Справа № 280/449/22
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2022-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

11 лютого 2022 року Справа № 280/449/22 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сіпаки А.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Запорожспецсплав (69015, м. Запоріжжя, вул. Мінська, буд. 5, ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, ) про визнання дій протиправними та скасування наказу

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю Запорожспецсплав (далі позивач) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі відповідач), в якій позивач просить суд:

визнати неправомірними дії Головного управління ДПС у Запорізькій області щодо проведення документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю Запорожспецсплав (3) з 10.01.2022 року тривалістю 20 робочих днів за період діяльності з 01.07.2019 по 30.09.2021 з метою перевірки питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства та з 01.10.2016р. по 30.06.2019 р. з метою перевірки з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування;

скасувати наказ Головного управління ДПС у Запорізькій області № 3799-п від 29.12.2021 Про проведення документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю Запорожспецсплав (3).

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що змінами внесеними у Податковий кодекс України (перший пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX в редакції Закону № 540-ІХ від 30.03.2020р.: із змінами, внесеними згідно із Законом № 591-ІХ від 13.05.2020р.), а саме: пунктом 522 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу установлено мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно). Постановою КМУ № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» продовжено дію карантину до 31.03.2022. Зазначає, що оскільки норми постанови КМУ «Про скорочення строку дії обмеження в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок» № 89 від 03.02.2021, який є підзаконним нормативно-правовим актом, суперечать п. 52.2 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу, то слід застосовувати норми вищої юридичної сили. Крім того, вказує, що оскаржуваний наказ в установленому законом порядку не надсилався. Аналізуючи приписи чинного законодавства позивач наголосив на протиправності дій відповідача. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 14.01.2022 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін.

07.02.2022 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, де відповідач не погоджується з позовними вимогами, оскільки вимоги п. 52.2 підрозділу 10 розділу XX Перехідні положення» Податкового кодексу України повязані та прямо відсилають до актів Кабінету Міністрів України, на підставі яких введений та продовжений у подальшому карантин. Так Кабінету Міністрів України надано право скорочувати строк дії обмежень, заборон, пільг та гарантій, встановлених відповідними законами України, прийнятими з метою запобігання виникненню і поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, крім випадків, коли зазначене може привести до обмеження конституційних прав чи свобод особи. На підставі вимог п. 4 розділу ІІ Закону України від 17.09.2020 № 909-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» уряд прийняв Постанову КМУ № 89 від 03.02.2021, якою скоротив строк дії обмежень, встановлених п. 52.2 підрозділу 10 розділу XX Перехідні положення» Податкового кодексу України, в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок, дозволивши проведення таких перевірок юридичних осіб. Також відповідач зазначив про безпідставність посилання позивача про ненадсилання оспорюваного наказу, оскільки відповідно до копії фіскального чеку та рекомендованого повідомлення наказ було надіслано 30.12.2021 на адресу позивача. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Статтею 258 КАС України передбачено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до п. 10 ч.1 ст. 4 КАС України, письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 243 КАС України, у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Згідно з ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Розглянувши адміністративний позов та додані до нього матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких він ґрунтується, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, в їх сукупності, суд зазначає наступне.

Суд, оцінивши обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

Судом встановлено, що підставі вимог п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. 75.1 ст. 75, п. 77.1, п. 77.4 ст. 77 ПК України, п. 2 ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 р. № 2464 та відповідно до затвердженого плану-графіку проведення документальних планових перевірок суб`єктів господарювання на 2022 рік, з урахуванням Постанови КМУ від 03.02.2021 р. № 89 «Про скорочення строку дії обмеження в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок» 29.12.2021 року Головним управлінням ДПС у Запорізькій області виданий наказ № 3799-п «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Запорожспецсплав», відповідно до якого, в період з 10 січня 2022 року тривалістю 20 робочих днів, вирішено провести документальну виїзну перевірку за період діяльності з 01.07.2019 по 30.09.2021 з метою перевірки питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства та з 01.07.2019 по 30.09.2021 з питання своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

30.12.2021 було складене повідомлення № 178/4/08-01-07-13-10 про проведення документальної планової виїзної перевірки.

Відповідно до матеріалів справи Головним управлінням ДПС у Запорізькій області позивачу було направлено поштове відправлення з копією оскаржуваного наказу № 3799-п та повідомлення № 178/4/08-01-07-13-10, яке було отримане уповноваженою особою за довіреністю 12.01.2022.

06.01.2022 були видані направлення на проведення документальної планової виїзної перевірки № 14, № 15, № 16, в яких зазначено проведення перевірки з 10.01.2022 року тривалістю 20 робочих днів.

10.01.2022 посадовими особами Головного управління ДПС у Запорізькій області був складений акт № 24/08-01-07-01/32068473 про відмову в допуску до проведення / відмову від проведення документальної планової/позапланової виїзної перевірки, фактичної перевірки, відповідно до якого позивачу 30.12.2022 надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки від 29.12.2021 №3799-п та письмове повідомлення від 30.12.2021 № 178/4/08-01-07-13-10. Також в акті вказано, що посадові особи податкового органу прибули до позивача за його місцезнаходженням (податковою адресою), ними виконані умови для допуску до проведення перевірки, а саме предявлено під розписку направлення на проведення перевірки від 06.01.2022 № 14, та службове посвідчення від 27.10.2021 РЕ № 000876, головний державний інспектор Панченко О.І., направлення на проведення перевірки від 06.01.2022 № 15, та службове посвідчення від 27.10.2021 РЕ № 000812, головний державний інспектор Галаган К.В., проте представник ТОВ «Запорожспецсплав» Корольов Д.О. відмовив в допуску до проведення / відмовився від проведення перевірки, оскільки дія працівників ГУ ДПС у Запорізькій області та наказ від 29.12.2021 № 3799-п протиправні та незаконні.

Акт № 24/08-01-07-01/32068473 від 10.01.2022 року про відмову в допуску до проведення / відмову від проведення документальної планової/позапланової виїзної перевірки, фактичної перевірки представник позивача отримав 10.01.2022 року, що підтверджено відповідним підписом.

Не погоджуючись із дією суб`єкта владних повноважень, та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся із зазначеним позовом до суду.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному аналізі в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд виходить з таких мотивів та норм права.

Відповідно до п.п. 1.1. ст. 1 Податкового кодексу України, Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

За приписами п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) перевірки, які проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.

Так, підпунктом 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України встановлено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Порядок проведення документальних планових перевірок визначений статтею 77 Податкового кодексу України.

Документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок. План-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки (п. 77.1. ст. 77 ПКУ).

Про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом (абзац 1 п. 77.4 ст. 77 ПКУ).

Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому (його представнику) не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки надіслано (вручено) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки (абзац 2 п. 77.4 ст. 77 ПКУ).

Суд досліджено докази направлення 30.12.2021 податковим органом позивачу копії наказу №3799-п від 29.12.2021 та копії повідомлення № 178/4/08-01-07-13-10, а також підтвердження отримання уповноваженою особою позивача згаданих документів 12.01.2022, що спростовує твердження позивача щодо неотримання наказу про проведення перевірки, однак підтверджує факт отримання оспорюваного наказу вже після дати, з якої така перевірка повинна розпочатися.

Тобто, на момент початку проведення перевірки відповідач не мав підтвердження того, що платнику податків вручено рекомендований лист, яким направлялися повідомлення та наказ, що не дає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної планової виїзної перевірки платника. При цьому, посадові особи контролюючого органу не зобов`язані встановлювати особу, яка від імені платника отримала рекомендований лист, чи перевіряти її повноваження.

Згідно п. 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Суд зазначає, що невиконання вимог щодо повідомлення платника податків про перевірку до початку її проведення призводить не лише до визнання незаконною перевірки, але й відсутності правових наслідків такої.

Також, суд вважає помилковими твердження відповідача щодо відхилення доводів позивача стосовно наявності мораторію на проведення документальної планової виїзної перевірки, з огляду на таке.

За приписами статті 2 Податкового кодексу України, зміна положень цього Кодексу може здійснюватися виключно шляхом внесення змін до цього Кодексу.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 17.03.2020 року №533-ІХ, який набрав чинності з 18.03.2020 року, підрозділ 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України був доповнений пунктом 52-2 такого змісту:

«Установити мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18 березня по 31 травня 2020 року, крім документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу.

Інформація про перенесення документальних планових перевірок, які відповідно до плану-графіку проведення планових документальних перевірок мали розпочатися у період з 18 березня по 31 травня 2020 року та на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" не були розпочаті, включається до оновленого плану-графіку, який оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, до 30 березня 2020 року.

Документальні та фактичні перевірки, що були розпочаті до 18 березня 2020 року та не були завершеними, тимчасово зупиняються на період до 31 травня 2020 року. Таке зупинення перериває термін проведення перевірки та не потребує прийняття будь-яких додаткових рішень контролюючим органом.

На період з 18 березня по 31 травня 2020 року зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу.»

В подальшому, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 року №540-ІХ, який набрав чинності з 02.04.2020 року, абзац перший пункту 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України був замінений сімома новими абзацами такого змісту:

« 52-2. Установити мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18 березня по 31 травня 2020 року, крім:

документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу;

фактичних перевірок в частині порушення вимог законодавства в частині:

обліку, ліцензування, виробництва, зберігання та транспортування пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів;

цільового використання пального та спирту етилового платниками податків;

обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками;

здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, з підстав, визначених підпунктами 80.2.2, 80.2.3 та 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 цього Кодексу".

У зв`язку з цим абзаци другий - четвертий вважати відповідно абзацами восьмим - десятим;

доповнити абзацом одинадцятим такого змісту:

«Камеральна перевірка податкової декларації (крім податкової декларації з податку на додану вартість) за звітні (податкові) періоди березень - травень 2020 року, або уточнюючих розрахунків (крім уточнюючих розрахунків з податку на додану вартість), що були подані платниками податків протягом березня - травня 2020 року, може бути проведена лише протягом 60 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання».

Також, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо додаткової підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 13.05.2020 року №591-ІХ, який набрав чинності з 29.05.2020 року, абзац перший пункту 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України був змінений, та встановлював, що мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19),

При цьому, за приписами абзацу дев`ятого пункту 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України (в редакції Закону України від 13.05.2020 року №591-ІХ) документальні та фактичні перевірки, що були розпочаті до 18 березня 2020 року та не були завершеними, тимчасово зупиняються на період по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19). Таке зупинення перериває термін проведення перевірки та не потребує прийняття будь-яких додаткових рішень контролюючим органом.

Дію карантину введено на всій території України Постановою КМУ №311 від 11.03.2020 року (до якої вносились численні зміни та доповнення), та на час виникнення спірних правовідносин в цій справі, дія карантину не завершена.

Постановами від 09 грудня 2020 № 1236, від 21.04.2021 № 405, від 16.06.2021 № 611, від 15.12.2021 № 1336 Кабінетом Міністрів України прийнято рішення про продовження дії карантину.

Таким чином, з 18.03.2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19 встановлений мораторій на проведення документальних планових виїзних перевірок.

Враховуючи зазначені норми Законів, та встановлені судом фактичні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, а саме встановлення відсутності факту початку проведення до 18.03.2020 року документальної планової виїзної перевірки, суд погоджується з доводами позивача, щодо відсутності у податкового органу правових підстав для прийняття оскаржуваного наказу від 29.12.2021 року №3799-п.

При цьому, суд вважає помилковими доводи податкового органу щодо застосування у спірних правовідносинах положень Постанови Кабінету Міністрів України від 03.02.2021 року № 89, яка була прийнята на підставі пункту 4 розділу II «;Прикінцеві положення» Закону України від 17 вересня 2020 р. № 909-IX «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік».

Так, 17.09.2020 року був прийнятий Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» №909-ІХ, який набрав чинності з 04.10.2020 року, та пунктом 4 розділу II «Прикінцеві положення» якого, у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, надано право Кабінету Міністрів України скорочувати строк дії обмежень, заборон, пільг та гарантій, встановлених відповідними законами України, прийнятими з метою запобігання виникненню і поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, крім випадків, коли зазначене може призвести до обмеження конституційних прав чи свобод особи.

Посилаючись саме на пункт 4 розділу II «Прикінцеві положення» Закону України від 17 вересня 2020 р. № 909-IX «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», Кабінет Міністрів України 03.02.2021 року прийняв постанову №89 «Про скорочення строку дії обмеження в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок», якою, зокрема, скоротив строк дії обмежень, встановлених пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок, дозволивши проведення таких видів перевірок юридичних осіб, як, окрім іншого, тимчасово зупинених документальних та фактичних перевірок, що були розпочаті до 18 березня 2020 р. та не були завершеними, та документальних перевірок, право на проведення яких надається з дотриманням вимог пункту 77.4. статті 77 Кодексу (документальних планових перевірок).

Не зважаючи на те, що, пункт 4 розділу II «Прикінцеві положення» Закону України від 17 вересня 2020 р. № 909-IX, на час виникнення спірних правовідносин, не був визнаний неконституційним, та Постанова КМУ №89 від 03.02.2021 не визнана нечинною у вставленому законом порядку, суд вважає, що вказані нормативно-правові акти не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, з огляду на таке.

Суд зазначає, що, оскільки предмет закону про Державний бюджет України чітко визначений у Конституції України, то цей закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов`язків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України (абзац восьмий пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статей 29, 36, частини другої статті 56, частини другої статті 62, частини першої статті 66, пунктів 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46 статті 71, статей 98, 101, 103, 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» (справа про соціальні гарантії громадян) від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007).

Враховує суд також і приписи статті 2 Податкового кодексу України, за якими зміна положень цього Кодексу може здійснюватися виключно шляхом внесення змін до цього Кодексу. Проте як Закон України від 17 вересня 2020 р. № 909-IX не є законом про внесення змін до Податкового кодексу України.

Зазначає також суд і про те, що зміни Податкового кодексу України вносяться виключно законом, ухваленим уповноваженим на те органом Верховною Радою України, яка є єдиним органом законодавчої влади в Україні (ст. 75 Конституції України), а тому у спірних правовідносинах, в силу приписів ст. 8 Основного Закону, не можуть бути застосовані прийняті Кабінетом Міністрів України, який у своїй діяльності зобов`язаний керуватись Конституцією (ч. 3 ст. 113 Основного закону) будь-які постанови і розпорядження, які спрямовані на зміну правовідносин, чітко визначених Податковим кодексом України.

Встановлені судом обставини у їх сукупності, свідчать про протиправність оскаржуваного наказу та про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «Запорожспецсплав» щодо визнання протиправним та скасування наказу Головного управління ДПС у Запорізькій області від 29.12.2021 № 3799-п та визнання протиправності дій щодо проведення документальної планової виїзної перевірки.

У ході розгляду справи суд надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору та здатні вплинути на результат вирішення спору. Інші доводи сторін висновки суду не спростовують.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень не надав до суду достатні, беззаперечні докази в обґрунтування обставин, на яких ґрунтується його відзив, і не довів правомірність його дій.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 241, 243-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Запорожспецсплав (69015, м. Запоріжжя, вул. Мінська, буд. 5, ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, ) про визнання дій протиправними та скасування наказу задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Запорізькій області щодо проведення документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю Запорожспецсплав (3) з 10.01.2022 року тривалістю 20 робочих днів за період діяльності з 01.07.2019 по 30.09.2021 з метою перевірки питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства та з 01.10.2016 по 30.06.2019 з питання своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДПС у Запорізькій області № 3799-п від 29.12.2021 Про проведення документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю Запорожспецсплав (3).

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Запорожспецсплав (69015, м. Запоріжжя, вул. Мінська, буд. 5, ) сплачену суму судового збору в розмірі 4962 грн. (чотири тисячі дев`ятсот шістдесят дві гривні) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 166, м.Запоріжжя, 69107).

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 11.02.2022.

Суддя А.В. Сіпака