Справа № 420/12399/21
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2022-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/12399/21
Головуючий в 1 інстанції: Білостоцький О.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Турецької І. О.,

суддів Шевчук О. А., Шеметенко Л. П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Блейк Груп» до Головного управління ДПС в Одеській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

16 липня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Блейк Груп» (далі ТОВ «Блейк Груп») звернулось до суду першої інстанції з позовом в якому просило:

- визнати протиправними та скасувати рішення Комісії Головного управління ДПС в Одеській області (далі ГУ ДПС в Одеській області) з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі ЄРПН):

№2643956/40594549 від 11.05.2021 про відмову у реєстрації податкової накладної №2 від 02.11.2020 в ЄРПН;

№2633854/40594549 від 06.05.2021 про відмову у реєстрації податкової накладної №27 від 05.03.2021 року в ЄРПН;

- зобов`язати Державну податкову службу України (далі ДПС України) зареєструвати в ЄРПН, днем фактичного надходження, податкові накладні №2 від 02.11.2020 та №27 від 05.03.2021.

Також позивач просив стягнути на його користь судові витрати щодо сплати судового збору та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000 грн.

Обґрунтовуючи вимоги платник податків указував, що в квитанціях про зупинення реєстрації податкових накладних в ЄРПН в якості підстави, містилося лише посилання на відповідність пункту 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій, але не вказано, які конкретно документи слід надати для розгляду питання прийняття контролюючим органом рішень про реєстрацію податкових накладних.

Спірні рішення містять лише загальний перелік документів, передбачений формою таких рішень, однак не містить конкретного переліку документів, які не надані ТОВ «Блейк Груп», що було підставою для відмови в реєстрації податкових накладних.

До того ж, позивач вважає, що суб`єкт владних повноважень безпідставно проігнорував відомості таблиці даних платника податку, яку підприємство надавало.

Позивач вважає, що надані ним документи є достатніми для здійснення реєстрації податкових накладних та висновку про реальність господарських операцій між ТОВ «Блейк Груп» та контрагентами ТОВ «РБ-ТРЕЙДИНГ» та ТОВ «САВ-ДІСТРИБЬЮШН» з поставки позивачем посуду та кухонної техніки.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2021 року, ухваленого за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, позов ТОВ «Блейк Груп» задоволено.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що для встановлення в господарської операції ознак пункту 1 Критеріїв ризиковості, мають існувати визначені цим пунктом передумови.

Окрім того, на думку суду, для підтвердження відповідності господарської операції вказаному критерію, слід навести обґрунтований розрахунок за цим критерієм, якому відповідає платник податку.

Водночас, суд першої інстанції відзначив, що контролюючим органом не наведено обґрунтування того, що обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податкових накладних, які подані для реєстрації в ЄРПН, дорівнює або перевищує величину залишку, що визначається як різниця між обсягом придбання на митній території України такого/такої товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 01 січня 2017 року в отриманих податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих у Реєстрі, і митних деклараціях, збільшеного у 1,5 рази, та обсягом постачання відповідного товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих з 01 січня 2017 року у Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 50 відсотків) груп товарів (продукції), визначених ДПС та затверджених відповідним наказом, оприлюдненим на офіційному веб-сайті ДПС.

Вказане, на думку суду першої інстанції, свідчить про необґрунтованість квитанцій про зупинення реєстрації податкових накладних.

Далі суд першої інстанції вказав, що в квитанціях про зупинення реєстрації податкових накладних суб`єктом владних повноважень не зазначено конкретного переліку документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкових накладних.

Спірні рішення про відмову в реєстрації податкових накладних містять лише загальні твердження про ненадання платником податків документів без конкретизації (підкреслення, як того вимагає форма такого рішення) конкретного переліку документів, яких, на думку суб`єкта владних повноважень, не вистачає.

Отже, суд першої інстанції вважав, що оскаржувані рішення контролюючого органу не відповідають критеріям чіткості та зрозумілості акта індивідуальної дії та відповідно породжує їх неоднозначне трактування, що у свою чергу впливає на можливість реалізації права або виконання обов`язку платником податків виконати юридичне волевиявлення суб`єкта владних повноважень.

Водночас, суд першої інстанції встановив, що позивачем було направлено до податкового органу всі необхідні копії первинних документів та пояснення по господарським операціям щодо яких було складено податкові накладні №2 від 02.11.2020 та №27 від 05.03.2021.

Щодо зобов`язальної частини позову, суд вказав, що з огляду на протиправність спірних рішень, належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання ДПС України зареєструвати в ЄРПН податкові накладні датою їх фактичного надходження.

Також суд стягнув з ГУ ДПС в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ТОВ «Блейк Груп» суму сплаченого судового збору за подання позову у розмірі 4 540 грн. та суму судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 грн.

Суд першої інстанції вважав, що така компенсація витрат на професійну правничу допомогу є співмірною зі складністю справи, обсягом наданих до суду та досліджених матеріалів, а також обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на підготовку процесуальних документів, подання позову, розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, покликаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ГУ ДПС в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Обґрунтування доводів апеляційної скарги зводяться до того, що спірні рішення про відмову в реєстрації податкових накладних, прийняті виключно в межах діючого законодавства та з дотриманням усіх необхідних критеріїв.

Скаржник наполягає на тому, що обов`язок довести реальність господарської операції та підтвердити її належними документами покладається виключно на позивача. Первинні документи мають відповідати стандартам бухгалтерського обліку та вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Скаржник звертає увагу суду апеляційної інстанції, що позивачем в підтвердження реальності відображених у податковій накладній господарських операцій не було надано жодного бухгалтерського документа (наприклад, оборотно-сальдових відомостей, аналізів або карток по субрахункам 10, 15, 30, 31, 36, 66, 90, 93 тощо Плану рахунків бухгалтерського обліку (або їх аналогів відповідно до спрощеного плану рахунків), які б свідчили про зміну активів та пасивів підприємства внаслідок проведення зазначених господарських операцій, що б сприяло підтвердженню настання реального економічного ефекту для позивача від господарських операцій, відображених у податкових накладних.

Також апелянт вважає, що відсутні правові підстави для зобов`язання ДПС України здійснити реєстрацію спірних податкових накладних саме датою їх доставлення.

Щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 грн. ГУ ДПС в Одеській області вважає, що суд першої інстанції не оцінив витрати з урахуванням всіх аспектів і складності даної справи, а також час, який міг би витратити адвокат на підготовку матеріалів як кваліфікований фахівець.

ГУ ДПС в Одеській області вважає, що дана справа не потребувала затрат значного часу, підготовка цієї справи не вимагала великого обсягу юридичної і технічної роботи, тому вважає справедливим призначити позивачеві компенсацію витрат на правову допомогу адвоката, що становить один розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 2021 рік (2270 грн.).

ТОВ «Блейк Груп» не скористалось правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

У зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України, розглядається в порядку письмового провадження.

Фактичні обставини справи.

ТОВ «Блейк Груп» 23.06.2016 зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Основним видом діяльності позивача є: неспеціалізована оптова торгівля.

З метою здійснення власної господарської діяльності, 17.07.2019 між ТОВ «Блейк Груп» (як постачальником) та ТОВ «РБ-Трейдинг» (як покупцем) було укладено договір постачання №РБ-019.

Відповідно до п.1.1-1.2 даного договору постачальник зобов`язується протягом дії даного Договору передавати покупцеві товар окремими партіями, а покупець зобов`язується приймати та оплачувати цей товар. Асортимент, кількість, договірна ціна узгоджені між сторонами та зазначені у видаткових накладних, які є невід`ємною частиною цього Договору.

Згідно п. 2.7 Договору товар вважається переданим постачальником та прийнятим покупцем за кількістю та якістю з моменту підписання уповноваженими представниками сторін відповідного акту (видаткової накладної, тощо).

02.11.2020 на виконання умов договору №РБ-019 від 17.07.2019 ТОВ «Блейк Груп» поставило на адресу ТОВ «РБ-Трейдинг» посуд, кухонну техніку.

Факт поставки товару підтверджується видатковою накладною від 02.11.2020 №1265 та товарно-транспортною накладною №Р1265 від 02.11.2020.

При цьому, постачальником товарів (посуду) ТОВ «Блейк Груп» є іноземна компанія Maxmark Trade Holding Export and Import LTD (Англія, Великобританія), що підтверджується відповідним контрактом, митними деклараціями, інвойсами.

Поряд з цим, 29.08.2016 між ТОВ «Блейк Груп» (як постачальником) та ТОВ «САВ-Дістрибьюшен» (як покупцем) було укладено договір поставки №БД-2908-2016.

Відповідно до п.1.1 Договору постачальник зобов`язується передати у власність покупця, а покупець приймати та оплачувати на умовах і в порядку, визначеному у договорі, товар.

05.03.2021 на виконання умов договору №БД-2908-2016 від 29.08.2016 ТОВ «Блейк Груп» поставило на адресу ТОВ «САВ-Дістрибьюшен» посуд.

Факт поставки товару підтверджується видатковою накладною від 05.03.2021 №176, товарно-транспортною накладною №Р176 від 05.03.2021 та довіреністю на отримання товару контрагентом позивача.

При цьому, постачальником товарів (посуду) ТОВ «Блейк Груп» є іноземна компанія Yangjang tops group CO., LTD (Китай), що підтверджується відповідним контрактом, митними деклараціями, інвойсами.

За фактом поставлених ТОВ «РБ-Трейдинг» та ТОВ «САВ-Дістрибьюшен» товарів, позивачем було виписано та подано на реєстрацію в ЄРПН податкові накладні:

- №2 від 02.11.2020 на загальну суму 332 266,45 грн., з яких 66 453,29 грн. сума ПДВ;

- №27 від 05.03.2021 на загальну суму 930 434,90 грн., з яких 186 086,98 грн. сума ПДВ.

Вищезазначені податкові накладні, складені ТОВ «Блейк Груп», згідно квитанцій від 26.11.2020 та 23.03.2021 було доставлено до ДПС України, але їх реєстрацію було зупинено з посиланням на положення п. 201.16 ст.201 Податкового кодексу України, оскільки платник податку відповідає п.1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій. Запропоновано надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначених в ПН/PK для розгляду питання прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

З огляду на зазначене, ТОВ «Блейк Груп» засобами електронного сервісу М.E.DOC було направлено до ГУ ДПС в Одеській області повідомлення про подання пояснень та копії первинних документів щодо податкових накладних №2 від 02.11.2020 та №27 від 05.03.2021.

Однак рішеннями комісії Головного управління ДПС в Одеській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №2643956/40594549 від 11.05.2021 та №2633854/40594549 від 06.05.2021 позивачу було відмовлено у реєстрації податкових накладних №2 від 02.11.2020 та №27 від 05.03.2021 в ЄРПН, з підстав ненадання платником податку копії первинних документів щодо постачання/придбання товарів, зберігання і транспортування, навантаження/розвантаження продукції, складських документів, у т.ч. рахунків-фактур/інвойсів, актів приймання передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності первинних типових форм та галузевої специфікації, накладних.

ТОВ «Блейк Груп» оскаржило, в адміністративному порядку, вказані рішення про відмову в реєстрації податкових накладних до ДПС України.

Скарги ТОВ «Блейк Груп» були залишені без задоволення, а оскаржувані рішення без змін (а.с.29, 52, 62).

Підставою залишення скарг без задоволення зазначено ненадання платником податку копій первинних документів щодо постачання/придбання товарів, зберігання і транспортування, навантаження/розвантаження продукції, складських документів, у т.ч. рахунків-фактур/інвойсів.

Звертаючись до суду з даним позовом позивач дотримався строків звернення, що встановлені частиною 4 статті 122 КАС України.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляції, з огляду на таке.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 201.16 статті 201 Податкового кодексу України встановлено, що реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

На час виникнення та розвитку спірних, у цій справі, правовідносин, діє постанова Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року №1165 «Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних».

Дана постанова містить Критерії ризиковості здійснення операцій (додаток 3).

Відповідно до п.1 цих Критеріїв підставою для зупинення реєстрації податкових накладних є відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, поданій для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), у таблиці даних платника податку на додану вартість (далі - платник податку) як товару/послуги, що на постійній основі постачається, та обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній/розрахунку коригування до податкової накладної на збільшення суми податкових зобов`язань, яку/який подано для реєстрації в Реєстрі, дорівнює або перевищує величину залишку, що визначається як різниця між обсягом придбання на митній території України такого/такої товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 1 січня 2017 р. в отриманих податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих у Реєстрі, і митних деклараціях, збільшеного у 1,5 раза, та обсягом постачання відповідного товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих з 1 січня 2017 р. у Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 50 відсотків) груп товарів (продукції), визначених ДПС та затверджених відповідним наказом, оприлюдненим на офіційному веб-сайті ДПС.

Наказом Міністерства фінансів України №520 від 12 грудня 2019 року затверджений «Порядок прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних» (далі - Порядок №520).

Так, відповідно до пунктів 4, 5 Порядку №520 встановлено, що у разі зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН платник податку має право подати копії документів та письмові пояснення стосовно підтвердження інформації, зазначеної у ПН/РК, для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації ПН/РК в Реєстрі.

Перелік документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації ПН/РК в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено, може включати:

договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них;

договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції;

первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм і галузевої специфіки, накладні;

розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків;

документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством.

Ураховуючи викладені норми законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що контролюючий орган, зупиняючи реєстрацію ПН повинен не лише запропонувати надати документи, а навести їх конкретний перелік, оскільки в п.5 Порядку №520 наведений приблизний, але не вичерпний перелік документів необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації ПН/РК в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі.

Однак, ГУ ДПС в Одеській області, зупиняючи реєстрацію податкових накладних та в подальшому, приймаючи рішення про відмову в їх реєстрації, не вказала платнику податку, які саме документи необхідно йому надати для того, щоб реєстрація податкових накладних в ЄРПН відбулася.

Контролюючим органом у квитанціях від 26.11.2020 та 23.03.2021, згідно яких податкові накладні прийняті, але їх реєстрацію зупинено, неконкретизований перелік документів, що поставило платника податків у стан правової невизначеності та позбавило можливості надати контролюючому органу необхідний, в розумінні суб`єкта владних повноважень, пакет документів.

Верховний Суд у постанові від 02 квітня 2019 року (справа №822/1878/18) дійшов висновку, що загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

Також у постановах від 04 грудня 2018 року (справа №821/1173/17) та від 09 липня 2019 року (справа №140/2093/18) Верховний Суд вказував, що відсутність в оскаржуваних рішеннях мотивів їх прийняття позбавляє взагалі можливості позивача навести аргументи щодо їх неправомірності за виключенням того, що акт індивідуальної дії не відповідає вимогам обґрунтованості та вмотивованості. Проте саме невідповідність акту індивідуальної дії вимогам обґрунтованості та вмотивованості призводить до його протиправності.

Довід скаржника про те, що позивачем в підтвердження реальності відображених у податкових накладних господарських операцій не було надано жодного бухгалтерського документа, колегія суддів вважає необґрунтованим, позаяк оскаржуване рішення не містило в собі конкретний перелік документів, які підприємству слід надати для позитивного прийняття рішення.

Водночас, слід вказати, що позивач надав податковому органу необхідні копії первинних документів та пояснення по господарських операціях щодо яких було складені податкові накладні №2 від 02.11.2020, та №27 від 05.03.2021.

З копій цих документів, які надавалися до податкового органу, вбачається зміст і обсяг господарських операцій, по яких позивач подав для реєстрації податкові накладні, будь-яких розбіжностей та невідповідностей ці документи не містять.

Щодо доводу апеляції про відсутність правових підстав для зобов`язання ДПС України здійснити реєстрацію спірних податкових накладних датою їх доставлення суд апеляційної інстанції відзначає таке.

Пунктом 20 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 №1246 встановлено, що у разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.

Оскільки судом першої інстанції встановлено відсутність у податкового органу правових підстав для відмови у реєстрації податкових накладних, колегія суддів вважає правильними дії суду першої інстанції щодо зобов`язання ДПС України зареєструвати в ЄРПН податкові накладні №2 від 02.11.2020, та №27 від 05.03.2021 датою їх фактичного надходження.

Інших доводів, з боку скаржника, які б могли свідчити про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права або порушення норм процесуального права, апеляційна скарга не містить.

Щодо доводів апеляції про безпідставність стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 грн., колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до частин 4 та 7 статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Як правильно будо встановлено судом першої інстанції, дана адміністративна справа є типовою справою незначної складності, щодо якої існує стала судова практика.

Тому, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, враховуючи співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних ним робіт, часом, витраченим на підготовку процесуальних документів, подання позову, розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, дійшов обґрунтованого висновку про зменшення витрат позивача на професійну правничу допомогу з 25 000 грн. до 3 000 грн.

Колегія суддів вважає, що скаржник у доводах апеляційної скарги не довів, що вказана сума судом першої інстанції є завищеною та такою, що не відповідає критеріям оцінки співмірності витрат на оплату послуг адвоката.

Підсумовуючи викладене та враховуючи те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, є всі підстави, відповідно до статті 316 КАС України, для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Стаття 328 КАС України встановлює право учасників справи, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас пункт 2 частини 5 вказаної статті встановлює, що не підлягають касаційному оскарженню, у тому числі судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже, враховуючи, що судом апеляційної інстанції постановлено рішення у справі розглянутої за правилами спрощеного позовного провадження, відсутні підстави для його оскарження в касаційному порядку.

Керуючись статтями 308, 311, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Блейк Груп» до Головного управління ДПС в Одеській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Доповідач - суддя І. О. Турецька

суддя О. А. Шевчук

суддя Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 10.02.2022.