості застосування тимчасового блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав, без визначення негативних наслідків, що мали місце в результаті прийняття позивачем оскаржуваних рішень, їх впливу на суспільні правовідносини та права особи скаржника, тощо.

Тобто, спірний наказ, в частині застосування до позивача заходів впливу, не відповідає вимогам ч.2 ст.2 КАС України щодо обґрунтованості, врахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення суб`єктом владних повноважень, пропорційності прийнятого рішення та збалансованості застосованих до позивача санкцій, а тому не може вважатись законним і правомірним і підлягає скасуванню в цій частині.

Щодо висновків суду першої інстанції про не підтвердження скаржником - ОСОБА_1 порушень свого права оскаржуваними рішеннями позивача та відсутності підстав для задоволення його скарги від 25.02.2020, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, у тому числі й рішення органу місцевого самоврядування, що є предметом цього спору.

Положеннями ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Отже, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав, свобод чи інтересів особи, що звернулася до суду з позовом, у публічно-правових відносинах.

Наказ Міністерства юстиції України від 17.02.2021 № 620/5 в частині задоволення скарги ОСОБА_1 , скасування рішень від 17.01.2020 №№ 50700820, 50700366, 50697689, 50697354, прийнятих приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 та порядку виконання наведених пунктів стосується виключно майнових прав третіх осіб.

Реєстраційні дії чи їх скасування не призводять до виникнення, зміни чи припинення правовідносин за участю державного реєстратора. Тому у частині скасування рішень про реєстрацію оскаржуваний наказ не може порушувати прав реєстратора.

Державний реєстратор не є учасником правовідносин, що винили на підставі реєстраційної дії, а тому й не може бути позивачем у такій справі. Належними сторонами цих правовідносин є особи, права яких припиняються чи набуваються внаслідок реєстраційної дії. Саме вони мають право на звернення до суду.

У постанові від 01.07.2020 у справі №9901/48/20 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» слід тлумачити в ширшому значенні, тобто як поняття, що стосується спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, а також спорів, які взагалі не підлягають судовому розгляду, у зв`язку із чим суд першої інстанції правильно не роз`яснив позивачу, до суду якої юрисдикції він має звертатися з таким позовом».

З огляду на вищенаведене, нотаріус у цих правовідносинах не має права на звернення до суду з метою оскарження вищезазначених пунктів наказу в жодному виді провадження, а тому провадження у цій частині справи підлягає закриттю.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений в постанові Верховного Суду від 25.02.2021 у справі №815/1684/17, який підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Таким чином, в рамках даної адміністративної справи не підлягають встановленню обставини щодо наявності у третіх осіб - АТ «РВС Банк», ОСОБА_1 прав власності на відповідне нерухоме майно із підтверджуючими документами, а провадження у даній адміністративній справі в частині позовних вимог про скасування п.1, 2, 4 наказу Міністерства юстиції України від 17.02.2021 № 620/5 підлягає закриттю, на підставі п.1 ч.1 ст.238 КАС України, оскільки спірний наказ відповідача у вказаній частині не може бути оскаржений позивачем за правилами будь-якого судочинства.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги, що помилковість висновків суду першої інстанції та порушення норм процесуального і матеріального права призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про часткове задоволення позовних вимог та закриття провадження у справі в частині.

Керуючись ст.ст.243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Міністерства юстиції України - задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 серпня 2021 року скасувати та ухвалити нову постанову, якою позов ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати пункти 3, 5 наказу Міністерства юстиції України від 17 лютого 2021 року №620/5.

Провадження у справі в частині позовних вимог про скасування пунктів 1, 2, 4 наказу Міністерства юстиції України від 17 лютого 2021 року №620/5 - закрити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст.329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 24 січня 2022 року.

Суддя-доповідач Н.В.Безименна

Судді Л.В.Бєлова

А.Ю.Кучма