Справа № 640/8270/21
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2022-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/8270/21 Головуючий у 1 інстанції: Добрянська Я.І.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Вівдиченко Т.Р.

Суддів Аліменка В.О.

Костюк Л.О.

За участю секретаря Мельник К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Науково-виробничого Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Інтер" на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 жовтня 2021 року у справі за заявою Науково-виробничого Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Інтер" про ухвалення додаткового рішення по справі за адміністративним позовом Науково-виробничого Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Інтер" до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - Науково-виробниче Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро-Інтер" звернувся до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 вересня 2021 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Сазонова Дмитра Костянтиновича від 09.03.2021 р. про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження № 60748257.

До суду першої інстанції від Науково-виробничого Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Інтер" надійшла заява про ухвалення додаткового рішення по справі стосовно стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) понесених витрат на правничу допомогу у розмірі 40 000,00 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 жовтня 2021 року заяву Науково-виробничого Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Інтер" про ухвалення додаткового рішення по справі - задоволено частково. Стягнуто на користь Науково-виробничого Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Інтер" понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 2 000 ( дві тисячі гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Не погодившись з ухвалою суду, Науково-виробниче Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро-Інтер" звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати додаткове рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким заяву Науково-виробничого Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Інтер" задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує, що понесені витрати на надання правничої допомоги є співмірним, відповідачем у справі не було подано клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, не було спростовано жодним чином доводів позивача про їх обґрунтованість. Також, апелянт зазначає, що виходячи з Договору та додатку до договору, розмір правничої допомоги є фіксований та змінювався у залежності від обсягу послуг та витраченого часу адвокатом у даній справі.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Положення ч.ч. 1-2 ст. 134 КАС України визначають, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року №5076-VI (далі - Закон №5076-VI).

У відповідності до частини 1 статті. 26 Закону №5076-VI, адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги; документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Пунктом 9 частини 1 статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI, видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

В силу вимог ч. 3 ст. 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Положеннями частини 7 статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Матеріали справи свідчать, що представником Науково-виробничого Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Інтер" - Васюк М.М. подано до суду першої інстанції заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просив стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесені ним витрати на правничу допомогу у розмірі 40 000,00 грн.

На підтвердження здійснення витрат на професійну правничу допомогу заявником надано:

- Договір про надання правової допомоги №16 від 22 березня 2021 року;

- Додаток №1 від 22 березня 2021 року до Договору №16 про надання правової допомоги від 22.03.2021;

- Акт від 22 вересня 2021 року наданих послуг згідно Договору №16 про надання правової допомоги від 22.03.2021;

- Звіт від 22 вересня 2021 року про обсяг наданих послуг згідно Договору №16 про надання правової допомоги від 22.03.2021.

Як вбачається з матеріалів справи, між Адвокатським об`єднанням «ВР Партнерс» (Адвокатське об`єднання) та Науково-виробничим Товариством з обмеженою відповідальністю "Агро-Інтер" (Клієнт) укладено Договір про надання правової допомоги №16 від 22 березня 2021 року (а.с. 58-62).

Відповідно до пункту 1 Додаток №1 від 22 березня 2021 року до Договору №16 про надання правової допомоги від 22.03.2021, розмір гонорару Адвокатського об`єднання за надання Послуг, згідно цього Договору є фіксованим та складає 40 000,00 гривень, сплачується Клієнтом в порядку п. 5.2, 5.3 Договору. Гонорар (вартість послуг) за цим Договором оплачується Клієнтом протягом 30 (тридцяти) робочих днів з дати набрання чинності судового Рішення (Ухвали) у справі на підставі виставленого рахунку (а.с. 63).

Із Акту від 22 вересня 2021 року наданих послуг згідно Договору №16 про надання правової допомоги від 22.03.2021 та Звіту від 22 вересня 2021 року про обсяг наданих послуг вбачається, що Адвокатським об`єднанням були надано наступну правничу допомогу:

1. Проведення правового аналізу наданих документів Клієнтом, аналіз законодавчої бази, що регулює спірні відносини, вивчення судової практики, формування позиції та консультування Клієнта у справі № 640/8270/21; підготовка та подання позовної заяви від 26.03.2021 про визнання протиправної та скасування постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Сазонова Дмитра Костянтиновича від 09.03.2021 про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження № 60748257 - кількість витрачених годин 17,5, вартістю 35 000,00 грн;

2. Підготовка та подання заяви про усунення недоліків позовної заяви від 13.04.2021 у справі № 640/8270/21 - кількість витрачених годин 0,5, вартістю 1 000,00 грн;

3. Підготовка та подання відповіді від 06.06.2021 на відзив у справі № 640/8270/21 - кількість витрачених годин 2, вартістю 4 000,00 грн.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч. 9 ст. 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін.

При цьому, принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який, як вже було зазначено вище, включає у себе такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони. Крім того, врахування таких критеріїв не ставиться законодавцем у залежність від результату розгляду справи.

Задовольняючи частково заяву Науково-виробничого Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Інтер" про ухвалення додаткового рішення по справі, суд першої інстанції виходив з того, що сума судових витрат на правничу допомогу у розмірі 2000 грн. є обґрунтованою, пропорційною до предмета спору, з дотриманням критерію розумності розміру, співмірною з обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт щодо розгляду даної справи.

Разом з тим, в апеляційній скарзі Науково-виробниче Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро-Інтер" вказує, що понесені витрати на надання правничої допомоги є співмірним, відповідачем у справі не було подано клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, не було спростовано жодним чином доводів позивача про їх обґрунтованість.

З даного приводу, слід зазначити наступне.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постановах від 29 листопада 2021 року у справі № 420/13285/20, від 14 липня 2021 року у справі № 808/1849/18 вказав наступне: «…Відповідно до конкретної та послідовної практики Верховного Суду, визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо».

Аналогічні правила застосовуються у постановах Верховного Суду від 09 березня 2021 року у справі №200/10535/19-а, від 18 березня 2021 року у справі №520/4012/19, від 23 квітня 2021 року у справі №521/15516/19, від 14 червня 2021 року у справі №826/13244/16.

Такі ж критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції, зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З огляду на викладене, обраховуючи доцільність понесених позивачем витрат належить аналізувати через призму не тільки долучених доказів понесених витрат на правову допомогу, але і з урахуванням складності справи та складності наданих послуг.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що зазначені в Акті наданих послуг від 22.09.2021 послуги з проведення правового аналізу наданих документів Клієнтом, аналіз законодавчої бази, що регулює спірні відносини, вивчення судової практики, формування позиції не може бути віднесена до правничої допомоги.

Також, слід зазначити, що у позовній заяві Науково-виробничого Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Інтер" відсутні будь-які посилання на судову практику.

Крім того, як вірно зазначив суд першої інстанції, подання заяви про усунення недоліків шляхом долучення документу про сплату судового збору не може включатись до витрат на професійну правову допомогу, оскільки, ця процесуальна дія пов`язана з виправленням недоліків, що були допущені при поданні позовної заяви, та по своїй суті не є "правовою допомогою".

Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Згідно висновку Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладеного у постанові від 29 липня 2021 року у справі №160/5098/19, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також, судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим, суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Колегія суддів наголошує на тому, що предметом спору є визнання протиправною та скасування постанови відповідача про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження на суму 300,00 грн.

Таким чином, колегія суддів вважає, що визначений розмір правової допомоги у сумі 40 000,00 грн є непропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову - 300,00 грн., а тому, не відповідає критерію розумної необхідності таких витрат.

Апелянт зазначає, що, виходячи з Договору та додатку до договору, розмір правничої допомоги є фіксований та змінювався у залежності від обсягу послуг та витраченого часу адвокатом у даній справі.

Разом з тим, згідно вимог частини 3 статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З огляду на зазначене, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що потрачений адвокатом час на надання правової допомоги - 20 годин не відповідає складності даної справи, з огляду на предмет спору.

Відповідно до статті 17 Закону «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У пункті 269 Рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить йому суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткову обґрунтованість заяви Науково-виробничого Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Інтер" про ухвалення додаткового рішення у справі та наявність правових підстав для її часткового задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв додаткове рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Науково-виробничого Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Інтер" залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Вівдиченко Т.Р.

Судді Аліменко В.О.

Костюк Л.О.

Повний текст постанови виготовлено 20.01.2022 р.