Справа № 826/17267/16
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2022-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Бєлової Л.В. та Кучми А.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в м.Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 червня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в м. Києві, Голови Дніпровського районного суду м. Києва про зобов`язання вчинити певні дії, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И Л А

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Голови Дніпровського районного суду м. Києва, в якому просив визнати незаконним та скасувати наказ Голови Дніпровського районного суду м. Києва №30 від 03.10.2016 про звільнення позивача з посади судді Дніпровського районного суду м. Києва та зобов`язати Голову Дніпровського районного суду м. Києва поновити позивача на посаді судді Дніпровського районного суду м. Києва.

16.03.2020 до суду першої інстанції надійшли заяви позивача про залучення до участі у справі в якості другого відповідача ТУ ДСА в м.Києві та про збільшення позовних вимог в частині стягнення з ТУ ДСА України в м.Києві на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу (а.с.95, 99).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.11.2020 залучено до участі у справі співвідповідача - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в місті Києві, прийнято заяву позивача про збільшення позовних вимог (а.с.103-104).

07.04.2021 позивачем подано до суду уточнену позовну заяву (а.с.189-194), в якій він зазначив, що 01.04.2021 головою Дніпровського районного суду м. Києва винесено наказ №2 «Про скасування наказу голови суду №30 від 03.10.2016 «Про відрахування за штату суддів суддю ОСОБА_1 », внаслідок чого просив здійснювати подальший розгляд справи з урахуванням наступних вимог:

- зобов`язати Голову Дніпровського районного суду м. Києва видати наказ про виплату позивачу середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 03.10.2016 по 01.04.2021 в сумі 2774668,00 грн;

- стягнути з ТУ ДСА України у м.Києві на користь позивача 2774668,00 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 03.10.2016 по 01.04.2021.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.04.2021 (а.с.220-221) адміністративний позов в частині вимог позивача про визнання незаконним та скасування наказу від 03.10.2016 №30 про звільнення його з посади судді Дніпровського районного суду міста Києва й зобов`язання поновити його на посаді судді Дніпровського районного суду міста Києва залишено без розгляду.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 червня 2021 року позов задоволено частково, стягнуто з ТУ ДСА України в місті Києві на користь ОСОБА_1 2420232,13 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 04.10.2016 по 01.04.2021. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, ТУ ДСА України в м.Києві подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані відсутністю підстав для застосування коефіцієнтів при розрахунку середнього заробітку позивача за час вимушеного прогулу, оскільки постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1213 було виключено п.10 Порядку №100, який передбачав їх застосування. Також апелянт зазначав, що відповідні виплати здійснюються за відповідною бюджетною програмою з виконання судових рішень щодо якої розпорядником коштів є Державна судова адміністрація України, які слід залучити до участі у справі.

Інші учасники справи відзиви на апеляційну скаргу не подавали. В суді першої інстанції позиція позивача обґрунтовувалась протиправністю спірного наказу та, як наслідок, необхідністю поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Голова Дніпровського районного суду міста Києва в суді першої інстанції зазначав, що Дніпровський районний суд м. Києва визнає позов ОСОБА_1 до голови Дніпровського районного суду м. Києва в частині скасування наказу голови суду №30 від 03.10.2016 та поновлення його на посаді.

Відповідно до ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Беручи до уваги відсутність клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, беручи до уваги встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» карантину на всій території України, керуючись приписами ст.311 КАС України, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Указом Президента України від 13.05.2008 №432/2008 «Про призначення суддів» (а.с.5-6) позивач призначений на посаду судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області у межах п`ятирічного строку.

Указом Президента України від 06.06.2011 №644/2011 «Про переведення суддів» (т. 1 а.с.7-8) у межах п`ятирічного строку позивача переведено на роботу по посаді судді Дніпровського районного суду міста Києва.

Постановою Верховної Ради України від 18.04.2013 №207-VІI «Про обрання суддів» (а.с.9-11) позивача обрано на посаду судді Дніпровського районного суду міста Києва безстроково.

26.11.2015 Вища рада юстиції прийняла рішення №898/0/15-15 «Про внесення подання до Верховної Ради України про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Дніпровського районного суду міста Києва у зв`язку з порушенням присяги» (а.с.18-40).

29.09.2016 Верховна Рада України прийняла постанову №1612-VIII «Про звільнення судді» (а.с.42), якою позивача звільнено з посади судді Дніпровського районного суду міста Києва відповідно до п.5 ч.5 ст.126 Конституції України, у зв`язку з порушенням присяги судді.

03.10.2016 Головою Дніпровського районного суду міста Києва прийнято наказ №30 (а.с.43), яким відповідно до п.5 ч.5 ст.126 Конституції України, ч.1 ст.83 КЗпП України, ст.116 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», постанови Верховної Ради України від 29.09.2016 №1612-VIII «Про звільнення судді», позивача з 03.10.2016 відраховано зі штату суддів Дніпровського районного суду міста Києва у зв`язку з порушенням присяги суддів відповідно до вказаної постанови.

Вважаючи вказаний наказ протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом та враховуючи, що 01.04.2021 головою Дніпровського районного суду м. Києва винесено наказ №2 «Про скасування наказу голови суду №30 від 03.10.2016 «Про відрахування за штату суддів суддю ОСОБА_1 », однак середній заробіток за час вимушеного прогулу позивачу виплачено не було, він просив зобов`язати Голову Дніпровського районного суду м. Києва видати наказ про виплату позивачу середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який стягнути ТУ ДСА України у м.Києві в сумі 2774668,00 грн за період з 03.10.2016 по 01.04.2021.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що оскільки позивач приступив до виконання обов`язків судді Дніпровського районного суду м. Києва однак заробітну плату за час вимушеного прогулу з 04.10.2016 по 01.04.2021 позивачу не нарахували та не виплатили, наявні підстави для стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу на його користь, а оскільки розпорядником бюджетних коштів є ТУ ДСА України в м. Києві, відтак саме з нього слід стягнути суму середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу позивача.

За наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в порядку апеляційного оскарження, колегія суддів доходить наступних висновків.

В силу вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Судом встановлено, що рішенням Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 20.02.2020 у справі №800/524/16 позов ОСОБА_1 до Верховної Ради України, третя особа на стороні відповідача Вища рада правосуддя про визнання протиправним і скасування рішення - задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову Верховної Ради України від 29.09.2016р. №1612-VIII «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Дніпровського районного суду м.Києва» (а.с.83-88).

Наказом Голови Дніпровського районного суду міста Києва від 01.04.2020 №2 скасовано наказ голови суду № 30 від 03.10.2016 «Про відрахування зі штату суддів суддю ОСОБА_1 » та вирішено вважати ОСОБА_1 таким, що приступив до виконання обов`язків судді з 02.04.2021 (а.с.203).

Отже, оскаржуваний наказ був самостійно скасований Головою Дніпровського районного суду міста Києва та поновлено позивача на посаді, чим виправлено порушення, допущені суб`єктом владних повноважень, однак не здійснено нарахування та виплату заробітної плати за період вимушеного прогулу.

Частиною 2 ст.235 КЗпП України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати, відповідно до п.2 якого середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

За приписами абз.3 п.3 Порядку усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Пунктом 8 вищезазначеного Порядку встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Відтак, при обчисленні розміру середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу обрахуванню підлягає сума заробітку за робочі дні, виходячи із середньоденного заробітку, обчисленого відповідно до положень Порядку обчислення середньої заробітної плати.

Згідно з довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації в місті Києві від 19.04.2021 №226 (а.с.208) середньоденна заробітна плата позивача за останні два місяці перед звільненням становила 847,83 грн.

Пунктом 10 Порядку №100, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення. На госпрозрахункових підприємствах і в організаціях коригування заробітної плати та інших виплат провадиться з урахуванням їх фінансових можливостей.

Зазначений пункт Порядку №100 був скасований постановою згідно з підпунктом 6 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1213, яка набрала чинності 12.12.2020, а тому він підлягає до застосування у спірних правовідносинах за період до 12.12.2020.

Згідно з довідкою ТУ ДСА України в місті Києві від 26.05.2021 №290 (а.с.258) відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» посадовий оклад судді місцевого суду становив з 01.05.2016 - 14500,00 грн, з 01.12.2016 - 16000,00 грн, з 01.01.2018 - 17620,00 грн, з 04.12.2018 - 26430,00 грн, з 01.01.2019 - 28815,00 грн, з 01.01.2020 - 78825,00 грн.

Таким чином, передбачений пунктом 10 Порядку №100 коефіцієнт підвищення становить:

- з 03.10.2016 по 30.11.2016 - 1 (14500,00 грн / 14500,00 грн), розмір середнього заробітку за вказаний період обраховується з розрахунку 41 (робочих днів) * 847,83 грн (середньоденний заробіток) * 1 (коефіцієнт) = 34761,03 грн;

- з 01.12.2016 по 31.12.2017 - 1,1 (16000,00 грн / 14500,00 грн), розмір середнього заробітку за вказаний період обраховується з розрахунку 270 (робочих днів) * 847,83 грн (середньоденний заробіток) * 1,1 (коефіцієнт) = 251 804,70 грн;

- з 01.01.2018 по 03.12.2018 - 1,22 (17620,00 грн / 14500,00 грн), розмір середнього заробітку за вказаний період обраховується з розрахунку 231 (робочих днів) * 847,83 грн (середньоденний заробіток) * 1,22 (коефіцієнт) = 238934,85 грн;

- з 04.12.2018 по 31.12.2018 - 1,82 (26430,00 грн / 14500,00 грн) розмір середнього заробітку за вказаний період обраховується з розрахунку 19 (робочих днів) * 847,83 грн (середньоденний заробіток) * 1,82 (коефіцієнт) = 29317,95 грн;

- з 01.01.2019 по 31.12.2019 - 1,99 (28815,00 грн / 14500,00 грн), розмір середнього заробітку за вказаний період обраховується з розрахунку 250 (робочих днів) * 847,83 грн (середньоденний заробіток) * 1,99 (коефіцієнт) = 421795,00 грн;

- з 01.01.2020 по 01.04.2021 - 5,44 (78 825,00 грн / 14 500,00 грн), беручи до уваги, що з 12.12.2020 збільшення коефіцієнту не відбувається, внаслідок втрати чинності п.10 Порядку №100, розмір середнього заробітку за вказаний період обраховується з розрахунку 313 (робочих днів) * 847,83 грн (середньоденний заробіток) * 5,44 (коефіцієнт) = 1443618,60 грн.

Таким чином, розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу позивача з 03.10.2016 по 01.04.2021 становить 2420232,13 грн (34761,03 грн + 251804,70 грн + 238934,85 грн + 29317,95 грн + 421795,00 грн + 1443618,60 грн), який підлягає стягненню на користь позивача.

В той же час, ч.1 ст.52 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що суддею є громадянин України, який відповідно до Конституції України та цього Закону призначений чи обраний суддею, займає штатну суддівську посаду в одному з судів України і здійснює правосуддя на професійній основі.

Обсяги видатків на забезпечення виплати суддівської винагороди здійснюються за окремим кодом економічної класифікації видатків.

Фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно із ч.2 ст.148 наведеного Закону видатки загального фонду Державного бюджету України на утримання судів належать до захищених статей видатків Державного бюджету України. Функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів здійснюють:

Пунктом 2 ч.3 наведеної статті встановлено, що Державна судова адміністрація України - щодо фінансового забезпечення діяльності всіх інших судів, діяльності Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, органів суддівського самоврядування, Національної школи суддів України, Служби судової охорони та Державної судової адміністрації України;

Статтею 149 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суди фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, визначених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України.

Відповідно до ч.1 ст.151 вказаного Закону Державна судова адміністрація України є державним органом у системі правосуддя, який здійснює організаційне та фінансове забезпечення діяльності органів судової влади у межах повноважень, установлених законом.

Згідно з частинами 1, 7 ст.154 Закону України «Про судоустрій і статус судді» територіальними органами Державної судової адміністрації України є територіальні управління Державної судової адміністрації України. Територіальні управління Державної судової адміністрації України здійснюють свою діяльність відповідно до положення про них, що затверджується Головою Державної судової адміністрації України на підставі типового положення про територіальне управління Державної судової адміністрації України.

Відповідно до пункту 3 Положення про територіальне управління Державної судової адміністрації України в місті Києві, затвердженого головою Державної судової адміністрації України 25.09.2015, основним завданням ТУ ДСА України в м. Києві є організаційне та фінансове забезпечення діяльності місцевих загальних судів міста Києва, з метою створення належних умов для діяльності судів, суддів цих судів та забезпечення роботи органів суддівського самоврядування.

Отже, саме з ТУ ДСА України в м. Києві, до повноважень якого належить фінансове забезпечення діяльності місцевих загальних судів міста Києва, та яке здійснювало нарахування та виплату позивачу суддівської винагороди, підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу позивача, що свідчить про безпідставність твердження скаржника про необхідність залучення до участі у справі ДСА України.

Інші доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують, при цьому колегія суддів звертає увагу на ті обставини, що відповідно до правил п.41 «Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.ст.308, 311, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в м.Києві - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 червня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст.329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Текст постанови виготовлено 19 січня 2022 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді Л.В.Бєлова

А.Ю.Кучма