Справа № 310/4748/21
Суддя: Черткова Н. І.
Дата ухвалення: 2022-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 310/4748/21
РІШЕННЯ

Іменем України

08 лютого 2022 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого: судді Черткової Н.І.,

за участю секретаря судового засідання - Димової Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора Бердянського РВП ГУНП в Запорізькій області лейтенанта поліції Чехлатого Івана Геннадійовича, Бердянського РВП ГУНП в Запорізькій області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора Бердянського РВП ГУНП в Запорізькій області лейтенанта поліції Чехлатого І.Г., Бердянського РВП ГУНП в Запорізькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 26.05.2021 серії ЕАН № 4265235.

Позов мотивує тим, що постановою інспектора Бердянського РВП ГУНП в Запорізькій області лейтенанта поліції Чехлатого І.Г. від 26.05.2021 (серія ЕАН №4265235) він був визнаний винуватим у здійсненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121 КУпАП, у зв`язку з чим накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн.

Зазначені дії інспектора вважає протиправними, а постанову незаконною, винесену з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права та такою, що підлягає скасуванню.

Позивач з вказаною постановою не згоден, вважає, що вона складена з порушенням норм діючого законодавства, а тому повина бути скасовані.

Позивач в судове засідання не з"явився, надав судові заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог у повному обсязі.

Відповідач - інспектор Бердянського РВП ГУНП в Запорізькій області лейтенанта поліції Чехлатий І.Г. та представник відповідача- Бердянського РВП ГУНП в Запорізькій області в судове засідання не з"явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає адміністративний позов таким, що підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що лейтенантом поліції Чехлатим І.Г. 26.05.2021 було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі серії ЕАН №4265235 у справі про адміністративне правопорушення, відповідно до якої, 26.05.2021 о 22-54 годин, в м.Бердянську, ОСОБА_1 керував транспортним засобом SUZUKI VITARA д.н.з. НОМЕР_1 по вул.Приазовській,114, на якому задній державний номерний знак не освітлювався в темну пору доби, чим порушив п.2.9. (в) ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 6 ст. 121 КУпАП.

У зв"язку з вчиненням ОСОБА_1 вказаного правопорушення, на останнього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850,00 гривень.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України державні органи та їх посадові особи діють у спосіб, в межах повноважень та на підставах, передбачених Конституцією України та Законами України.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як вбачається з доводів позивача, зазначених в позовній заяві, останній категорично заперечує факт вчинення ним зазначеного вище правопорушення, вказуючи на відсутність його вини.

Відповідно до вимог ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (ч.ч.1-3,5-6 ст.121, ст.ст.121-1, 121-2, ч.1-3 ст.122, ч.1 ст.123, ст.ст.124-1-126,) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Крім того, згідно з ч.4 ст.258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.283 КУпАП.

Частина друга ст.258 КУпАП передбачає, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до Національної поліції. Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту (в т.ч. і за ч.2 ст.122 КУпАП).

Частиною 5 ст.258 КУпАП не передбачені винятки щодо необхідності складання протоколу за правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху у разі заперечення особи щодо встановленого порушення.

Постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності складено інспектором патрульної поліції, який відповідно до вимог ст.222 КУпАП має право розглядати справи про адміністративні правопорушення та накладати адміністративні стягнення безпосередньо за ч.6 ст.121 КУпАП.

Оскільки розгляд справи віднесено до компетенції Національної поліції, відповідно до вимог ст.258 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення не складався. В рішенні Конституційного Суду України від 26.05.2015 року №5-рп/2015 зазначено, що положення ч.1 ст.276 КУпАП в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Приймаючи зазначене рішення Конституційний Суд України виходив з того, що в ч.ч.1,2 ст.258 КУпАП визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, передбачені ч.ч.1,2 ст.258 КУпАП передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладення адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Отже, провадження в справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі за ч.6 ст.121 КУпАП, відбувається в скороченому вигляді, а саме фіксація адміністративного правопорушення і накладення адміністративного стягнення безпосередньо на місці його вчинення.

Частини 5,6 ст.121 КУпАП передбачають відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами та керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим.

Відповідно до п.2.9 (в) Правил дорожнього руху передбачено, що 2.9. водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим у Державтоінспекції, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Згідно з ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Встановлено, що в постанові відсутнє посилання на докази, які підтверджують факт порушення позивачем Правил дорожнього руху України, відповідачем не надано судові відеозапису скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 121 КУпАП.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на спростування наведених в позові аргументів щодо відсутності самого факту адміністративного правопорушення, сама по собі постанова у справі про адміністративне правопорушення, без обґрунтування її доказами, передбаченими ст. 251 КУпАП, не може достовірно свідчити про вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Тому, суд зазначає, що інпектор, як суб`єкт владних повноважень, використовуючи свої повноваження, повинен був належним чином кваліфікувати дії позивача та зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростували свідчення позивача, однак такі докази в матеріалах справи відсутні.

Також відповідачами не надані докази дотримання вимог процесуальних норм щодо порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема, роз`яснення позивачу його прав, передбачених ст.268 КУпАП, дослідження доказів для всебічного і об`єктивного з`ясування обставин справи.

Відзив відповідачами до суду не подано.

За таких підстав, оскільки відповідач, на якого ч. 2 ст. 71 КАС покладено обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, не доведено належними та допустимими доказами, передбаченими ст. 251 КУпАП (в тому числі протоколом про адміністративне правопорушення), факту, вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121 КУпАП, а позивач оспорює допущене порушення, суд вважає за доцільне постанову про адміністративне правопорушення скасувати.

Крім того, винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення передбачене, ч.6 статтею 121 КУпАП, уповноваженими на те особами на місці вчинення правопорушення є неправомірним і призводить до порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статті 268 КУпАП, зокрема право користуватися юридичною допомогою адвоката заявляти клопотання, подавати докази по справі тощо.

З врахуванням викладеного, суд вважає необхідним скасувати постанову серії ЕАН №4265235 від 26.05.2021 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП.

За правилами статті 139 КАС при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Окрім того, 28.01.2022 позивачем на адресу суду скеровано заяву про повернення надміру сплаченого судового збору, оскільки позивачем помилково сплачено судовий збір у розмірі 908, 00 грн., хоча мав би сплатити за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідно становить 454, 00 грн.

При зверненні до суду позивачем було надано оригінал квитанції № 0.0..1 від 03.06.2021 про сплату судового збору у розмірі 908,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" від 8 липня 2011 року N 3674-VI, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, які викладені в постанові від 18.03.2020 року у справі №543/775/17, провадження №11-1287апп18, у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні статей 287, 288КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5Закону №3674-VI,які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають.

З огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У ч. 6 ст.13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» передбачає, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права

Згідно абзацу 4 статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" з 1 січня 2021 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2270 гривень.

Як вбачається зі змісту позовних вимог, предметом позову у даній справі є позовна вимога немайнового характеру, за яку сума судового збору становить 454,00 грн., тобто 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн., що перевищує належну до сплати у встановлених порядку і розмірі суми судового збору за подання вказаного позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

Відповідно до ч. 5 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Абзацами 1, 6, 7 п. 5 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, який затверджено наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 N 787, визначено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету або на єдиний рахунок (у разі його використання) податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів, перерахування компенсації здійснюється за поданням (висновком) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за судовим рішенням, яке набрало законної сили. У разі повернення судового збору (крім помилково зарахованого) до головних управлінь Казначейства подається копія судового рішення, засвідчена належним чином. Копія судового рішення, засвідчена належним чином, подається платником до відповідного головного управління Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Згідно з приписами п. 10 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, який затверджено наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 N 787, заява та подання або копія судового рішення, засвідчена належним чином, подаються до відповідного головного управління Казначейства за місцем зарахування платежу до бюджету, Казначейства.

З огляду на те, що судом встановлено, що позивачем було додано до позовної заяви квитанцію про сплату судового збору у розмірі 908,00 грн., що перевищує належну до сплати у встановлених порядку і розмірі суму судового збору за подання вказаного позову та, заважаючи на обґрунтоване клопотання позивача, суд дійшов висновку, що позивачу підлягає поверненню судовий збір у розмірі 454,00 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 6, 8, 9, 19, 77, 122,139, 241-246, 286 КАС України, ст.9, 222, 245, 247, 251, 258, 268, 276, 278, 279,280, 283, 287, 288, 289 КУпАП, ПДР України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора Бердянського РВП ГУНП в Запорізькій області лейтенанта поліції Чехлатого Івана Геннадійовича, Бердянського РВП ГУНП в Запорізькій області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності від 26.05.2021, - задовольнити повністю.

Скасувати постанову інспектора Бердянського РВП ГУ НП в Запорізькій області лейтенанта поліції Чехлатого Івана Геннадійовича від 26.05.2021 серія ЕАН №4265235 від 26.05.2021 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП, провадження у справі - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Бердянського РВП ГУНП в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 гривень 00 коп.

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області повернути ОСОБА_1 з Державного бюджету України надміру сплачений судовий збір в загальній сумі 454 грн. (чотириста п`ятдесят чотири гривні, 00 копійок) згідно квитанції № 0.0..1 від 03.06.2021 про сплату судового збору у розмірі 908,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів до Третього апеляційного адміністративного суду з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюєтьсяз дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н. І. Черткова