Справа № 420/21532/21
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2022-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/21532/21

Головуючий в 1 інстанції: Кравченко М.М. Дата і місце ухвалення: 09.12.2021р., м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення від 02.07.2021 року, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому позивач просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про перерахунок пенсії ОСОБА_1 від 02 липня 2021 р. щодо зменшення основного розміру пенсії за вислугу років з 90 % до 70 % грошового забезпечення та обмеження пенсії граничним розміром (десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність);

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 квітня 2019 р., виходячи із розрахунку 90 % суми грошового забезпечення, зазначеного у довідці Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки № ЮО109268 від 04 лютого 2021 р., без обмеження її граничного розміру, з урахуванням вже виплачених сум.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 02 липня 2021 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27.05.2021 року у справі № 420/5305/21 відповідач провів перерахунок пенсії позивача на підставі довідки з 01.04.2019 року, врахувавши, що розмір грошового забезпечення становить 31747 грн. Однак під час перерахунку від 17 травня 2021 р. Відповідач знизив основний розмір пенсії з 90 % грошового забезпечення на 70 %. З урахуванням цього підсумок пенсії позивача згідно перерахунку пенсії від 02.07.2021 р. становив 22222,90 грн. Ще з рішення про перерахунок пенсії позивача від 17.05.2021 р. вбачається, що Позивачу з урахуванням максимального розміру пенсії призначено пенсію з 01.08.2021 р. в розмірі 18540 грн. Тобто, Відповідач обмежив пенсію Позивача максимальним розміром - десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. На думку позивача з 01 квітня 2019 року він мав отримувати пенсію в розмірі 90 % грошового забезпечення, яке за довідкою ЮО109268 від 04 лютого 2021 р. складає 31747 грн., тому розмір його пенсії мав становити 28572,3 грн. Рішення Відповідача про зниження відсоткової ставки з 90 % на 70 % грошового забезпечення та обмеження пенсії максимальним розміром (десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність) Позивач вважає протиправним, незаконним та таким, що порушує право пенсіонера на належний та достойний розмір пенсії.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2021 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про перерахунок пенсії ОСОБА_1 від 02.07.2021 року щодо зменшення основного розміру пенсії за вислугу років з 90 % до 70 % грошового забезпечення та обмеження пенсії граничним розміром (десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність).

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019 року, виходячи із розрахунку 90 % суми грошового забезпечення, зазначеного у довідці Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки № ЮО109268 від 04.02.2021 року, без обмеження її граничного розміру, з урахуванням вже виплачених сум.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 908,00 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ГУ ПФУ в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції з ухваленням по справі нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В своїй апеляційній скарзі відповідач зазначає, що при вирішенні спору судом першої інстанції не було враховано, що перерахунок пенсії позивача проведено відповідно до ст. 13 Закону №2262 у розмірі 70% грошового забезпечення на підставі довідки Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 04.02.2021 №ЮО109268 з 01.04.2019 року за рішенням Одеського окружного адміністративного суду у справі №420/5305/21, яким установлено нові види грошового забезпечення, що не були враховані при перерахунку пенсії станом на 01.01.2018 року на виконання рішення по справі 420/2300/20.

Апелянт вказує на відсутність підстав для виплати пенсії у розмірах більших ніж передбачено ст. 2 Закону №3668, оскільки це призведе до порушення Головним управлінням законодавства. Відповідач посилається на правову позицію Верховного Суду викладену у постанові від 21 травня 2021 року по справі №347/2083/16, оскільки перевищення максимального розміру пенсії позивача стало результатом її підвищення в період дії загальної норми ст. 2 Закону №3668, до регулювання спірних правовідносин слід застосовувати положення вказаної статті. Відтак, на думку відповідача, передбачені ст. 2 Закону №3668 обмеження застосовані до позивача правомірно.

Крім того, апелянт наголошує на необґрунтованому стягненні судом першої інстанції з відповідача на користь позивача втрат по сплаті судового збору у розмірі 908,00 грн. з посиланням на ч.1 та ч. 2 ст. 73 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-ІV.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує пенсію за вислугу років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27.04.2020 року у справі № 420/2300/20 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії було задоволено частково, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області при проведенні перерахунку пенсії позивачу щодо зменшення з 01 травня 2018 року основного розміру пенсії за вислугу років з 90 відсотків на 70 відсотків, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок та виплату пенсії з 01 травня 2018 року ОСОБА_1 з урахуванням розміру пенсії за вислугу років 90 відсотків грошового забезпечення, врахованого для обчислення пенсії, у задоволенні решти позовних вимог було відмовлено.

На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27.04.2020 року у справі № 420/2300/20, що набрало законної сили, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області було проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2018 року, виходячи з 90 % відповідних сум грошового забезпечення.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27.05.2021 року у справі № 420/5305/21 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності щодо не проведення перерахунку пенсії, зобов`язання провести перерахунку пенсії було задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не проведення ОСОБА_1 перерахунку пенсії з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах та на підставі довідки про розмір грошового забезпечення для обчислення пенсії № ЮО109268 від 04.02.2021 р., виданої Одеським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату з 01.04.2019 р. пенсії з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах та на підставі довідки про розмір грошового забезпечення для обчислення пенсії № ЮО109268 від 04.02.2021 р., виданої Одеським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки з урахуванням раніше проведених виплат, у задоволенні решти позовних вимог було відмовлено.

На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27.05.2021 року у справі № 420/5305/21, що набрало законної сили, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській 02.07.2021 року було проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019 року із суми грошового забезпечення для обчислення пенсії відповідно до довідки Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки № ЮО109268 від 04.02.2021 року, основний розмір пенсії складав 70 % грошового забезпечення (вислуга років 35) у розмірі 22222,90 грн., з урахуванням максимального розміру пенсії 14970,00 грн. (десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, станом на 01.04.2019 року), всього було призначено з 01.08.2021 року 18540,00 грн. (десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік»).

Не погоджуються з вказаним перерахунком, вважаючи дії відповідача протиправними ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що внесені зміни до ч.2 ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 70 % грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, а мають застосовуватися лише виключно при призначенні нових пенсій.
Відтак суд зауважив, що дії відповідача щодо зменшення основного розміру пенсії за вислугу років позивачу з 90 % від відповідних сум грошового забезпечення до 70 % від відповідних сум грошового забезпечення під час її перерахунку на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018 року є протиправними.
Крім того, внесені Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 6 грудня 2016 року №1774 VIII до частини 7 зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для обмеження пенсії, призначеної у відповідності до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, максимальним розміром. Відтак, відповідач протиправно обмежує максимальним розміром суму належної позивачу пенсії.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема, на військовій службі, визначає Закон № 2262-ХІІ. Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Відповідно до положень статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (у редакції, чинній на момент призначення пенсії позивачу) пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт «а» статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення; тим же особам, які мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ (пункт «б» статті 12): за загальний трудовий стаж 25 років - 50 процентів і за кожний рік стажу понад 25 років - один процент відповідних сум грошового забезпечення.

При цьому частиною другою цієї статті визначено, що загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Таким чином, відсотковий розмір пенсії визначається статтею 13 Закону № 2262-ХІІ на момент призначення пенсії.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25.02.2020р. у справі № 420/715/20 встановлено, що призначений за вислугу років розмір пенсії позивача складає 90% відповідного грошового забезпечення.

Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 8 липня 2011 року № 3668-VI, який набрав чинності 01 жовтня 2011року, внесено зміни до частини 2 статті 13 Закону № 2262-XII, яким встановлено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 80 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 року № 1166-VII (далі - Закон № 1166-VII) внесено зміни у частину другу статті 13 Закону № 2262-ХІІ, згідно яких цифри « 80» замінено цифрами « 70».

Відповідно до правової позиції висловленої Великою Палатою Верховного Суду у постанові 16 жовтня 2019 року у справі № 240/5401/18, призначення та перерахунок пенсії є різними за змістом та механізмом процедурами їх проведення, внесені зміни до частини 2 статті 13 Закону № 2262-ХІІ щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 80 відсотків, а потім 70 відсотків грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії. Отже при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватись норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Аналогічна позиція у подібних правовідносинах висловлена Верховним Судом у постановах від 09 квітня 2020 року у справі №640/19928/18 та від 25 березня 2020 року у справі №804/175/1638/18 (262СП/804/3953/18).

За таких обставин, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги та погоджується із висновками суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії ОСОБА_1 з 90 % до 70 % сум грошового забезпечення.

Стосовно перерахунку пенсії позивача без обмеження граничним розміром, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із Законом України від 24.12.2015 № 848-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» ст. 43 Закону № 2262-XII доповнено частиною 7 про те що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Проте, зазначене положення в цілому визнано неконституційним відповідно до Рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20.12.2016р..

Згідно із пунктом другим резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016№ 7-рп/2016, зокрема, частина 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Таким чином, з 20.12.2016 року нечинною є ч. 7 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до Закону України від 06.12.2016 №1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», який відповідно до Прикінцевих положень цього Закону, набрав чинності з 01.01.2017 року, у ч. 7 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» слова і цифри «у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінено словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року».

Відтак, буквальне розуміння змін, внесених Законом України від 06.12.2016 №1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20.12.2016 дозволяє стверджувати, що у Законі №2262-XII відсутня ч. 7 ст. 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр, є нереалізованими.

Вищевказане свідчить, що протягом 2017 року стаття 43 Закону № 2262-XII не передбачала положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів.

Отже, внесені Законом України від 06.12.2016 №1774 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» до частини 7 зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Таким чином, з 20 грудня 2016 року (Рішення Конституційного Суду України) обмеження максимальним розміром пенсії є протиправним та відповідно є протиправними дії відповідача щодо обмеження призначеної позивачу пенсії по інвалідності максимальним розміром.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до ст. 1-1 Закону України №2262-XII законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Закон України №2262-XII є спеціальним до спірних правовідносин та саме його норми слід першочергово застосовувати для їх врегулювання.

Суттєвою є обставина, що обмеження пенсії військовослужбовців максимальним розміром вже регулювалося ч.7 ст. 43 Закону України №2262-XII, яка визнана неконституційною з 20.12.2016, а тому неможливо стверджувати, що з вказаної дати виникла ситуація, за якої дане питання попадає під регулювання положень Закону України №3668-VI в частині, що не вирішується нормами Закону України №2262-XII.

На підставі викладеного, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, щодо помилкового застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин положень Закону №3668-VI.

Застосування положень Закону України №3668-VI по відношенні до військовослужбовців фактично зводить нінащо наслідки прийняття рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, яким фактично встановлено, що обмеження пенсії військовослужбовців максимальним розміром не відповідає ст. 17 Конституції України.

Висновки по даній справі не спростовують можливість застосування норм Закону України №3668-VI по відношенні до осіб, щодо яких положення про обмеження виплати пенсії в максимальному розмірі встановлено іншими спеціальними Законами, які у встановленому порядку неконституційними не визнано.

Вказана вище правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09 листопада 2020 року у справі №813/678/18 та від 09 лютого 2021 року у справі №640/2500/18, яку апеляційний суд відповідно до положень КАС України враховує при вирішенні спору та застосуванні норм права, які регулюють спірні правовідносини.

На підставі наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що відмова ГУ ПФУ в Одеській області у перерахунку і виплаті пенсії позивачу з обмеженням граничного розміру пенсії є такою, яка не ґрунтується на законі. Зокрема, в даному випадку така відмова за своєю суттю є звуженням обсягу прав позивача та позбавленням його права на соціальний захист у повному обсязі як то передбачено законодавством, яке регулює спірні правовідносини.

За таких обставин, колегія суддів вважає необґрунтованим посилання відповідача на правову позицію Верховного Суду викладену у постанові від 21 травня 2021 року по справі 347/2083/16, що до регулювання спірних правовідносин слід застосовувати положення ст. 2 Закону №3668, оскільки в даному випадку норми спеціального Закону до якого відсилають положення вказаної статті ст. 2 Закону №3668 визнано протиправними та нечинними, крім того, обставини вказаної справи не є тотожними до обставин даної справи.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про зобов`язання ГУ ПФУ в Одеській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019 року, виходячи із розрахунку 90 % суми грошового забезпечення, зазначеного у довідці Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки № ЮО109268 від 04.02.2021 року, без обмеження її граничного розміру, з урахуванням вже виплачених сум.

Щодо посилання апелянта на необґрунтованість судом першої інстанції стягнення з суб`єкта владних повноважень судового збору, що, на думку скаржника, призведе до нецільового використання коштів Пенсійного фонду України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, КАС України чітко передбачає стягнення судових витрат, у разі задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, за рахунок його бюджетних асигнувань, відтак, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги в цій частині.

Інші доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому відсутні підстави для її задоволення та скасування рішення суду першої інстанції.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, тому постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 09 лютого 2022 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук