Справа № 280/1360/21
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2022-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

26 січня 2022 року м. Дніпросправа № 280/1360/21

Третій апеляційний адміністративний суд
у складі колегії суддів: головуючого - судді Мельника В.В. (доповідач),
суддів: Чепурнова Д.В., Сафронової С.В.,
розглянувши в порядку
письмового провадження
в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30 вересня 2021 року (головуючий суддя Кисіль Р.В.) в адміністративній справі

за позовом представника ОСОБА_1 - адвоката Цигиці Любові Миколаївни

до Військової частини НОМЕР_1 (24-й окремий штурмовий батальйон сухопутних військ Збройних Сил України "Айдар")

третя особа Міністерство оборони України

про визнання протиправним та скасування наказу в частині, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі Позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Військової частини НОМЕР_1 (24-й окремий штурмовий батальйон сухопутних військ Збройних Сил України «Айдар») (далі Відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Міністерство оборони України (далі Третя особа), в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій службі) №271 від 01.10.2020 в частині визначення висновку про смерть солдата ОСОБА_2 , гранатометника 1 штурмового відділення 1 штурмової роти ВЧ НОМЕР_1 , як не пов`язана з виконанням ним обов`язків військової служби.

В обґрунтування адміністративного позову Позивач, зокрема, зазначив, що має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Проте, Позивач не має змоги звернутись за отриманням такої допомоги, оскільки відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №271 від 01.10.2020 року, солдата ОСОБА_2 , гранатометника 1 штурмового відділення 1 штурмового взводу 1 штурмової роти ВЧ НОМЕР_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Старогнатівка Волноваського району Донецької області внаслідок набряку головного мозку, з 27.07.2020 року виключено зі списку особового вкладу частини та всіх видів забезпечення і направлено документи для зарахування на військовий облік до Енергодарського ОМВК Запорізької області. Смерть не пов`язана з виконанням обов`язків військової служби. Не погоджуючись із даним наказом в частині того, що смерть солдата ОСОБА_2 , не пов`язана з виконанням ним обов`язків військової служби, звернувся до суду з позовом.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 30 вересня 2021 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено (а.с.74-76).

Рішення суду мотивовано, зокрема, тим, що Позивачем не надано доказів, що смерть солдата ОСОБА_2 настала внаслідок виконання службових обов`язків. Крім того, не наведено доказів щодо спростування обставин встановлених під час проведеного службового розслідування та досудового розслідування кримінального провадження.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Позивач оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі Позивач, із посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано, зокрема, тим, що жодного підтвердження того, що ОСОБА_2 самовільно покинув ВОП або свідомо це зробив, а не під впливом отруєння невідомою речовиною, яке відбулося на території військової частини під час проходження служби, або за межами її (так як даний факт не встановлено), що наявність алкоголю в крові та в сечі перебуває в причинному зв`язку зі смертю солдата, та що він вживав дані напої добровільно, Відповідачем суду не було надано. В ході слідства були опитані свідки, які підтверджують, що ОСОБА_2 не зловживав наркотичними засобами, також вони ніколи не бачили, щоби він зловживав спиртними напоями та це узгоджується з висновком експерта, так як на тілі трупа не було знайдено жодного ушкодження.

Відповідачем надано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що за результатами службового розслідування встановлено, що смерть солдата ОСОБА_2 не пов`язана з виконанням обов`язків військової служби, у зв`язку з чим командиром військової частини НОМЕР_1 , з урахуванням положень Інструкції з організації обліку особового складу Збройних сил України, 01.10.2020 року винесено наказ №271 про виключення солдата ОСОБА_2 зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 311 КАС України.

Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є сином Позивача.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 29.04.2020 №117 солдата ОСОБА_2 призначено на посаду гранатометника 1 штурмового відділення 1 штурмового взводу 1 штурмової роти військової частини НОМЕР_2 .

В період проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 .

Позивач зазначає, що має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Проте Позивач не має змоги звернутись за отриманням такої допомоги, оскільки відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №271 від 01.10.2020 року, солдата ОСОБА_2 , гранатометника 1 штурмового відділення 1 штурмового взводу 1 штурмової роти ВЧ НОМЕР_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Старогнатівка Волноваського району Донецької області внаслідок набряку головного мозку, з 27.07.2020 року виключено зі списку особового вкладу частини та всіх видів забезпечення і направлено документи для зарахування на військовий облік до Енергодарського ОМВК Запорізької області. Смерть не пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.

Позивач не погоджуючись із даним наказом в частині того, що смерть солдата ОСОБА_2 , не пов`язана з виконанням ним обов`язків військової служби, звернувся до суду з позовом.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України від 25.03.1992 № 2232-ХІІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон № 2232-ХІІІ).

Згідно з ч. 3 ст. 24 Закону № 2232-ХІІІ військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: 1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); 2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; 3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); 4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; 5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ

Відповідно до частини шостої статті 18 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон № 2011-XII) вдова (вдівець) загиблого або померлого військовослужбовця, а також дружина (чоловік) військовослужбовця, який пропав безвісти під час проходження військової служби, у разі якщо вона (він) не взяла (не взяв) інший шлюб, та її (його) неповнолітні діти або повнолітні діти - особи з інвалідністю з дитинства, батьки військовослужбовця, які перебували на його утриманні, мають право на пільги, передбачені цим Законом.

Порядок розслідування та обліку нещасних випадків з військовослужбовцями і військовозобов`язаними, які призвані на збори (далі - військовослужбовці), професійних захворювань, отриманих ними під час проходження військової служби (зборів), та аварій, що сталися у військових частинах, військово-навчальних закладах, установах, організаціях Збройних Сил України, структурних підрозділах центрального апарату Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України (далі - військові частини) визначає Інструкція про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затверджена наказом Міністра оборони України 06.02.2001 № 36 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 23.02.2001 за № 169/5360 (далі - Інструкція № 36).

Згідно пункту 3 розділу 1 Інструкції № 36 дія цієї дія цієї Інструкції поширюється на всі військові частини та на всіх військовослужбовців, крім військовослужбовців, які отримали гостре професійне захворювання (отруєння), поранення, контузію, травму, каліцтво, зникли, померли або загинули внаслідок бойових уражень або дій з боку противника в районі ведення бойових дій або проведення антитерористичної операції.

Випадки гострого професійного захворювання (отруєння), поранення, контузії, травми, каліцтва, зникнення, смерті або загибелі військовослужбовців внаслідок бойових уражень або дій з боку противника є бойовими людськими втратами і обліку, як нещасні випадки, не підлягають.

Випадки гострого професійного захворювання (отруєння), поранення, контузії, травми, каліцтва, зникнення, смерті або загибелі військовослужбовців, що сталися в районі ведення бойових дій або проведення антитерористичної операції, але не пов`язані з бойовими ураженнями або діями з боку противника, розслідуються згідно з вимогами цієї Інструкції.

Пунктом 8 Інструкції № 36 встановлено, що при настанні нещасного випадку, що стався з військовослужбовцем під час виконання ним обов`язків військової служби, щодо осіб, в діях або бездіяльності яких вбачається вчинення правопорушень, внаслідок яких стався нещасний випадок, разом з розслідуванням нещасного випадку відповідно до цієї Інструкції проводиться службове розслідування відповідно до Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 15 березня 2004 року № 82, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 30 березня 2004 року за № 385/8984 (далі Інструкція).

Наказом Міністерства оборони України від 21 листопада 2017 року №608 затверджено Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, який визначає механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Порядок №608).

Відповідно до пункту 2 розділу І Порядку №608 службове розслідування - комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.

Згідно з пунктом 3 розділу ІІ Порядку №608 службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення.

Порядок проведення службового розслідування встановлено розділом ІІІ Порядку №608, згідно з пунктом 1 якого рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування) (пункт 3 розділу ІІІ Порядку №608).

Особи, які проводять службове розслідування, відповідають за всебічність, повноту, своєчасність та об`єктивність його проведення, додержання законодавства України, а також за нерозголошення інформації, яка стосується службового розслідування (пункт 8 розділу ІІІ Порядку №608).

Пунктом 2 розділу ІV Порядку №608 особи, які проводять службове розслідування, мають право запрошувати до місця проведення службового розслідування військовослужбовців, стосовно яких проводиться службове розслідування, інших військовослужбовців, цивільних осіб (за їх згодою), які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення (далі - учасники службового розслідування); отримувати письмові пояснення (заповнені від руки або надруковані); за погодженням з особами, які опитуються, фіксувати їх пояснення технічними засобами з подальшим оформленням їх у письмовому вигляді.

Згідно з пунктом 3 розділу ІV Порядку №608 військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: знати підстави проведення службового розслідування; бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування; відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом; давати усні та письмові пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації; висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять; ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником); оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.

За результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_2 проходив військову службу та брав безпосередню участь в антитерористичній операції, його загибель сталася внаслідок отруєння не уточненою речовиною з переважною дією на центральну нервову систему, що призвело до розвитку загального венозного повнокров`я, набряку легенів, набряку головного мозку.

Так, з метою встановлення обставин смерті солдата ОСОБА_2 27.07.2020 наказом командира військової частини НОМЕР_1 №242, з урахуванням вимог «Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України», затвердженої наказом Міністра оборони України від 06.02.2001 №36, призначено відповідне службове розслідування.

Під час розслідування встановлено, що 26.07.2020 о 21.00 командир 1 взводу 1 штурмової роти старший лейтенант ОСОБА_3 здійснив перевірку особового складу на ВОП під час якої ОСОБА_2 був на місці несення служби. Проте, перевіркою особового складу о 08.00 27.07.2020 виявлено відсутність ОСОБА_2 . Про самовільне залишення ОСОБА_2 . ВОП ОСОБА_3 доповів командиру 1 штурмової роти старшому лейтенанту ОСОБА_4 о 10.00. Заходи щодо розшуку солдата ОСОБА_2 не дали позитивних результатів.

В подальшому, о 17.00 стало відомо, що на березі водойми, яка розташована на відстані 3 км від ВОП солдата ОСОБА_2 знайдено мертвим. Як повідомив командир 1 взводу 1 штурмової роти старший лейтенант ОСОБА_3 . ОСОБА_2 ймовірно покинув ВОП 26.07.2020 о 23.00.

Вказане підтверджується поясненнями командира 1 штурмової роти старшого лейтенанта ОСОБА_4 , а також солдатів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Відповідно до висновку експерта №142, смерть ОСОБА_2 настала внаслідок отруєння не уточненою речовиною з переважною дією на центральну нервову систему, що призвело до розвитку загального венозного повнокров`я, набряку легенів, набряку головного мозку, який став безпосередньо причиною смерті.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 27.07.2020 встановлено, що труп ОСОБА_2 знайдено на березі водойми між с. Старогнатівка та с. Новогригорівка, одягнутим у цивільний одяг та без наявних тілесних ушкоджень. Поблизу від трупу, приблизно у 15 метрах у кущах виявлено два шприці, один з яких порожній з частинами рідини темно-бурого кольору та другий з набраною речовиною прозорого кольору, а також ампула скляна порожня. Під час огляду місця події вилучено крім особистих речей ОСОБА_2 паперовий згорток з речовиною сіро-зеленого кольору, шприц порожній з частинами рідини темно-бурого кольору, шприц з речовиною прозорого кольору та ампула скляна порожня.

Разом з цим, відповідно до висновку судово-медичної експертизи №142 будь-яких тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_2 не виявлено, разом з цим при судово-токсикологічному дослідженні доставлених крові та сечі від трупу ОСОБА_2 у крові знайдено 1,25 г/л етанолу та у нирці знайдено - 0,55 г/л етанолу.

За результатами досудового розслідування кримінального провадження №0001082 слідчим 31.07.2020 винесено постанову про закриття кримінального провадження зареєстрованого у ЄРДР за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КК України тобто за відсутністю складу кримінального правопорушення.

Таким чином, матеріалами службового розслідування встановлено, що ОСОБА_2 помер не на місці проходження служби, поза межами військової частини, після самовільного залишення ВОП, в районі водойми розташованої між с. Старогнатівка та с. Новогригорівка внаслідок отруєння не уточненою речовиною з переважною дією на центральну нервову систему, що призвело до розвитку загального венозного повнокров`я, набряку легенів, набряку головного мозку.

За результатами службового розслідування встановлено, що смерть солдата ОСОБА_2 не пов`язана з виконанням обов`язків військової служби у зв`язку з чим командиром військової частини НОМЕР_1 з урахуванням положень Інструкції з організації обліку особового складу Збройних Сил України 01.10.2020 винесено наказ №271 про виключення солдата ОСОБА_2 зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Як зазначалось вище, службовим розслідуванням та досудовим розслідуванням кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_2 самовільно залишив місце служби, та на момент смерті фактично знаходився поза межами розташування військової частини та місця служби, а також не при виконанні службових обов`язків.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що Позивачем не надано доказів, що смерть солдата ОСОБА_2 настала внаслідок виконання службових обов`язків. Крім того, не наведено доказів щодо спростування обставин встановлених під час проведеного службового розслідування та досудового розслідування кримінального провадження.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про відмову у задоволенні адміністративного позову прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому рішення суду першої інстанції у даній адміністративній справі від 30 вересня 2021 року необхідно залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування рішення суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243, 311, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30 вересня 2021 року по справі №280/1360/21 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Головуючий - суддя В.В. Мельник

суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.В. Сафронова