Справа № 280/12211/21
Суддя: Чернова Жанна Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ЗАЛИШЕННЯ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ БЕЗ РОЗГЛЯДУ

10 лютого 2022 року Справа № 280/12211/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Чернової Ж.М., за участю за участю помічника судді, який виконує обов`язки секретаря судового засідання - Півоварової В.П.,

позивача ОСОБА_1

розглянувши у підготовчому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДФС в Запорізькій області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Запорізького окружного адміністративного суду перебуває вищезазначена адміністративна справа за позовною заявою ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління ДФС в Запорізькій області (далі - відповідач), в якій позивач просить суд визнати протиправними дії відповідача щодо звільнення позивача з податкової міліції без законної підстави та з порушенням статей Кодексу законів про працю України, зокрема статей 42 та 49-2, з порушенням статей Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, зокрема пункту «г» ст.64 та іншого законодавства України.

Ухвалою суду від 10.12.2021 позовну заяву залишено без руху. У встановлений строк позивачем подано до суду заяву про поновлення строку звернення до суду. В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначає, що процедура його звільнення у встановлений спосіб або порядок та належним чином не розпочато та не закінчено, необхідний розрахунок при звільненні не здійснено. За таких обставин, просить поновити строк звернення до адміністративного суду.

Ухвалою суду від 10.01.2022 відкрито загальне позовне провадження у справі, підготовче засідання призначене на 10.02.2022, зобов`язано відповідача надати пояснення стосовно посилань позивача щодо процедури його звільнення, викладених у заяві позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

10.02.2022 у підготовче судове засідання позивач з`явився. Відповідач у підготовче судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, жодних пояснень, клопотань від відповідача на адресу суду не надходило.

У підготовчому засіданні судом поставлено питання щодо строків звернення до суду, поновлення строку звернення до суду.

Позивач у підготовчому засіданні підтримав заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, інших пояснень, обґрунтувань щодо поважності причин пропуску звернення до суду, не надано.

Вирішуючи питання щодо поновлення строку звернення до суду із цим позовом суд виходить з наступного.

У відповідності до частини 6 статті 161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

При цьому, як зазначив Верховний Суд у постанові від 08.07.2021 у справі № 9901/89/21, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Початок перебігу строку звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на звернення з позовом, тобто коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Порівняльний аналіз словоформ «дізналася» та «повинна була дізнатися» дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Так, обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку звернення до суду, позивач повторно посилається на ті самі обставини, яким вже надано оцінку судом в ухвалі від 10.12.2021 про залишення позовної заяви без руху.

В силу положень частини 5 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк, а отже важливим елементом при зверненні до адміністративного суду є відлік часу з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач просить визнати протиправними дії відповідача щодо звільнення позивача з податкової міліції (наказ ГУ ДФС в Запорізькій області по особовому складу №18-о від 10.02.2006).

Водночас позивачем не повідомлено суду жодних обставин, які перешкоджали особисто позивачеві звернутися за захистом своїх прав та інтересів до суду, враховуючи його звільнення з посади та органів податкової міліції ще у лютому 2006 року.

Тобто, враховуючи наявні матеріали справи, суд вважає, що починаючи з 10.02.2006 позивач мав бути обізнаним про своє звільнення та його підстави.

Проте з даним адміністративним позовом до Запорізького окружного адміністративного суду позивач звернувся лише 09.12.2021.

Конституція України гарантує право кожного на судовий захист своїх прав та інтересів, що включає також право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. При цьому звернення до суду може здійснюватися у межах встановленого строку.

Слід зазначити, що встановлення строків звернення до адміністративного суду у системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (як правило, суб`єкта владних повноважень у адміністративних справах) та інших осіб того, що зі спливом встановленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії у часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням.

Обґрунтовуючи важливість дотримання принципу правової визначеності, ЄСПЛ сформовано практику, відповідно до якої національними судами пріоритетність має надаватися дотриманню встановлених процесуальним законом строків звернення до суду, а поновлення пропущеного строку допускається лише у виняткових випадках, коли мають місце не формальні та суб`єктивні, а об`єктивні та непереборні причини їх пропуску.

Зокрема, ЄСПЛ у справах "Світлана Науменко проти України", "Трегубенко проти України", "Праведна проти Росії", "Желтяков проти України" зазначає, що у випадках перегляду судових рішень, як у порядку нагляду, так і у зв`язку з нововиявленими обставинами, національним судам необхідно забезпечувати дотримання учасниками справи встановлених строків та не допускати того, щоб за допомогою таких процесуальних механізмів як продовження строку на оскарження, було порушено принцип правової визначеності.

Так, в одному із своїх рішень ЄСПЛ встановив порушення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод з тієї причини, що строк на оскарження був продовжений по завершенню значного періоду часу не для усунення серйозних судових помилок, а лише з метою повторного розгляду та ухвалення нового рішення у справі (справа "Пономарьов проти України", п. п. 41-42).

Крім того, чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, а також строки для подання апеляційної чи касаційної скарги, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. Однак, для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення судами пропущеного строку, оскільки національним законодавством вирішення цього питання віднесено до дискреційних повноважень суду.

Тому, при визначенні початку цього строку суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльності), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Будь-яких доказів та пояснень, які б підтверджували необізнаність саме позивача про наявність оскаржуваного наказу матеріали справи не містять.

Як зазначив Верховний Суд у своєму рішенні від 08.08.2019 справа №127/13736/16-а, адміністративне провадження №К/9901/42788/18 "незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду".

При оцінюванні поважності причин пропуску строку звернення до суду та прийнятті рішень про його поновлення ЄСПЛ, як правило, враховує: 1) складність справи, тобто, обставини і факти, що ґрунтуються на праві (законі) і тягнуть певні юридичні наслідки; 2) поведінку заявника; 3) поведінку державних органів; 4) перевантаження судової системи; 5) значущість для заявника питання, яке знаходиться на розгляді суду, або особливе становище сторони у процесі (справи "Бочан проти України", "Смірнова проти України", "Федіна проти України", "Матіка проти Румунії" та інші).

Водночас навіть наявність об`єктивних та непереборних обставин, що обумовлюють поважність причин пропуску строку звернення до суду, не може розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення пропущеного строку (справа "Олександр Шевченко проти України", п. 27), оскільки у випадку, якщо минув значний проміжок часу з моменту закінчення пропущеного строку, відновлення попереднього становища учасників справи, що може бути зумовлено скасуванням рішення або визнанням незаконної дії (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, буде значно ускладнено та може призвести до порушення прав та інтересів інших осіб.

Аналіз практики ЄСПЛ свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку.

Суд зауважує, що вирішення питання про поновлення строку звернення до суду суд здійснює виключно з ініціативи та у межах наведених доводів заінтересованої особи. Однак, з пояснень позивача та зі змісту заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, підстав поважності такого пропуску не встановлено.

Згідно із ч. 3 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно із п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

За приписами ч. 15 ст. 171 КАС України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

З врахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку із пропуском позивачем строку звернення до суду та відсутністю поважних причин для його поновлення.

Керуючись ст.ст. 123, 171, 240, 241, 243, 248, 256 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними підстави, вказані у заяві ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду.

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Головного управління ДФС в Запорізькій області (69107, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.166, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - залишити без розгляду - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 294 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалу в повному обсязі виготовлено та підписано 11.02.2022.

Суддя Ж.М. Чернова