Справа № 160/25973/21
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2022-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Голобутовського Р.З. розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Велмар Груп» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
Позовна заява обґрунтована тим, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню, з огляду на наступне. Контролюючим органом не надано доказів щодо наявності підстав для проведення фактичних перевірок, зокрема: підтвердження відомостей щодо отримання інформації про порушення податкового законодавства позивачем, наявності службових доповідних записок тощо, із наведенням конкретних підстав для проведення перевірки. Позивач зауважує, що для підстав проведення фактичної перевірки у наказі на її проведення недостатньо вказати номер підпункту та статті Податкового кодексу України, особливо, якщо вказаний підпункт містить декілька обґрунтувань для проведення перевірки. Разом з тим, недопуск посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки є правом, а не обов`язком платника податків, а тому реалізація права на судовий захист своїх прав та інтересів не може перебувати у залежності від використання особою своїх прав на їх позасудовий захист. Також, позивач заперечує факт несвоєчасного подання звітів за вказані в актах фактичних перевірок дати. Заперечуючи вину в інкримінованому правопорушенні, позивач зазначає, що дані про залишки пального подані своєчасно, що підтверджується відповідними квитанціями. Відповідно до довідок про зведені за добу підсумкові облікові дані, квитанції №1 та №2 видно, що вказані довідки доставлені та прийняті ДПС України в межах строку, встановленого пп.230.1.3 п.230.1 ст.230 Податкового кодексу України.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
14.01.2022 року представником ГУ ДПС у Дніпропетровській області надано відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовної заяви повністю. В обґрунтування своєї позиції зазначає наступне. Стосовно правомірності проведення перевірки відповідач вказує, що в даному випадку достатньо факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин (виробництво і обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального). Стосовно встановлених порушень, відповідач посилається на наступне. В порушення абз.5 пп.230.1.3 п.230.1 ст.230 Податкового кодексу України ТОВ «Велмар Груп» не подано до контролюючого органу дані про фактичні залишки пального та про обсяг пального по акцизному складу, за формою J0210401 «Довідка про зведені за добу підсумкові облікові дані щодо обсягів обігу (отримання/відпуску) та залишків пального на акцизному складі пального». З огляду на виявлені правопорушення до позивача була застосована відповідальність, передбачена пп.128-1.3 ст.128-1 Податкового кодексу України.
Досліджуючи фактичні обставини справи, судом встановлено наступне.
- Харківська область, Золочівський район, селище міського типу Золочів, проїзд Разіна, будинок 2-Б;
- Харківська область, Дергачівський район, селище міського типу Пересічне, вулиця Сумський шлях, будинок 1Г.
- у проведенні розрахункових операцій через РРО без використання режиму попереднього програмування найменування товарів (послуг) без зазначення коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД для підакцизних товарів (п.11 ст.3 Закону України «Про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 року №265/95-ВР, штрафна санкція у вигляді трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 5100,00 грн.);
- у незабезпеченні з вини розпорядника акцизного складу своєчасного подання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового за 146 днів (пп.128-1.3 ст.128-1 Податкового кодексу України, штрафна санкція у розмірі 1000,00 грн. за кожний неподаний електронний документ).
- у проведенні розрахункових операцій через РРО без використання режиму попереднього програмування найменування товарів (послуг) без зазначення коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД для підакцизних товарів (п.11 ст.3 Закону України «Про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 року №265/95-ВР, штрафна санкція у вигляді трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 5100,00 грн.);
- у незабезпеченні з вини розпорядника акцизного складу своєчасного подання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового за 124 днів (пп.128-1.3 ст.128-1 Податкового кодексу України, штрафна санкція у розмірі 1000,00 грн. за кожний неподаний електронний документ).
Не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями позивач звернувся з цим позовом до суду.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до пп.230.1.3 п.230.1 ст.230 Податкового кодексу України розпорядники акцизних складів зобов`язані на кожному акцизному складі щоденно (крім днів, в які акцизний склад не працює) формувати дані про фактичні залишки пального на початок та кінець звітної доби та про добові фактичні обсяги отриманого та реалізованого пального (далі у цьому розділі - обсяг обігу пального) у розрізі кодів товарних підкатегорій згідно з УКТ ЗЕД у літрах, приведених до температури 15° С.
Дані про фактичні залишки пального та про обсяг обігу пального формуються після проведення останньої операції з обігу пального у звітній добі, але не пізніше 23 години 59 хвилин цієї доби, до початку здійснення операцій з обігу пального у добу, що настає за звітною добою, та подаються до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, не пізніше 23 години 59 хвилин доби, що настає за звітною добою.
Згідно пп.128-1.3 п.128.1 ст.128 Податкового кодексу України незабезпечення з вини розпорядника акцизного складу своєчасного подання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового, тягне за собою накладення штрафу в розмірі 1000 гривень за кожний неподаний електронний документ.
Дані про залишки пального та про обсяг обігу пального подаються електронними засобами зв`язку у формі електронних документів, яка затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Електронні документи заповнюються автоматично шляхом передачі до них даних з витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників (під час виходу з ладу, проведення повірки або калібрування рівнеміра-лічильника або витратоміра-лічильника - заповнюються відповідальною особою розпорядника акцизного складу).
В електронних документах також зазначаються відповідальною особою розпорядника акцизного складу дані про обсяги залишків пального, що знаходяться на акцизному складі в тарі, балонах, упаковці, про добовий обсяг реалізованого пального в тарі, балонах, упаковці, а також інформація про дні, в які акцизний склад не працює.
Таким чином, дані про фактичні залишки пального та про обсяг обігу пального, які підлягають передачі до органів ДПС, формуються на підставі даних рівнемірів-лічильників, встановлених на резервуарах, розташованих на акцизному складі, та витратомірів-лічильників, якими повинні бути обладнані акцизні склади.
При цьому, застосування штрафної (фінансової) санкції за незабезпечення з вини розпорядника акцизного складу своєчасного подання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального, можливе лише у випадку, коли акцизні склади були обладнані рівнемірами-лічильниками та витратомірами-лічильниками, але встановлена звітність не подавалася.
Відповідно Наказу Міністерства фінансів України від 27.11.2018 року №944 довідка про зведені за добу підсумкові облікові дані щодо обсягів обігу (отримання/відпуску) та залишків пального на акцизному складі пального формується після проведення останньої операції з обігу пального у звітній добі, але не пізніше 23 години 59 хвилини цієї доби, до початку здійснення операцій з обігу пального у добу, що настає за звітною добою, та надсилається не пізніше 23 години 59 хвилини доби, що настає за звітною добою.
Згідно матеріалів справи (ар.36 т.с.1 ар.22 т.с.8) позивачем сформовано та надіслано довідки основні та корегуючи за період з 18.08.2020 року по 31.08.2021 року із відповідними даними у межах та строки, визначені законодавством по АЗС за адресою: Харківська область, Золочівський район, селище міського типу Золочів, проїзд Разіна, будинок 2-Б, що підтверджується електронними квитанціями про їх відправлення та отримання Державною податковою службою України.
Також, згідно матеріалів справи (ар.23 т.с.8 ар.114 т.с.12) позивачем сформовано та надіслано довідки основні та корегуючи за період з 02.04.2021 року по 31.08.2021 року із відповідними даними у межах та строки, визначені законодавством по АЗС за адресою: Харківська область, Дергачівський район, селище міського типу Пересічне, вулиця Сумський шлях, будинок 1Г, що підтверджується електронними квитанціями про їх відправлення та отримання Державною податковою службою України.
Матеріалами справи підтверджено факт своєчасного щоденного подання відповідних довідок, а отже, суд не бачить порушень з боку позивача, оскільки ним вчинено усі необхідні дії задля своєчасного відправлення відповідних довідок.
Суд також звертає увагу на той факт, що відповідачем у якості підстав застосування штрафних санкцій до позивача вказано невідповідність показників рівня пального, яке фактично містяться у резервуарах тим даним, що подані до податкового органу в довідках щодо обсягів обігу (отримання/відпуску) та залишків пального на акцизному складі пального, а саме, по даним лише одного рівнеміра-лічильника, яким обладнано резервуар, що, згідно тверджень відповідача призводить до викривлення даних балансу по обігу пального на акцизному складі.
В цей же час, відповідачем було застосовано до позивача відповідальність, визначену п.128-1.3 ст.128 Податкового кодексу України, у відповідності до якого незабезпечення з вини розпорядника акцизного складу своєчасного подання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового, тягне за собою накладення штрафу в розмірі 1000 гривень за кожний неподаний електронний документ.
Отже, відповідальність згідно до п.128-1.3 ст.128 Податкового кодексу України застосовується до розпорядника акцизного складу саме за несвоєчасність подання до центрального органу виконавчої влади відповідної інформації, а не за відповідність поданих даних фактичному обсягу пального в резервуарах.
Тим більше, що позивачем подано корегуючи довідки з відповідними даними до контролюючого органу, з метою усунення невідповідності таких даних.
Підпунктом 20.1.4. пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України органам державної податкової служби надане право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом. Порядок проведення перевірок визначений статтями 75-86 Податкового кодексу України.
Пунктом 75.1 статті 75 Податкового Кодексу України визначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Згідно підпункту 80.2.2. пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника органу податкової служби, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких обставин: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.
Отже, фактична перевірка проводиться лише за умовами, визначеними Податковим кодексом України у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування. Така інформація повинна свідчити про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за якими покладено на органи державної податкової служби.
Проте, наказ про проведення перевірки позивача не містить жодних посилань на конкретні (фактичні) підстави призначення перевірки, крім посилань на норми, що їх регулюють.
Відповідачем не надано доказів існування чи отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка б свідчила про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за якими покладено на органи державної податкової служби.
В ході розгляду справи відповідачем також не наведено, які саме обставини (інформація) стали підставою для проведення фактичної перевірки позивача згідно пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України.
В контексті зазначення суб`єктом владних повноважень правових підстав для здійснення контролюючих заходів слід звернути увагу на рішення Конституційного Суду України від 27.02.2018 року №1-р/2018 (справа №1-6/2018), яким сформовано правову позицію щодо верховенства права, а саме - основними елементами конституційного принципу верховенства права є справедливість, рівність, правова визначеність. Конституційні та конвенційні принципи, на яких базується гарантія кожному прав і свобод осіб та їх реалізація, передбачають правові гарантії, правову визначеність і пов`язану з ними передбачуваність законодавчої політики, необхідні для того, щоб учасники відповідних правовідносин мали можливість завбачати наслідки своїх дій і бути впевненими у своїх законних очікуваннях, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано (абзац третій пункту 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005).
Принцип правової визначеності вимагає від законодавця чіткості, зрозумілості, однозначності правових норм, їх передбачуваності (прогнозованості) для забезпечення стабільного правового становища.
Таким чином, прийняття наказу про проведення фактичної перевірки без визначення фактичних підстав для її призначення та з питань дотримання законодавства у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального без будь-яких додаткових підстав при системному тлумаченні норм Податкового кодексу України, свідчить про порушення принципу правової визначеності, що є недопустимим.
Так, у постанові від 05.07.2021 року у справі №825/951/17 Верховним Судом визначено, що можливість проведення фактичної перевірки, зокрема, на підставі пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України пов`язується із наявністю в податковому органі інформації про можливі порушення з боку суб`єкта господарювання вимог податкового законодавства.
Також, зокрема, у постанові від 19.11.2020 року у справі №160/7971/19 Верховним Судом визначено, що підставою проведення фактичної перевірки, визначеної підпунктом 80.2.5. пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, є отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства, тобто інформації про конкретний факт недотримання платником податків вимог законодавства щодо виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, цільового використання спирту, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.
Також, Верховним Судом у вказаній постанові зазначено, що у такій категорії справ підлягає дослідженню, які саме порушення допустив платник податків, що могло б бути підставою для проведення фактичної перевірки на підставі підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, а також встановленню наявність у спірному наказі посилань на конкретні (фактичні) підстави призначення перевірки, крім посилання на норми, що їх регулюють.
Разом з тим, суд зауважує, що у Законі Україні «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» відсутнє будь-яке уповноваження контролюючого органу на здійснення фактичних перевірок без підстав, передбачених Податковим кодексом України.
З урахуванням цього, наявність повноважень контролюючого органу на здійснення функцій у певних сферах, перелічених у пп.80.2.2 п.80.2.5, повинно одночасно співпадати з наявністю інформації про можливі порушення з боку платника податків у відповідній сфері.
Лише у такому разі, контролюючий орган вправі призначити фактичну перевірку платника податків.
Інший підхід, при якому лише саме виконання функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального, є безумовною підставою призначення фактичної перевірки, суперечить загальній логіці ст.80 Податкового кодексу України, відповідно до якої право контролюючого право на призначення перевірки обмежено наявністю певних, визначених Кодексом підстав.
Це не лише суперечить ст.80 Податкового кодексу України, а взагалі не відповідає принципу законності (ст.ст.6, 19 Конституції України), який регулює діяльність органів державної влади.
За таких обставин, при відсутності підстав для призначення фактичної перевірки, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно до ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
За приписами ст.73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в розмірі 4540,00 грн., що документально підтверджується квитанцією від 15.12.2021 року №1776.
Отже, оскільки позовну заяву задоволено повністю, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у розмірі 4540,00 грн.
Керуючись ст. ст. 139, 242-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України,
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський