Справа № 420/20274/21
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2022-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/20274/21

Категорія: 109020000 Головуючий в 1 інстанції: Юхтенко Л.Р.

Місце ухвалення: м. Одеса

Дата складання повного тексту: 29.10.2021 р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Бітова А.І.

суддів - Лук`янчук О.В.

- Ступакової І.Г.

при секретарі - Сузанській І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Іванівської селищної ради Одеської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Іванівської селищної ради Одеської області (далі Іванівська СР) про визнання протиправною бездіяльності, яка полягає у не розгляді заяви позивача від 03 листопада 2020 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду та зобов`язання вчинити певні дії.

Разом з позовом до суду, надійшла заява представника ОСОБА_1 про забезпечення позову, в якій заявник просив вжити заходів забезпечення позову, шляхом заборони відповідачу вчиняти будь-які дії, пов`язані з передачею у власність або користування земельної ділянки призначення із земель колективної власності колишнього КСП "Перемога", розташованої за адресою: Білчанська сільська рада Іванівського району Одеської області, комплекс будівель та споруд №7, іншим особам у тому числі надавати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення вищевказаної земельної ділянки, затверджувати проекти відведення даної земельної ділянки.

Обґрунтовуючи подану заяву, позивач вказував, що рішенням сесії Білчанської сільської ради Іванівського району Одеської області від 12 лютого 2019 року №352-VII ОСОБА_1 було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення в довгострокову оренду строком на 49 років земельної ділянки сільськогосподарського призначення із земель колективної власності колишнього КСП "Перемога", розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , орієнтовний розмір земельної ділянки 7 га. Таким чином, позивач отримавши дозвіл, замовив проектну документацію, яка була розроблена та погоджена в установленому порядку, 03 листопада 2020 року звернувся з заявою про затвердження технічної документації щодо відведення земельної ділянки площею 6,0579 га до Іванівської селищної ради Іванівського району Одеської області.

Проте з моменту подання відповідної заяви до відповідача та станом на теперішній час не здійснено жодних дій щодо затвердження або відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Таким чином, заявник вважає, що така бездіяльність Іванівської селищної ради Одеського району є протиправною, недобросовісною, порушує законні права та інтереси позивача та не відповідає вимогам чинного земельного законодавства. А тому у сторони позивача існує обґрунтоване припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, оскільки як стало відомо Іванівською селищною радою Одеської області було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність іншій особі.

До заяви представником позивача додано рішення Іванівської СР VIII сесія VII скликання №212-VII від 09 липня 2020 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 орієнтовною площею 0,8 га для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення комунальної (колективної) власності за межами села Білка на території Іванівської селищної ради Іванівського району Одеської області.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2021 року у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі №420/20274/21, - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального права, з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а також у зв`язку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги, ОСОБА_1 зазначає, що підставами для забезпечення позову є те, що невжиття судом заходів забезпечення може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, а також очевидна протиправність бездіяльності Іванівської СР, яка полягає у не розгляді його заяви у встановлені законом строки, а також очевидна недобросовісність поведінки відповідача, оскільки останній у той же час надає дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо іншої особи.

На підтвердження того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, представником ОСОБА_1 - адвокатом Вроною А.В. було надано рішення Іванівської СР VIII сесії VII скликання №212-VII від 09 липня 2020 року. Дане рішення підтверджує той факт, що селищною радою було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність іншій особі для ведення особистого фермерського господарства за межами села Білка на території Іванівської СР, оскільки надання даного дозволу стосується саме спірної земельної ділянки.

Необхідність застосування такого заходу забезпечення позову, як заборона відповідачу вчиняти будь-які дії, пов`язані з передачею у власність або користування спірної земельної ділянки іншим особам, у тому числі надавати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення вищезазначеної земельної ділянки, затверджувати проекти відведення земельної ділянки, полягає в тому, що передача у власність або користування зазначеної земельної ділянки відповідачем іншим особам, може унеможливити в подальшому виконання рішення суду у разі задоволення позову.

У відзиві Іванівської СР на апеляційну скаргу вказує, що погоджується з рішенням суду першої інстанції, так як затвердити проект, який розроблений з порушенням прав не тільки інших власників майна, а і ЗК України, є недопустимим. З метою урегулювання конфлікту, Іванівською СР була проведена робота із суміжним власником майна та було запропоновано ОСОБА_1 доопрацювати проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та привести у відповідність згідно чинного законодавства, але ОСОБА_1 не погодився.

Учасники справи в судове засідання апеляційного адміністративного суду не з`явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлені належним чином. Враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, особиста їх участь в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів, у відповідності до ч.2 ст. 313 КАС України, визнає можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що дослідивши копію рішення Іванівської СР VIII сесії VII скликання №212-VII від 09 липня 2020 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 орієнтовною площею 0,8 га за межами села Білка на території Іванівської СР, суд не встановив, що вказана земельна ділянка стосується предмету спору.

А тому суд дійшов висновку, що заявником не надано належних доказів на підтвердження сумнівів щодо надання дозволу на розробку землеустрою іншій особі.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що заявником не доведено доцільність вжиття заходів забезпечення позову, не зазначено будь-яких прийнятних та переконливих обґрунтувань того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника у своїй заяві про забезпечення позову не навів, а тому заява не належить задоволенню.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-12, 77, 150, 151 КАС України.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

За правилами ч.2 ст. 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

- невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

- очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії.

Відповідні підстави і необхідність забезпечення позову, згідно КАС України, повинні бути зазначені та обґрунтовані у заяві про забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст. 151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Отже, забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, визначених КАС України, заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

При цьому, суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих вище обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Також, суд має встановити зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом спору та те, що певний захід забезпечення позову відповідає обраному способу судового захисту, спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; ймовірності ускладнення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушення у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є у часниками даного судового процесу.

При цьому суд оцінює наявність обставин, що зумовлює застосування відповідних заходів, за своїм внутрішнім переконанням з урахуванням доказів, що містяться в матеріалах справи, керуючись законом.

Окрім іншого, очевидні ознаки протиправності оскарженого рішення та порушення таким рішенням прав, свобод або інтересів осіб, які звернулися до суду, повинні, насамперед, існувати поза обґрунтованим сумнівом.

Як вбачається з матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу не прийняття рішення суб`єкта владних повноважень про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду.

Подана заява про забезпечення позову має на меті заборонити відповідачу приймати рішення, що спрямовані на передачу земельної ділянки сільськогосподарського призначення із земель колективної власності колишнього КСП "Перемога", розташованої за адресою: Білчанська сільська рада Іванівського району Одеської області, комплекс будівель та споруд АДРЕСА_1 , орієнтовний розмір земельної ділянки 7 га, будь-яким яким іншим (третім) особам.

Виходячи з визначеного позивачем предмету спору, правової природи спірних правовідносин, суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції про відсутність правових підстав для вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти певні дії.

Всі наведені позивачем у заяві про забезпечення позову обставини потребують доказуванню, крім того, їх не можна вважати такими, що очевидно призведуть до заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі.

Згідно норм ЗК України набуття особами права власності або користування на земельну ділянку відбувається поетапно починаючи з отримання дозволу на розробку проекту землеустрою, який оформлюється відповідним рішенням органу місцевого самоврядування або органу державної влади, затвердження такого проекту землеустрою та завершується рішенням про передачу земельної ділянки у власність або користування.

При цьому, на законодавчому рівні відсутня пряма заборона для подання декількома особами аналогічних заяв щодо однієї земельної ділянки. Також отримання такого дозволу не гарантує особі чи невизначеному колу осіб позитивного рішення про надання земельної ділянки у користування, оскільки сам по собі дозвіл не являється правовстановлюючим актом.

Згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду, наведеної у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі №380/624/16-ц, що рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є стадією процесу отримання права власності чи користування на земельну ділянку. Однак, затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття такого права.

Згідно із приписами ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. При цьому документи, що посвідчують право на земельну ділянку, визначені у ст. 126 ЗК України.

Колегія суддів зазначає, що виходячи з аналізу приписів ст.ст. 116, 118 ЗК України, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність або користування, що фактично вказує про відсутність обтяжень земельної ділянки у такому випадку.

Як вбачається із заяви про забезпечення позову, докази перебування визначеної ним земельної ділянки у праві власності, користування або оренди позивача відсутні, що свідчить про відсутність на момент звернення з цією заявою доказів загрози завдання йому шкоди внаслідок прийняття рішення про передачу її у власність іншій особі.

В даному випадку, як позивач, так інші особи мають рівне право розробити проекти землеустрою, подальше затвердження яких відбувається із кінцевим визначенням особи, що отримає право власності або користування (оренду) на ділянку.

Тому у суду відсутні підстави вважати наявність пріоритетного права позивача на затвердження проекту землеустрою.

А наведені у заяві про забезпечення позову обставини щодо очевидної протиправної бездіяльності відповідача входять до кола обставин, які необхідно встановити під час розгляду судом справи по суті.

За таких обставин висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову є правомірним та обґрунтованим.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 312, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.2 ст. 328, ст. 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 09 лютого 2022 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.