Справа № 826/15598/18
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Літвінова А.В.
суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2022 року Справа № 826/15598/18

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Губської Л.В., Кузьмишиної О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Управління Держпраці в Київській області на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 липня 2021 року у справі

за позовом Акціонерного товариства «Укртранснафта»

до Управління Держпраці в Київській області

про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

Акціонерне товариство «Укртранснафта» (далі - Позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Управління Держпраці в Київській області (далі - Відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови про накладання штрафу від 04.09.2018 № КВ1024/64/АВ/СП/ФС-419 у розмірі 11169,00 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 липня 2021 року адміністративний позов повністю.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що Відповідачем незаконно здійснено захід державного нагляду (контролю), який не може породжувати для суб`єкта господарювання жодних правових наслідків.

Разом з тим, суд зазначив, що накладення штрафу на підставі абзацу сьомого частини другої статті 265 Кодексу законів про працю України, за якою Позивача притягнуто до відповідальності, може мати місце за умови недопущення до проведення перевірки з питань додержання законодавства про працю юридичними та фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю. Втім, підставою прийняття оскаржуваного рішення слугувало надання АТ «Укртранснафта» документів, передбачених вимогою від 17.08.2018 № 1024, не у повному обсязі.

При цьому, суд звернув увагу на те, що на те, що листом від 20.08.2018 № 26-03/454/3082 АТ «Укртранснафта» повідомило інспектора праці Безхлібну В.В. про те, що документи та пояснення, зазначені у вимозі від про надання документів від 17.08.2018 № 1024, були вже надані інспектору праці Пащенку Б.І. під час інспекційного відвідування, що проводилось у період з 04.07.2018 по 12.07.2018.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про відмову в задоволенні позову в повному обсязі, стверджуючи, що Позивач вчинив саме те порушення, за яке його притягнуто до відповідальності.

При цьому, Апелянт стверджує, що інспектору, яким мало здійснюватися інспекційне відвідування Позивача, чинилися перешкоди, у зв`язку з чим проведення такого заходу виявилося неможливим. Водночас, Апелянт вказує, що Позивач не в повному обсязі надав витребувані в нього документи.

Разом з тим, Апелянт наполягає на законності проведення такого заходу контролю та, зокрема, на наявності відповідних правових підстав для його здійснення.

З цих та інших підстав Апелянт вважає, що оскаржуване ним рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.10.2021 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, наполягаючи на необґрунтованості доводів Апелянта та правильності висновків суду першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, на підставі наказу від 25.06.2018 № 2286 заступником начальника Головного управління Держпраці у Київській області Стахівським С.М. було оформлено направлення на проведення інспекційного відвідування від 25.06.2018 № 705.

Відповідно до даного наказу інспектора праці (головного державного інспектора) Пащенка Б.І. уповноважено провести інспекційне відвідування на предмет дотримання вимог законодавства про працю в АТ «Укртранснафта».

Питанням, яке підлягало контролю, відповідно до вказаного наказу є «додержання законодавства про працю».

За результатом проведеного інспекційного відвідування на предмет додержання вимог законодавства про працю в АТ «Укртранснафта», інспектором праці Пащенком Б.І. складено акт інспекційного відвідування юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю від 12.07.2018 № КВ705/59/АВ.

Відповідно до зазначеного акта, установлено дотримання вимог законодавства про працю в АТ «Укртранснафта».

У подальшому, на підставі наказу від 16.08.2018 № 2995, першим заступником начальника Головного управління Держпраці у Київській області Андрієнком В.С. оформлено направлення на проведення інспекційного відвідування від 16.08.2018 № 1024.

Відповідно до вказаного наказу інспектора праці (головного державного інспектора відділу з питань додержання законодавства застрахованих осіб, працевлаштування інвалідів, з питань дитячої праці та інших нормативно-правових актів управління з питань праці Головного управління Держпраці у Київській області) Безхлібну В.В. уповноважено провести інспекційне відвідування на предмет дотримання вимог законодавства про працю в АТ «Укртранснафта».

Питанням, яке підлягало контролю, відповідно до вказаного наказу є «додержання законодавства про працю щодо отримання грошових виплат».

Інспектором праці Безхлібною В.В. 17.08.2018 Позивачу було надано вимогу про надання документів від 17.08.2018 № 1024.

Відповідно до вказаної вимоги, уповноважену особу АТ «Укртранснафта» зобов`язано у строк до 14 год. 00 хв. 21.08.2018 надати наступні документи: довідку про реєстрацію в органах статистики; наказ про призначення керівника; особову картку форми П-2 керівника підприємства; штатний розпис; табелі обліку робочого часу за 2016 рік; наказ про призначення та звільнення ОСОБА_2 , відомості про виплату розрахункових коштів з датою такої виплати; відомості нарахування та виплати заробітної плати ОСОБА_2 у 2016 році; пояснення керівника щодо призначення та нарахування премій у 2016 році ( ОСОБА_2 ).

Листом від 20.08.2018 № 26-03/454/3082 АТ «Укртранснафта» повідомило інспектора праці Безхлібну В.В. про те, що документи та пояснення, перелічені у вимозі про надання документів від 17.08.2018 № 1024, уже були надані інспектору праці Пащенку Б.І. під час інспекційного відвідування, яке проводилось у період з 04.07.2018 по 12.07.2018.

Інспектором праці Безхлібною В.В. 23.08.2018 складено акт інспекційного відвідування юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю від 23.08.2018 № КВ 1024/64/АВ, відповідно до якого встановлено, що 17.08.2018 начальнику департаменту з управління персоналу Корнєву М.М. вручено направлення від 16.08.2018 № 1024 та вимогу від 17.08.2018 № 1024 у строк до 14.00 год. 21.08.2018 надати необхідні документи. Станом на 22.08.2018 за даним переліком документи надані не в повному обсязі, а саме: надано копії установчих документів АТ «Укратранснафта», наказів про прийняття та звільнення ОСОБА_2 , інформаційну довідка від 20.08.2018 стосовно виплат ОСОБА_2 , контракт від 19.10.2015, але не надано табелі обліку робочого часу за 2016 рік, відомості нарахування та виплати заробітної плати ОСОБА_2 у 2016 році, а також перелік документів, які були надані при попередньому інспекційному відвідувані 16.07.2018.

Відповідно до наказу від 03.12.2015 № 307-к ОСОБА_2 прийнято на роботу з 04.12.2015 за переведенням з НАК «Нафтогаз Україна» на посаду члена дирекції на умовах строкового трудового договору по 12.05.2016 включно, з оплатою праці відповідно до умов укладеного з ним контракту від 19.10.2015, підстава: рішення загальних зборів акціонерів ПАТ «Укртранснафта» від 03.05.2015 №39, рішення загальних зборів ПАТ «Укртранснафта» від 06.10.2015 №47, контракт від 19.10.2015, заява ОСОБА_2 від 19.10.2015.

Відповідно до наказу від 12.05.2016 № 130-к ОСОБА_2 члена дирекції ПАТ «"Укртранснафта» звільнено з роботи 12.05.2016 у зв`язку із закінченням строку трудового договору (контракту) п. 2 ст. 36 КЗпП України, підстава: п.7.1 Контракту від 19.10.2015 з членом дирекції ПАТ «Укртранснафта» ОСОБА_2 , наказ «По особовому складу» від 03.12.2015 № 307-к, рішення загальних зборів акціонерів ПАТ «Укртранснафта» від 13.05.2015 № 39, рішення загальних зборів акціонерів ПАТ «Укртранснафта» від 06.10.2015 № 47».

Відповідно до розділу ІІІ акта інспекційного відвідування юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю від 23.08.2018 № КВ1024/64/АВ в частині детального опису виявленого порушення вказано, що 17.08.2018 начальнику департаменту з управління персоналу Корнєву М.М. вручено направлення від 16.08.2018 № 1024 та вимогу від 17.08.2018 №1024 у строк до 14.00 год. 21.08.2018 надати необхідні документи. Станом на 22.08.2018 за даним переліком документи надані не в повному обсязі, чим було створено перешкоди для виконання покладених завдань на інспектора праці щодо здійснення контролю за додержанням законодавства про працю та загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

На підставі акта інспекційного відвідування, Головним управлінням Держпраці у Київській області винесено постанову від 23.08.2018 № КВ1024/64/АВ про накладення штрафу на Акціонерне товариство «Укртранснафта» за порушення абзацу 7 частини другої статті 265 Кодексу законів про працю України.

Позивач, вважаючи таку постанову протиправною, звернувся до суду з цим позовом.

Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Кодексом законів про працю України (далі - КЗпП України), Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 № 877-V (далі - Закон № 877-V), Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509 (далі - Порядок № 509), Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю та Порядком здійснення державного нагляду за додержанням законодавства про працю, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 № 295 (далі - Порядок № 295).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначено Законом № 877-V.

Відповідно до статті 1 вказаного Закону № 877-V державний нагляд (контроль) - це діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Частиною четвертою статті 2 Закону № 877-V передбачено, що заходи контролю здійснюються зокрема органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Згідно з частиною першою статті 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Порядком № 295 визначено процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 295, державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці, зокрема, виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин) (далі - виконавчі органи рад).

Питання проведення інспекційних відвідувань та організація невиїзних інспектувань регламентовано пунктом 5 Порядку № 295, підпунктом 3 якого встановлено, що інспекційне відвідування проводиться за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 47 цього пункту.

Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 КЗпП України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України «Про зайнятість населення» визначено Порядком № 509.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 509 штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками. Штрафи можуть бути накладені на підставі: рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації; акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об`єднаної територіальної громади; акта документальної виїзної перевірки ДФС, її територіального органу, в ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

Згідно з Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю та Порядком здійснення державного нагляду за додержанням законодавства про працю, затвердженими Постановою № 295, інспекційне відвідування є формою державного контролю за додержанням законодавства про працю, а перевірка формою державного нагляду.

Згідно з пунктом 6 Порядку № 509, про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб`єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п`ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Згідно з частинами першою, другою статті 265 КЗпП України посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі недопущення до проведення перевірки з питань додержання законодавства про працю, створення перешкод у її проведенні - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення.

Штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 КЗпП України визначено Порядком № 509.

Відповідно до пункту 2 вказаного Порядку, штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи). Штрафи можуть бути накладені на підставі: акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу.

Згідно з п. 16 Порядку № 295, у разі створення об`єктом відвідування перешкод у діяльності інспектора праці (відмова у допуску до проведення відвідування (ненадання інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування; перешкода в реалізації інших прав, передбачених пунктом 11 цього Порядку), відсутності об`єкта відвідування або уповноваженої ним особи за місцезнаходженням (адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, інших документах, що стали підставою для проведення відвідування), відсутності документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, складається акт про неможливість проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування із зазначенням відповідних причин, який за можливості підписується керівником об`єкта відвідування або іншою уповноваженою особою.

Наказом Міністерства соціальної політики України «Про затвердження форм документів, що складаються при здійсненні заходів державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, зайнятість та працевлаштування інвалідів» затверджено форму акта про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування.

Відповідно до п. 2 Порядку № 509 штрафи накладаються на підставі, зокрема акта про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави дійти висновку, що інспекційне відвідування є формою державного контролю за додержанням законодавства про працю, що належить до повноважень відповідача та проводиться на підставі і в порядку, чітко визначеному законодавством.

При цьому, виявлення під час вказаного заходу порушення суб`єктом господарювання законодавства про працю є підставою для притягнення особи до відповідальності саме за те діяння, що було нею вчинено, шляхом розгляду відповідної справи такої особи із забезпеченням їй можливості взяти участь в такому розгляді та реалізувати відповідні права.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що згідно з висновками контролюючого органу Позивачем надано не в повному обсязі витребувані в нього документи, що кваліфіковано ГУ Держпраці в Київській області як порушення абзацу 7 частини другої статті 265 КЗпП України.

Разом з тим, апеляційний суд відзначає, що вказаною нормою передбачено відповідальність за зовсім інші порушення, а саме за недопущення до проведення перевірки з питань додержання законодавства про працю або створення перешкод у її проведенні.

Втім, створення перешкод передбачає активну поведінку посадової особи об`єкту відвідування, направлену на перешкоджання інспектору під час здійснення інспекційного відвідування в його проведенні, отриманні необхідної інформації, тобто в реалізації своїх повноважень, що відповідно до приписів пункту 16 Порядку № 295, є підставо для складання акта про неможливість проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

Водночас, апеляційний суд відзначає, що за результатами інспекційного відвідування Позивача контролюючим органом було складно зовсім інший акт, а акт інспекційного відвідування юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю.

Більше того, як було правильно встановлено судом першої інстанції, листом від 20.08.2018 № 26-03/454/3082 Позивач повідомив інспектора праці Безхлібну В.В. про те, що документи та пояснення, перелічені у вимозі від 17.08.2018 № 1024 про надання документів, вже надавалися інспектору праці Пащенку Б.І. під час інспекційного відвідування, що проводилось у період з 04.07.2018 по 12.07.2018, а отже були у розпорядженні контролюючого органу.

Також, судова колегія відзначає й те, що ані до суду першої інстанції, ані під час апеляційного провадження Відповідачем не було надано доказів, які б підтверджували належне повідомлення Позивача про розгляду його справи щодо накладення штрафу за порушення законодавства про працю та, відповідно, забезпечення йому реальної можливості реалізувати свої права.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що оскаржувана Позивачем постанова про накладання штрафу від 04.09.2018 № КВ1024/64/АВ/СП/ФС-419 була прийнята Відповідачем без дотримання відповідної процедури, що в сукупності з відсутністю належних і достатніх доказів вчинення Позивачем саме того порушення, за яке його було притягнуто до відповідальності, свідчить про нікчемність відповідних наслідків та протиправність вказаної постанови.

При цьому, колегія суддів зазначає, що Європейським судом з прав людини у справах «Гефген проти Німеччини», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» «Балицький проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України» сформовано доктрину «плодів отруйного дерева» (fruit of the poisonous tree), відповідно до якої , якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з його допомогою, будуть такими ж.

У пунктах 70-71 рішення по справі «Рисовський проти України» (заява № 29979/04) Європейський Суд з прав людини, аналізуючи відповідність мотивування Конвенції, підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування», зазначивши, що цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), заява № 33202/96, пункт 120, «Онер`їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), заява № 48939/99, пункт 128, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), № 21151/04, пункт 72, «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, пункту 51). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, пункт 74, «Тошкуца та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, пункт 37) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), пункт 128, та «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), пункт 119).

Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, пункт 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (там само). З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява № 36548/97, пункт 58). Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, пункт 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справах «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява № 36548/97, пункт 58, «Ґаші проти Хорватії» (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, пункт 40, «Трґо проти Хорватії» (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, пункт 67).

Відповідно до ст. 6 КАС України ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» висновки Європейського суду з прав людини є джерелом права.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо протиправності оскаржуваної Позивачем постанови органу Держпраці та наявності достатніх правових підстав для її скасування і задоволення позову в цій справі.

Доводи Апелянта про те, що Позивач вчинив саме те порушення, за яке його притягнуто до відповідальності, судова колегія відхиляє як безпідставні з огляду на вищезазначене.

Твердження Апелянта про те, що інспектору, яким мало здійснюватися інспекційне відвідування Позивача, чинилися перешкоди, у зв`язку з чим проведення такого заходу виявилося неможливим, оскільки, Позивач не в повному обсязі надав витребувані в нього документи, колегія суддів вважає необґрунтованими, так як було встановлено раніше відповідні документи надавалися Позивачем і були в розпорядження контролюючого органу, а крім того, такі обставини, на які посилається Апелянт, не були оформлені у порядку, передбаченому чинним законодавством (шляхом складання відповідного належного акта).

Тож, твердження Апелянта щодо законності проведення інспекційного відвідування та, зокрема, на наявності відповідних правових підстав для його здійснення, не спростовують вищезазначені порушення і не надають достатніх правових підстав для визнання спірної постанови правомірною.

Надаючи оцінку всім доводам Апелянта, судова колегія також приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Отже, проаналізувавши всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції щодо протиправності прийнятої Відповідачем спірної постанови.

Таким чином, судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга Управління Держпраці в Київській області підлягає залишенню без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 липня 2021 року - без змін.

Розподіл судових витрат.

З огляду на результат розгляду цієї справи, відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Держпраці в Київській області - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 липня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 25 січня 2022 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: Л.В. Губська

О.М. Кузьмишина