Справа № 320/12751/21
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2022-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2022 року № 320/12751/21

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Щавінського В.Р., при секретарі судового засідання Ставничому Н.В., за участю представника відповідача - Лук`янчук М.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги,

в с т а н о в и в:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Київській області з вимогами:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області № від 04.08.2021, відповідно до якого до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) було застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 34000,00 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області № від 04.08.2021, відповідно до якого до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) було застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 340,00 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області № від 04.08.2021, відповідно до якого до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) було застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 12,70 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкову вимогу Головного управління ДПС у Київській області №0-1012 від 06.09.2021, відповідно до якого Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) визначено податковий борг у розмірі 34352,70 грн.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 13.10.2021 відкрито спрощене позовне провадження у даній адміністративні справі.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідачем проведено фактичну перевірку на його об`єкті підприємницької діяльності, за результатами якої складено акт фактичної перевірки №11494/1036/07/ НОМЕР_1 від 12.07.2021, яким встановлені порушення, а саме: не застосування реєстратора розрахункових операцій та не видача відповідних розрахункових документів при продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів; здійснення торгівельної діяльності алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами.

Вказав, що на підставі вищевказаного акту перевірки винесені податкові повідомлення-рішення від 04.08.2021 №, від 04.08.2021 № та від 04.08.2021 №.

Стверджує, що фактична перевірка проведена протиправно, оскільки відсутні підстави, які зазначенні у п. 80.2 ст. 80 ПК України, для проведення такої перевірки. Тому вважає, що у зв`язку із зазначеним, акт який складений за результатами такої перевірки є також протиправним, а податкові повідомлення-рішення, які винесенні на підставі акту перевірки, підлягають скасуванню.

Також зазначив, що наявні дані у акті перевірки та в оскаржуваних податкових-повідомленнях рішеннях не підтверджують факт продажу особисто позивачем алкогольних напоїв і тютюнових виробів без наявності ліцензії. Зазначив, що позивач не був присутній при проведенні фактичної перевірки відповідачем та ним не продавались алкогольні напої та тютюнові вироби та така діяльність не здійснювалась ним у магазині-павільйоні, що був об`єктом перевірки.

Вказав, що під час проведення перевірки, представниками податкового органу зафіксовано факт продажу градівником магазину алкоголю та тютюну. Разом з тим, позивач не здійснює продаж значених виробів та про факт продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів працівником магазину йому нічого відомо не було.

Позивач зазначає, що ним не було реалізовано товарів, зазначених в акті перевірки, а саме: алкогольних напоїв та тютюнових виробів без ліцензії та продавцем магазину продано власні алкогольні напої та тютюнові вироби, без повідомлення та згоди на це позивача. При цьому, відсутні докази, які вказували б на продаж зазначених товарів саме позивачем або з його згоди.

Стверджує, що наведене вище вказує на те, що позивач не здійснює господарську діяльність з роздрібного продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів за адресою знаходження магазину-магазину: АДРЕСА_1 , який був об`єктом перевірки.

Вказав, що оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням № від 04.08.2021 встановлено, що позивачем порушено вимоги законодавства щодо належного використання реєстратора розрахункових операцій, з чим позивач категорично не погоджується.

Зазначив, що до позовної заяви документами, а саме: повідомленням про укладання договору про технічне обслуговування та ремонт реєстратора розрахункових операцій від 17.07.2021, договором №470 від 12.07.2021 про введення в експлуатацію та технічне обслуговування реєстратора розрахункових операцій, актом №194 від 16.07.2021 про введення в експлуатацію реєстратора розрахункових операцій, довідкою про опломбування реєстратора розрахункових операцій №425 від 16.07.2021 підтверджується, що в магазині за адресою: АДРЕСА_1 , належним чином та відповідно до вимог закону забезпечено проведення розрахункових операцій, що було безпідставно не враховано перевіряючими податкового органу.

Таким чином, позивач вважає, що притягнення його до відповідальності за порушення ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального» від 19.12.1995 №481/95-ВР (далі - Закон №481/95-ВР), п. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 №265/95-ВР (далі - Закон №265/95-ВР) та накладення штрафу є протиправним.

На думку позивача, у зв`язку з наведеним, наявні підстави для скасування податкових повідомлень-рішень від 04.08.2021 №, № та №017117707.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, у якому проти позовних вимог заперечував, просив суд відмовити у задоволенні даного адміністративного позову. Зазначив, що фактична перевірка посадовими особами відповідача, проведена правомірно та з дотриманням вимог чинного законодавства. Вказав, що перед початком перевірки представнику ФОП ОСОБА_1 (продавцю ОСОБА_2 ) надано для ознайомлення направлення на перевірку, наказ на проведення перевірки та надано службові посвідчення, проте вказана особа відмовилась проставляти відмітку у направленнях на перевірку, та отримувати копію наказу, про що складено відповідний акт.

Під час перевірки господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 посадовими особами відповідача, встановлено факт реалізації алкогольних напоїв та тютюнових виробів без застосування реєстратора розрахункових операцій та без видачі розрахункового документа, чим порушено вимоги п.1 ст. 3 Закону №265/95-ВР, а саме реалізацію ляшки горілки «Козацька рада» 0,37 л по ціні 70,00 грн. та пачки цигарок «LМ» по ціні 57,00 грн. Розрахунок проводився за готівкові кошти, розрахунковий або інший касовий чек не видавався. Розрахунок проводила ОСОБА_2 , з якою ФОП ОСОБА_1 трудові відносини не оформлював.

Вказав, що реалізація вищезазначених алкогольних та тютюнових виробів, проводилась без відповідних ліцензій, чим порушено вимоги ст.15 Закону №481/95-ВР. Також, встановлено факт неподання до органів ДПС повідомлення за формою №20-ОПП про зареєстровані об`єкти оподаткування (магазину-павільйону за адресою: АДРЕСА_1 ), чим порушено вимоги Податкового кодексу України.

Також, відповідач надав до суду додаткові пояснення, у яких зазначив, що твердження позивача, що ним не реалізовувався товар, зазначений в акті перевірки, а сама продавець магазину реалізовувала власні алкогольні напої та тютюнові вироби, без повідомлення та згоди на це позивача є безпідставна та необґрунтованим. Вказав, що згідно матеріалів фотофіксації (додатки до додаткових пояснень) вбачається, що алкогольні напої та тютюнові вироби на час проведення фактичної перевірки перебували на полицях магазину з цінниками на кожному виду товару, що має вигляд прямої пропозиції купівлі вказаних товарів. Зауважив, що походження даних товарів, перевіряючими не встановлено, оскільки документи про їх оприбуткування не були надані інспекторам під час проведення перевірки, а також не надані до позовної заяви.

Зазначив, що твердження позивача про перебування реєстратора розрахункових операцій на технічному обслуговуванні відповідно до договору №470 від 12.07.2021, акту №194 від 16.07.2021, якими позивач намагається спростувати порушення у вигляді незастосування реєстратора розрахункових операцій при реалізації алкогольних напоїв та тютюнових виробів є неправдивою інформацією, оскільки фактична перевірка проводилась з 06.07.2021 по 12.07.2021. В період проведення фактичної перевірки та до її завершення жодної інформації щодо перебування на обслуговуванні та опломбуванні реєстратора розрахункових операцій від позивача до відома перевіряючих не надходило.

На думку відповідача, вищевказане підтверджує факт правомірності винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, які є правомірними та прийнятими відповідно до норм чинного законодавства.

Позивач про час, дату та місце проведення судових засідань належним чином повідомлений, в судові засідання не з`являвся. Проте надіслав до суду заяву у якій клопотав про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача у судових засіданнях проти позову заперечував, просив суд відмовити у задоволенні даних позовних вимог.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази та з`ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення представника відповідача, суд дійшов висновку, що у задоволенні даного адміністративного позову слід відмовити, виходячи з наступного.

ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) зареєстрований в якості фізичної особи-підприємця, дата державної реєстрації: 15.05.2019, номер запису: 0003666, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Види господарської діяльності позивача за кодом КВЕД: 47.19 інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах (основний); 78.30 інша діяльність із забезпечення трудовими ресурсами; 53.20 інша поштова та кур`єрська діяльність; 49.41 вантажний автомобільний транспорт; 52.29 інша допоміжна діяльність у сфері транспорту; 74.90 інша професійна, наукова та технічна діяльність, н.в.і.у.; 78.10 діяльність агентств працевлаштування; 73.11 рекламні агентства; 68.20 надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 82.99 надання інших допоміжних комерційних послуг, н.в.і.у.; 78.20 діяльність агентств тимчасового працевлаштування; 77.33 надання в оренду офісних машин і устатковання, у тому числі комп`ютерів; 47.51 роздрібна торгівля текстильними товарами в спеціалізованих магазинах.

Судом встановлено, що працівниками ГУ ДПС у Київській області на підставі наказу ГУ ДПС у Київській області від 01.07.2021 №1180-п «Про проведення фактичних перевірок» та направлень на перевірку від 06.07.2021 №4608, №4609 проведено перевірку магазину-павільйону за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 .

З 06.07.2021 по 12.07.2021 інспекторами Головного управління ДПС у Київській області проведено фактичну перевірку магазину-павільйону позивача, який знаходиться за вищевказаною адресою.

За результатами перевірки посадовими особами відповідача складено акт фактичної перевірки №11494/1036/07/ НОМЕР_1 від 12.07.2021 яким встановлено наступні порушення:

- не застосування реєстратора розрахункових операцій та не видача відповідних розрахункових документів при продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів, чим порушено п. 1, п. 2 ст. 3 Закону №265/95-ВР;

- здійснення торгівельної діяльності алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами, чим порушено ст. 15 Закону №481/95-ВР.

На підставі вищевказаного акту перевірки відповідачем винесені податкові повідомлення-рішення від 04.08.2021 №, від 04.08.2021 № та від 04.08.2021 №.

Вказаним вище повідомленням-рішенням від 04.08.2021 № відповідачем на підставі пп. 54.3.3, п. 54.3 ст. 54 ПК України та згідно з ст. 17 Закону №481/95-ВР на позивач накладено штраф у розмірі 34000,00 грн. за порушення ст. 15 Закону №481/95-ВР та п. 1, 2 ст. 3 Закону 265/95-ВР.

Податковим повідомленням-рішенням від 04.08.2021 №відповідачем накладено штраф на позивача у розмірі 340,00 грн. за порушення п.63.3 ст. 63 ПК України та податковим повідомленням-рішенням від 04.08.2021 №017170707 відповідачем накладено штраф на позивача у розмірі 12,70 грн. за порушення п.1, 2 ст. 3 Закону №265/95-ВР.

Не погоджуючись з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями та вважаючи їх протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до приписів пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі - ПК України) контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Контролюючі органи на підставі пп. 20.1.10 п. 20.1 ст. 20 ПК України мають право здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.

У пункті 61.1 статті 61 ПК України визначено, що податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Податковий контроль відповідно до підпункту 62.1.3 пункту 62.2 статті 62 ПК України здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому Законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Умови, порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичних перевірок, строки проведення перевірок та оформлення їх результатів визначені статтями 75, 80, 81 ПК України.

Згідно з абз. 1 п. 75.1 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Згідно із п. 80.1 статті 80 ПК України, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Відповідно до п. 80.2 ст. 80 ПК України фактична перевірка може проводитися і на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, і фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки.

Згідно з п.п.80.2.2 п. 80.2. ст. 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності обставин, визначених цим Кодексом, зокрема, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливість порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, та інших документів, контроль за наявності яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Відповідно до пп. 20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з п. 61.1 ст. 61 ПК України податковий контроль - це система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Приписами п. 62.1 ст. 62 ПК України податковий контроль здійснюється шляхом: ведення обліку платників податків; інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів; перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Відповідно до п. 71.1 ст. 71 ПК України інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів - комплекс заходів, що координується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну Фінансову політику, щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.

Для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла зокрема: від платників податків, що міститься в податкових деклараціях, розрахунках, інших звітних документах (п.п.72.1.1.1. п.72.1 ст.72 ПК України); про застосування реєстраторів розрахункових операцій (п.п.72.1.1.4. п.72.1 ст.72 ПК України); про дозволи, ліцензії, патенти, свідоцтва на право провадження окремих видів діяльності і п.п.72.1.2.5. п.72.1 ст.72 ПК України).

Пунктом 74.1 ст.74 ПК України визначено, що посадові (службові) особи контролюючих органів можуть зберігати та опрацьовувати в інформаційних базах контролюючих органів податкову інформацію, зібрану відповідно до Кодексу.

Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання відповідно до п.74.2 .ст.74 ПК України використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань.

Отже, використання інформації, яка міститься в автоматизованих базах та системах контролюючих органів є компетенцією контролюючих органів.

Аналізуючи вищевказані правові норми чинного на момент перевірки ПК України, суд дійшов висновку, що твердження позивача про те, що фактична перевірка проведена протиправно, оскільки відсутні підстави, які зазначенні у п. 80.2 ст. 80 ПК України, для проведення такої перевірки є безпідставним та необґрунтованим, оскільки у відповідача достатньо підстав для проведення фактичної перевірки.

Також суд зазначає, що п. 81.1 ст. 81 ПК України передбачено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дача початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку.

Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки;

- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або не надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дата і часу ознайомлення.

З матеріалів справи вбачається, що перед початком перевірки представнику ФОП ОСОБА_1 (продавцю ОСОБА_2 ) надано для ознайомлення направлення на перевірку, наказ на проведення перевірки та надано службові посвідчення, проте вказана особа відмовилась проставляти відмітку у направленнях на перевірку, та отримувати копію наказу, про що складені відповідний акт №805/10-36-07-07 від 12.07.2021.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що перевірка позивача проведена за наявності законних підстав для її проведення з дотриманням встановленої процедури допуску до перевірки.

Щодо вимог позивача про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у Київській області № від 04.08.2021, № від 04.08.2021, № від 04.08.2021, суд зазначає таке.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначає Закон України №265/95ВР від 06.07.1995 "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

Відповідно до ст. 1 вказаного Закону, реєстратор розрахункових операцій - пристрій або програмно-технічний комплекс, в якому реалізовані фіскальні функції і який призначений для реєстрації розрахункових операцій при продажу товарів (наданні послуг), операцій з торгівлі валютними цінностями в готівковій формі та/або реєстрації кількості проданих товарів (наданих послуг), операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів та з приймання готівки для подальшого переказу.

Згідно з п. 11 ст. 3 Закону №265/95ВР, суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій та/або через програмні реєстратори розрахункових операцій для підакцизних товарів із використанням режиму програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, найменування товарів, цін товарів та обліку їх кількості.

Тобто, реалізація підакцизних товарів повинна проводитись через реєстратори розрахункових операції з обов`язковим використанням режиму програмування. При цьому, при програмуванні таких товарів повинно бути відображено код товарної підкатегорії згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності, а також зазначено найменування товару, його ціна та облік кількості такого.

Судом встановлено, що під час перевірки господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 посадовими особами відповідача встановлено факт реалізації алкогольних напоїв та тютюнових виробів без застосування реєстратора розрахункових операцій та без видачі розрахункового документа, чим порушено вимоги п.1 ст. 3 Закону №265/95-ВР, а саме реалізацію пляшки горілки «Козацька рада» 0,37 л по ціні 70,00 грн. та пачки цигарок «LМ» по ціні 57,00 грн. Розрахунок проводився за готівкові кошти, розрахунковий або інший касовий чек не видавався. Розрахунок проводила продавець ОСОБА_2 .

Суд зазначає, що твердження позивача про перебування реєстратора розрахункових операцій на технічному обслуговуванні відповідно до договору №470 від 12.07.2021 про введення в експлуатацію та технічне обслуговування реєстратора розрахункових операцій, повідомленням про укладання договору про технічне обслуговування та ремонт реєстратора розрахункових операцій від 17.07.2021, акту №194 від 16.07.2021 про введення в експлуатацію реєстратора розрахункових операцій, довідки про опломбування реєстратора розрахункових операцій №425 від 16.07.2021, якими позивач намагається спростувати порушення у вигляді незастосування реєстратора розрахункових операцій при реалізації алкогольних напоїв та тютюнових виробів є неправдивою інформацією, оскільки з наказу про проведення перевірки, направлень на проведення перевірки та акту перевірки вбачається, що фактична перевірка проводилась з 06.07.2021 по 12.07.2021.

Крім того, позивач навіть не надав зазначених вище документів до суду.

Відповідно до п.1 ст.17 Закону №265/95ВР за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів доходів і зборів застосовуються фінансові санкції: п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій без використання режиму попереднього програмування найменування (для пального із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД), цін товарів (послуг) та обліку їх кількості.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначає Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» № 481/95-BP.

Так, відповідно до ч. 20 ст. 15 Закону №481/95-ВР роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Відповідно до ч. 29 ст. 15 Закону № 481/95-ВР ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) терміном на один рік і підлягають обов`язковій реєстрації в органі доходів і зборів, а у сільській місцевості - і в органах місцевого самоврядування за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво).

У відповідності до абз. 6 ч. 2 ст. 17 Закону №481/95-ВР до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом) - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

Отже, до суб`єкта господарювання, у разі оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій, застосовується штраф 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

З акту перевірки вбачається, що реалізація вищезазначених алкогольних та тютюнових виробів проводилась без відповідних ліцензій, чим порушено вимоги ст.15 Закону №481/95-ВР.

Позивач у своєму позові зазначає, що ним не реалізовувалось товарів, зазначених в акті перевірки, а сама продавець магазину реалізовувала власні алкогольні напої та тютюнові вироби, без повідомлення та згоди на це позивача. Проте, з матеріалів фотофіксації (дані фото наявні в матеріалах справи) вбачається, що алкогольні напої та тютюнові вироби на час проведення фактичної перевірки перебували на полицях магазину з цінниками на кожному виді товару, що мас вигляд прямої пропозиції купівлі вказаних товарів.

Представник відповідача у своїх додаткових поясненнях вказав, що походження даних товарів, перевіряючими не було можливості встановити, оскільки документів про їх оприбуткування не були надані інспекторам під час проведення перевірки, а також такі документи не були наданні позивачем до суду.

Позивач не надав до суду жодних доказів на спростування факту належності чи неналежності йому реалізованого товару з його об`єкту підприємницької діяльності (пляшки горілки «Козацька рада» 0,37 л по ціні 70,00 грн. та пачки цигарок «LМ» по ціні 57,00 грн.), та/або відповідних ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами.

Отже, вищезазначені твердження позивача викладені в позовній заяві не відповідають дійсності, є необґрунтованими та не спростованими належними доказами.

Відповідно до пункту 63.3 статті 63 ПК України, з метою проведення податкового контролю платники податків підлягають реєстрації або взяттю на облік у контролюючих органах за місцезнаходженням юридичних осіб, відокремлених підрозділів юридичних осіб, місцем проживання особи (основне місце обліку), а також за місцем розташування (реєстрації) їх підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об`єктів оподаткування або об`єктів, які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку).

Об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням, є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідним розділом цього Кодексу.

Платник податків зобов`язаний стати на облік у відповідних контролюючих органах за основним та неосновним місцем обліку, повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку згідно з порядком обліку платників податків.

Заяву про взяття на облік платника податків за неосновним місцем обліку подають до відповідного контролюючого органу протягом 10 робочих днів після створення відокремленого підрозділу, реєстрації рухомого чи нерухомого майна або відкриття об`єкта чи підрозділу, через які провадиться діяльність або які підлягають оподаткуванню.

Згідно з пунктом 8.1 Порядку обліку платників податків і зборів, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 №1588, платник податків зобов`язаний повідомляти за формою №20-ОПП про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючий орган за основним місцем обліку.

Повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою №20-ОПП подається протягом 10 робочих днів після їх реєстрації, створення чи відкриття до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків.

Отже, нормами ПК України передбачено обов`язок платника податків повідомляти про всі об`єкти оподаткування й об`єкти, пов`язані з оподаткуванням.

Тому, платник податків зобов`язаний подавати повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою №20-ОПП кожного разу після реєстрації, створення чи відкриття нових об`єктів оподаткування або об`єктів, пов`язаних з оподаткуванням або через які провадиться діяльність.

Як вбачається з акту перевірки, під час перевірки посадовими особами відповідача встановлено факт неподання до органів ДПС повідомлення за формою №20-ОПП про зареєстровані об`єкти оподаткування (магазину-павільйону за адресою: АДРЕСА_1 ), чим порушено вимоги ПК України.

Проте позивач не надав до суду доказів про подання до органів ДПС повідомлення за формою №20-ОПП про зареєстрований об`єкт оподаткування, а саме магазину-павільйону за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 117.1 ст. 117 ПК України, за неподання у строки та у випадках, передбачених цим Кодексом, заяв або документів для взяття на облік у відповідному контролюючому органі, реєстрації змін місцезнаходження чи внесення інших змін до своїх облікових даних, неподання виправлених документів для взяття на облік чи внесення змін, подання з помилками чи у неповному обсязі, неподання відомостей стосовно осіб, відповідальних за ведення бухгалтерського обліку та/або складення податкової звітності, відповідно до вимог встановлених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу на самозайнятих осіб у розмірі 340 гривень, на юридичних осіб, відокремлені підрозділи юридичної особи чи юридичну особу, відповідальну за нарахування та сплату податків до бюджету під час виконання договору про спільну діяльність, - 1020 гривень.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що приймаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення відповідач діяв на підставі, у спосіб та в межах повноважень, передбачених ПК України.

Отже, позивачем не наведено суду аргументів на спростування вказаних висновків контролюючого органу, не подано доказів протиправності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень та наявності підстав для їх скасування.

Щодо вимоги позивача про визнання протиправною та скасування податкової вимоги Головного управління ДПС у Київській області №0-1012 від 06.09.2021, відповідно до якого фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) визначено податковий борг у розмірі 34352,70 грн., суд зазначає таке.

Оскільки сума вказаного податкового боргу у позивача виникли на підставі оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, які суд визнав правомірними та не скасував, а тому і оскаржувана позивачем вимога є правомірною та не підлягає скасуванню.

здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, ці норми одночасно покладають обов`язок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.

На виконання цих вимог відповідачем доведено належними та допустимими доказами правомірність прийнятих податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги.

Водночас докази, подані позивачем, не підтверджують обставини, на які він посилається в обґрунтування позовних вимог, та були спростовані доводами відповідача.

Підстави для вирішення судом питання про розподіл між сторонами судових витрат у відповідності до ст. 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255, 295 КАС України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Щавінський В.Р.

Дата виготовлення і підписання повного тексту рішення- 07 лютого 2022 р.