Справа № 640/15576/21
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2022-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Беспалова О.О.,

Грибан І.О.,

за участю

секретаря судового засідання Кушнеревич А.В.,

представника позивача Руденка О.В.,

представника відповідача 1 Оперчук О.О.,

представника відповідача 2 Фонаранюк Т.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 вересня 2021 року у справі за адміністративним позовом Відкритого акціонерного товариства «Феодосійська суднобудівна компанія «Море» до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві про визнання протиправною бездіяльність,стягнення заборгованості та пені, -

В С Т А Н О В И В :

Відкрите акціонерне товариство «Феодосійська суднобудівна компанія «Море» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві, в якому просило суд:

- визнати протиправною бездіяльність ГУ ДПС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі щодо невнесення інформації про суми податку на додану вартість в загальному розмірі 9 165 944,81 грн. (дев`ять мільйонів сто шістдесят п`ять тисяч дев`ятсот сорок чотири гривні 81 копійка), що підлягає відшкодуванню з бюджету на користь позивача, до тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість;

- стягнути з Державного бюджету України через ГУ ДКС України в місті Києві на користь позивача заборгованість бюджету із відшкодування податку на додану вартість в загальному розмірі 9 165 944,81 грн. (дев`ять мільйонів сто шістдесят п`ять тисяч дев`ятсот сорок чотири гривні 81 копійка);

- стягнути з Державного бюджету України на користь позивача пеню за порушення строків відшкодування узгодженої суми податку на додану вартість на підставі судових рішень у справах №2а-438/11/25/0170, №2а-9697/11/0170/4, №2а-14195/12/0170/29, №801/6372/13-а, №826/10245/18 у розмірі 382 542,26 грн. (триста вісімдесят дві тисячі п`ятсот сорок дві гривні, 26 копійок) за період з 24.12.2020 по 23.07.2021.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.09.2021 позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ГУ ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі подало апеляційну скаргу з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.09.2021 та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі відповідач 1 вказує, що оригінали реєстраційних, звітних документів, матеріали документальних та позапланових перевірок по підприємству та будь які інші документи, що підтверджують податковий облік до Генічеської ОДПІ ГУ ДПС у Херсонській області Автономній Республіці Крим та м. Севастополі не передавались, що унеможливило виконання судових рішень ГУ ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі.

Відповідач 1 наголошує, що суд першої інстанції не прийняв до уваги, що залишок невідшкодованої суми за період жовтень 2015 року підлягає включенню до Тимчасового реєстру, втім ГУ ДПС у Херсонській області Автономній Республіці Крим та м. Севастополі не має технічної та юридичної можливості виконати судові постанови, оскільки відсутні законодавчі підстави та право для внесення сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Також, відповідач у вважає, що суд першої інстанції не надав жодної оцінки доводам, що передумовою початку нарахування пені є невиконання контролюючим органом обов`язку з витати заборгованості з відшкодування податку на додану вартість протягом строку, визначеного статтею 200 Податкового Кодексу України. Нарахування пені пов`язується саме із недотриманням суб`єктами владних повноважень положень вказаної статті, яка визначає, зокрема, комплекс дій, необхідних для своєчасного повернення сум бюджетної заборгованості з податку на додану вартість.

03.12.2022 ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду відкрито провадження у даній справі та призначено її до судового розгляду на 19.01.2022.

07.12.2021 до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання відповідача 1, в якому останній просить залишити позовну заяву без розгляду та закриття провадження у справі, оскільки щодо позивача розглядається справа про банкрунство.

04.01.2022 до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач заперечує проти її задоволення та просить залишити без змін оскаржуване рішення.

10.01.2022 до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання відповідача 1 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

11.01.2022 ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду клопотання Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів задоволено. Забезпечено участь Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі у судовому засіданні, яке призначено на 11 год. 30 хв. 19 січня 2022 року, в режимі відеоконференції відповідно до Порядку роботи з технічними засобами відеоконференцзв`язку під час судового засідання в адміністративному, цивільному та господарському процесах за участі сторін поза межами приміщення суду, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 23 квітня 2020 року №196. Роз`яснено заявнику, що для участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції він зобов`язаний зайти та авторизуватися в Системі відеоконференцзв`язку за 10 хвилин до часу судового засідання, активувати технічні засоби (мікрофон, навушники та камеру) та перевірити їх працездатність шляхом тестування за допомогою Системи відеоконференцзв`язку, очікувати запрошення секретаря судового засідання до участі в судовому засіданні. Відеоконференція буде проведена за допомогою додатку «EasyCon», який може бути встановлений за веб-посиланням https://vkz.court.gov.ua. Роз`яснено, що ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.

17.01.2022 до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання відповідача 1 про заміну його на належного у звязку з тим, що позивач на даний час перебуває на обліку в м. Києві, відтак належним відповідачем є ГУ ДПС у м. Києві.

18.01.2022 до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач 2 погоджується з апеляційною скаргою відповідача 1 та вважає, що така підлягає задовленню.

18.01.2022 до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшло доповнення до заперечення щодо залишення позовної заяви без розгляду, в якому позивач вказує, що клопотання відповідача 1 не підлягає задоволенню, оскільки щодо ВАТ «Феодосійська суднобудівна компанія «Море» на даний час здійснюється процедура санації, отже на позивача продовжує діяти Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Крім того, на думку позивача є недоцільним закриття провадження у даній справі та передача її до господарського суду, оскільки предметом розгляду не є стягнення коштів, а податкові повідомлення-рішення про які вказано у даній позовній заяві вже скасовані судами.

18.01.2022 до Шостого апеляційного адміністративного суду від позивача надійшло заперечення щодо заміни відповідача 1 на належного. В обгрунтування свого заперечення позивач вказує, що звертався із заявою про відшкодування податку на додану вартість за наслідком скасування податкових повідомлень-рішень саме до відповідача 1, який, на думку позивача, і допустив протиправну бездіяльність.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

В судове засідання 19.01.2022, яке проводилось в режимі відео конференції, з`явились представники позивача та відповідачів. Представник відповідача 1 приєднався за допомогою відеоконференцзв`язку. Постановлено на обговорення клопотання відповідача 1 про заміну його на належного відповідача: представник відповідача 1 підтримав подане клопотання та просив його задовольнити, представник позивача заперечив проти задоволення вказаного клопотання, представник відповідача 2 поклався на розсуд суду. Колегія суддів ухвалила відмовити в задоволенні вказаного клопотання, як безпідставного. Поставлено на обговорення клопотання відповідача 1 про залишення позовної заяви без розгляду та закриття провадження у даній справі: представник відповідача 1 підтримав вказане клопотання та просив його задовольнити, представник позивача заперечив проти задоволення вказаного клопотання, представник відповідача 2 поклався на розсуд суду. Колегія суддів ухвалила відмовити в задоволенні вказаного клопотання, як безпідставного. Втім, в зв`язку з технічним збоєм, подальший розгляд справи був проведений в судовому засіданні в звичайному режимі. Представник позивача заперечив проти задоволення апеляційної скарги та надав пояснення у справі, представник відповідача 2 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити. Представники позивача та відповідача 2 правом подачі додаткових пояснень не скористались, виступили в судових дебатах.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.

Учасниками справи не заперечується, що позивач до 01.03.2014 мало місцезнаходження на території Автономної Республіки Крим та, як зареєстрований платник податку на додану вартість, за наслідками здійснення господарської діяльності подавало декларації з заявами про відшкодування з державного бюджету відповідних сум ПДВ, а саме за періоди: вересень 2010, квітень 2011, вересень 2012, березень 2013.

Такі податкові декларації та заяви про повернення суми бюджетного відшкодування з ПДВ подавались позивачем до Феодосійської об`єднаної державної податкової інспекції АР Крим Державної податкової служби в період з 2010 по 2013.

Податковим органом в період з 2010 по 2013 проведено перевірки ВАТ «ФСК «Море» щодо правомірності бюджетного відшкодування з ПДВ. По результатам здійснених перевірок виносились податкові повідомлення-рішення №/0 від 20.12.2010, № від 30.10.2012, № від 10.12.2012, № від 11.06.2013 року, № від 20.05.2013, якими позивачу зменшено заявлені до повернення суми бюджетного відшкодування з ПДВ.

Позивач вищевказані податкові повідомлення-рішення оскаржив до суду. Позови ВАТ «ФСК «Море» розглядались у справах №2а-438/11/25/0170, №2а-9697/11/0170/4, №2а-14195/12/0170/29, №801/6372/13-а, №826/10245/18, №810/5237/14, за результатами розгляду яких податкові повідомлення-рішення №/0 від 20.12.2010, № від 15.06.2012, № від 30.10.2012, № від 10.12.2012, № від 11.06.2013, № від 20.05.2013 скасовані як протиправні, чим, на думку позивача, фактично, підтверджено його право на бюджетне відшкодування ПДВ на загальну суму 9 165 944,81 грн.

Втім, незважаючи на визнання протиправними податкових повідомлень-рішень №/0 від 20.12.2010, № від 15.06.2012, № від 30.10.2012, № від 10.12.2012, № від 11.06.2013, № від 20.05.2013 щодо зменшення сум бюджетного відшкодування з ПДВ судовими рішеннями у справах №2а-438/11/25/0170, №2а-9697/11/0170/4, №2а-14195/12/0170/29, №801/6372/13-а, №826/10245/18, №810/5237/14, які набрали законної сили, в порушення вимог ст. 200 Податкового кодексу України, кошти позивачу не повернуті.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За визначенням, що міститься у пп. 14.1.18 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі по тексту - ПК України) бюджетне відшкодування - це відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків закріплено у статті 200 ПК України.

Як вбачається з п. 200.1 ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.4 статті 200 ПК України передбачено, що при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету

Керуючись п. 200.7 ст. 200 ПК України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

На виконання п. 200.10 ст. 200 ПК України у строк, передбачений абзацом першим пункту 76.3 статті 76 цього Кодексу, контролюючий орган проводить камеральну перевірку даних податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання).

Відповідно до п. 200.11 ст. 200 ПК України контролюючий орган має право протягом 60 календарних днів, що настають за граничним строком подання податкової декларації, а в разі якщо така податкова декларація надана після закінчення граничного строку - за днем її фактичного подання провести документальну перевірку платника податку в разі, якщо розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено за рахунок від`ємного значення, сформованого за операціями: за періоди до 1 липня 2015 року, що не підтверджені документальними перевірками; з придбання товарів/послуг за період до 1 січня 2017 року у платників податку, що використовували спеціальний режим оподаткування, визначений відповідно до статті 209 цього Кодексу. У визначені цим пунктом терміни проводяться також документальні перевірки, передбачені підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу.

Пункт 200.12 ст. 200 ПК України встановлює, що зазначена у заяві сума бюджетного відшкодування вважається узгодженою в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відповідно до визначених дат у вказану пункті.

Узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання на наступний операційний день за днем її відображення в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та перераховується органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у строки, передбачені пунктом 200.13 цієї статті, на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України.

Згідно із п. 200.13 ст. 200 ПК України на підставі даних Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, після дня набуття статусу узгодженої суми бюджетного відшкодування перераховує таку суму з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, протягом п`яти операційних днів.

Отже, на момент виникнення спірних правовідносин ПК України було визначено, що в разі виконання платником податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, вимог, передбачених пунктами 200.7 та 200.8 статті 200 цього Кодексу, та підтвердження достовірності нарахування такого відшкодування контролюючим органом за результатами проведення камеральної чи документальної перевірки, цей орган зобов`язаний у встановлений строк після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, який протягом п`яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку.

Враховуючи встановлені обставини у справі та вищевикладені норми, колегія суддів приходить до висновку, що податковим органом не вжито передбачених законодавством заходів щодо відшкодування грошових зобов`язань.

В подальшому, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» №1797-VIII (набрав чинності з 01.01.2017) (далі - Закон №1797-VIII) змінений порядок здійснення бюджетного відшкодування, який не передбачає надання контролюючим органом висновку про відшкодування та його направлення до органу державного казначейства, оскільки таке відшкодування здійснюється в автоматичному порядку на підставі інформації, відображеної в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Втім, як вірно зауважив суд першої інстанції, зміна порядку здійснення бюджетного відшкодування не звільняє контролюючий орган від виконання свого обов`язку щодо повернення узгодженої суми податку на додану вартість позивачу у передбачений законодавством спосіб.

За приписами пп. 200.7.1 п. 200.7 ст. 200 ПК України (в чинній редакції) формування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування здійснюється на підставі баз даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

На виконання пп. 200.7.2 п. 200.7 ст. 200 ПК України заяви про повернення сум бюджетного відшкодування автоматично вносяться до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування протягом операційного дня їх отримання у хронологічному порядку їх надходження.

Повернення узгоджених сум бюджетного відшкодування здійснюється у хронологічному порядку відповідно до черговості внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Так, п. 200.12 ст. 200 ПК України визначає порядок узгодження зазначеної у заяві суми бюджетного відшкодування, зокрема, зазначена у заяві сума бюджетного відшкодування вважається узгодженою в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування з однієї із таких дат:

а) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку проведення перевірки, в разі, якщо контролюючим органом внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про відсутність порушень під час такої перевірки;

б) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку проведення камеральної перевірки, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату початку та закінчення проведення перевірки даних, зазначених у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, з обов`язковою відміткою щодо виду перевірки (камеральна, документальна);

в) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку, передбаченого цим Кодексом для складення акта перевірки, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату складення акта перевірки;

г) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку, передбаченого цим Кодексом для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату та номер податкового повідомлення-рішення;

ґ) з дня визнання протиправним та/або скасування податкового повідомлення-рішення.

У випадках, передбачених підпунктами «б» і «в» цього пункту, інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування в автоматичному режимі на наступний робочий день після виникнення такого випадку.

У випадках, передбачених підпунктами «а», «г» і «ґ» цього пункту, інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування контролюючим органом на наступний робочий день після виникнення такого випадку.

Узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання на наступний операційний день за днем її відображення в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та перераховується органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у строки, передбачені пунктом 200.13 цієї статті, на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України.

Керуючись п. 200.13 ст. 200 ПК України на підставі даних Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, після дня набуття статусу узгодженої суми бюджетного відшкодування перераховує таку суму з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, протягом п`яти операційних днів.

Крім того, підрозділ 2 Розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України Закон №1797-VIII доповнив пунктами 52 та 56, які визначають, що до 10.01.2017 центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, зобов`язаний на підставі реєстрів заяв про повернення суми бюджетного відшкодування платникам податку, які відповідають та які не відповідають критеріям, визначеним пунктом 200.19 статті 200 цього Кодексу, в редакції, що діяла до 01.01.2017, сформувати єдиний Реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування у хронологічному порядку їх надходження.

Формування, ведення, бюджетне відшкодування та офіційне публікування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеного у цьому пункті, здійснюються у порядку, визначеному статтею 200 цього Кодексу.

До 1 лютого 2017 року центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, формує у хронологічному порядку надходження заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, поданих до 1 лютого 2016 року, за якими станом на 1 січня 2017 року суми податку на додану вартість не відшкодовані з бюджету.

Формування, ведення та офіційне публікування Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеного у цьому пункті, здійснюються у порядку, визначеному статтею 200 цього Кодексу.

Відшкодування узгоджених сум податку на додану вартість, зазначених у такому реєстрі, здійснюється в хронологічному порядку відповідно до черговості надходження заяв про повернення таких сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість в межах сум, визначених законом про Державний бюджет на відповідний рік. Розподіл сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, визначених законом про Державний бюджет на відповідний рік, між Тимчасовим реєстром заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеним у цьому пункті, та Реєстром заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість здійснюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.01.2017 №26 був затверджений Порядок ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість (далі - Порядок №26), який, згідно з п. 3 набрав чинності з 1 квітня 2017 року.

У зв`язку з набранням чинності Порядком №26, з 1 квітня 2017 року втратив чинність Порядок ведення реєстрів заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 22.02.2016 №68 (далі - Порядок №68), який передбачав, що реєстри формуються Державною фіскальною службою за даними: прийнятих територіальними органами Державної фіскальної служби податкових декларацій з податку на додану вартість або уточнюючих розрахунків з податку на додану вартість, передбачених абзацом четвертим пункту 50.1 статті 50 Податкового кодексу України, та заяв, поданих у складі податкових декларацій або уточнюючих розрахунків; податкової інформації, зібраної та отриманої органами доходів і зборів, відповідно до глави 7 Податкового кодексу України.

Пунктом 10 Порядку №68 було встановлено, що друга частина реєстрів містить інформацію, зокрема, про зазначену у заяві суму податку, заявлену до бюджетного відшкодування на рахунок платника податку в банку; дату узгодження територіальним органом Державної фіскальної служби зазначеної у заяві суми податку, що підлягає бюджетному відшкодуванню.

Таким чином, реєстри заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, які діяли як до 1 квітня 2017 року, так і після цієї дати, передбачають його інформаційне наповнення, зокрема, внесення інформації про узгоджену суму бюджетного відшкодування, яка підлягає перерахуванню платнику податку на додану вартість, контролюючим органом щодо цього платника.

При цьому у разі внесення заяви про бюджетне відшкодування до Реєстру відповідно до Порядку №68, який діяв до 1 квітня 2017 року, відповідна інформація мала бути включена у сформований до 10 січня 2017 року єдиний Реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та у Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, поданих до 1 лютого 2016 року, за якими станом на 1 січня 2017 року суми податку на додану вартість не відшкодовані з бюджету.

Бюджетне відшкодування за такими заявами до 1 квітня 2017 року мало здійснюватися у раніше визначеному порядку, тобто зі складанням контролюючим органом відповідного висновку та його наданням територіальному органу Державної казначейської служби України.

Водночас, з 1 квітня 2017 року передумовою для отримання платником ПДВ належної йому суми бюджетного відшкодування є відображення органом ДФС в Реєстрі інформації про її узгодження.

Отже, до 1 квітня 2017 року контролюючий орган мав скласти та подати до територіального органу Державної казначейської служби висновок із зазначенням суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість.

Проте після набрання чинності Порядком №26, тобто з 1 квітня 2017 року, контролюючий орган мав внести до Реєстру дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника податку, задля забезпечення доступу органу Казначейства для виконання.

Сторонами у справі не заперечується, що заявлена ВАТ «ФСК «Море» сума бюджетного відшкодування не була відображена контролюючим органом в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та тимчасовому реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, поданих до 1 лютого 2016 року, за якими станом на 1 січня 2017 року суми податку на додану вартість не відшкодовані з бюджету.

Матеріалами справи підтверджено, що судами АР Крим було розглянуто адміністративні справи, за результатом чого винесені рішення, в яких задоволено позовні вимоги ВАТ «ФСК «Море», зокрема:

- постановою Окружного адміністративного суду АР Крим від 23.07.2013 у справі №2а-483/11/25/0170, залишеною без змін ухвалою Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 25.02.2014, позов ВАТ ФСК «Море» задоволено частково, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення №/0 від 20.12.2010 в частині зменшення суми бюджетного відшкодування з ПДВ у розмірі 658 511,81 грн.;

- постановою Окружного адміністративного суду АР Крим від 08.10.2013 у справі №2а-14195/12/0170/29, залишеною без змін ухвалою Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 05.03.2014, позов ВАТ ФСК «Море» задоволено, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 10.12.2012, яким зменшено суми бюджетного відшкодування з ПДВ у розмірі 2 359 043,00 грн.;

- постановою Окружного адміністративного суду АР Крим від 06.03.2014 у справі №801/6372/13-а, яка не оскаржувалась до апеляційного суду, що підтверджується листом Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.11.2020 №02.5-12/6754/2020, позов ВАТ «ФСК «Море» задоволено, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 11.06.2013, яким зменшено суми бюджетного відшкодування з ПДВ у розмірі 736 005,00 грн.;

- постановою Окружного адміністративного суду АР Крим від 20.03.2014 у справі №2а-9697/11/0170/4, яка не оскаржувалась до апеляційного суду, що підтверджується листом Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.11.2020 №02.5-12/6754/2020, позов ВАТ «ФСК «Море» задоволено, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 30.12.2012, яким зменшено суми бюджетного відшкодування з ПДВ у розмірі 1 277 348,00 грн.;

- рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.06.2020 у справі №826/10245/18, залишеним без змін Шостим апеляційним адміністративним судом постановою від 16.11.2020, задоволено позов ВАТ «ФСК «Море», визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 20.05.2013, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 3 041 005,00 грн.;

- рішенням Київського окружного адміністративного суду від 19.10.2020 у справі №810/5237/14, залишеного без змін Шостим апеляційним адміністративним судом постановою від 26.04.2021, задоволено позов ВАТ «ФСК «Море», визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 15.06.2012, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 1 094 032,00 грн.

Як наслідок, в судовому порядку ВАТ «ФСК «Море» підтверджено своє право на бюджетне відшкодування ПДВ на суму 9 165 944, 81 грн. (3 041 005,00 + 1 277 348,00 + 736 005,00 + 2 359 043,00 + 658 511, 81 + 1 094 032,00 = 9 165 944, 81).

Так, ВАТ «ФСК «Море» листом від 11.12.2020 №001/К/1211 надіслало відповідачу 1 судові рішення, які набрали законної сили у справах за позовами ВАТ «ФСК «Море», якими податкові повідомлення-рішення податкового органу №/0 від 20.12.2010, № від 15.06.2012, № від 30.10.2012, № від 10.12.2012, № від 11.06.2013, № від 20.05.2013 року визнані протиправними та скасованими. Вказаний лист 15.12.2020 отримано відповідачем 1.

Відповідач-1 листом від 28.12.2020 № 12534/10/21-22-07-03-10 повідомив, що він не має технічної та юридичної можливості виконати судові постанови, з огляду на відсутність законодавчого механізму відшкодування сум ПДВ, включених до тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування. Тобто, дані заяв ВАТ «ФСК «Море» про повернення сум бюджетного відшкодування сум ПДВ не були внесені до відповідного реєстру.

Колегія суддів звертає увагу, що Велика Палата Верховного Суду в постанові від 12.02.2019 у справі №826/7380/15 відступила висновку Верховного Суду України та, розглядаючи питання щодо належного способу захисту права Товариства з обмеженою відповідальністю «Аскоп-Україна» на отримання сум бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за податковими деклараціями за вересень - жовтень 2014 року, вказала, що, враховуючи відсутність механізму реального відшкодування платнику податку на додану вартість узгодженої суми бюджетного відшкодування цього податку, такі способи захисту порушеного права, як зобов`язання контролюючого органу надати висновок про підтвердження заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування або внести заяву Товариства до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, не призведуть до ефективного відновлення права платника податку.

Також, у вказаній постанові був зроблений правовий висновок, що у зв`язку з відсутністю функціонування тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування ефективним способом захисту, який забезпечить поновлення порушеного права на бюджетне відшкодування податку на додану вартість, є стягнення з Державного бюджету України через орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, на користь позивача заборгованості бюджету з відшкодування ПДВ.

Проаналізувавши вказані норми та обставини справи, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність ГУ ДПС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі щодо невнесення інформації про суми податку на додану вартість в загальному розмірі 9 165 944,81 грн., що підлягає відшкодуванню з бюджету на користь ВАТ «Феодосійська суднобудівна компанія «Море», до тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість.

Керуючись п. 4 ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

«Ефективний засіб правого захисту» у розумінні вказаної норми повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення судом рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає цій статті.

Так, застосувавши норму ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та висновки Європейського суду з прав людини щодо застосування цієї норми, викладені, зокрема в рішеннях у справі «Бейелер проти Італії» від 05.01.2000, у справі «Суханов та Ільченко проти України» від 26.04.2014, у справі «Інтерсплав проти України» від 09.01.2007, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.02.2019 у справі №826/7380/15 дійшла висновку, що ефективним способом захисту, який забезпечить поновлення порушеного права товариства, є стягнення з Державного бюджету України через органи казначейства на його користь заборгованості бюджету із відшкодування податку на додану вартість та пені, нарахованої на суму такої заборгованості.

Враховуючи викладене та у зв`язку з тим, що податковим органом станом на спірний період не вжито передбачених законодавством заходів щодо відшкодування грошових зобов`язань та підтверджено факт допущення протиправної бездіяльності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність стягнути з Державного бюджету України через ГУ ДКС України в м. Києві на користь ВАТ «Феодосійська суднобудівна компанія «Море» заборгованість з відшкодування податку на додану вартість в сумі 9 165 944,81 грн.

Щодо позовної вимоги про стягнення пені на суму податку, не відшкодовану платнику протягом визначеного законодавством строку, колегія суддів зазначає наступне.

За приписами п. 200.23 ст. 200 ПК України суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня нарівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Так, невідшкодовані платнику податку протягом встановленого строку суми, вважаються бюджетною заборгованістю, за стягненням яких платник податку має право в будь-який момент після виникнення такої бюджетної заборгованості звернутися до суду та нарахувати пеню на суму такої заборгованості. Непогашення заборгованості бюджету з податку на додану вартість, не позбавляє платника податку права пред`явити вимоги про стягнення зазначеної пені.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 03.12.2020 у справі №826/5397/18.

Як встановлено судом першої та апеляційної інстанції, здійснений позивачем розрахунок пені в сумі 382 542, 26 грн. проведений відповідно до положень п. 200.23 ст. 200 ПК України, що не заперечувалось податковим органом, про наявність помилок у здійсненому розрахунку відповідачем 1 також не повідомлено. Позиція відповідача 1 щодо вказаного питання зводилась на безпідставності такої позовної вимоги взагалі.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та стягнення на користь ВАТ «Феодосійська суднобудівна компанія «Море» суми пені, нарахованої на суму бюджетної заборгованості з відшкодування ПДВ.

Подібні правові висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 29.11.2021 у справі № 420/4252/19 та від 14.12.2021 у справі №200/4609/20-а.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відтак колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався норм матеріального та процесуального права та прийшов до вірного висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції винесене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, судом повно з`ясовано обставини справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 242-245, 308, 310, 315, 316, 321-322, 325, 328-329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Постанова в повному обсязі складена 24 січня 2022 року.

Головуючий суддя В.Ю. Ключкович

Судді О.О. Беспалов

І.О. Грибан