Справа № 640/15350/21
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2022-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Мельничука В.П., Оксененка О.М., при секретарі - Рейтаровській О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою Кабінету Міністрів України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 жовтня 2021 року адміністративну справу позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ

У поданій до суду у червні 2021р. позовній заяві ОСОБА_1 зазначав, що пунктом 4 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21 жовтня 2015 р. встановлено дворічний строк настання інвалідності, яка є підставою для отримання грошової допомоги.

Посилаючись на те, що Законом України «Про міліцію» не встановлено будь-яких обмежень строку призначення одноразової грошової допомоги, позивач просив визнати неправомірним та скасувати пункт 4 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 жовтня 2021 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та нечинним пункт 4 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015р. №850 в частині словосполучення «протягом двох років». В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Кабінет Міністрів України, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Зокрема, апелянт наголошує на тому, що пункт 4 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції не встановлює строки, протягом яких здійснюються виплати одноразової грошової допомоги, а регулює відносини щодо її отримання у разі встановлення вищої групи чи іншої причини інвалідності.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач, наполягаючи на законності та обгрунтованості судового рішення, акцентує увагу суду на тому, що Кабінет Міністрів України не наділений повноваженнями змінювати строк встановлення інвалідності для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 21 жовтня 2015 р. Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 850, якою затвердив Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (надалі за текстом - «Порядок № 850»).

Пунктом 4 цього Порядку установлено, що якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

16.09.2020 р. ОСОБА_1 встановлено II групу інвалідності, причиною якої зазначено захворювання, пов`язані з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

У зв`язку з цим, позивач звернувся до ліквідаційної комісії УМВС України в Кіровоградській області з заявою про призначення та виплату одноразової грошової допомоги.

Листом від 22.01.2021 №2379/15-2021 Департамент фінансово-облікової політики МВС України повернув висновок про виплату грошової допомоги до ліквідаційної комісії УМВС України в Кіровоградській області з підстав невідповідності його вимогам пункту 4 Порядку, оскільки призначення позивачеві у 2020 р. другої групи інвалідності та 70 % втрати працездатності відбулося більш ніж через два роки після первинного огляду та призначення позивачу третьої групи інвалідності, що мало місце у 2014 році.

Ухвалюючи рішення у справі, суд попередньої інстанції дійшов висновку, що пункту 4 Порядку в частині визначення строку встановлення інвалідності для призначення і виплати одноразової грошової допомоги суперечить положенням Закону України «Про міліцію».

На думку колегії суддів, зазначений висновок суду є наслідком неналежного застосування нормативно-правових актів, що регулюють ці правовідносини.

Частиною 6 статті 23 Закону України «Про міліцію» 20 грудня 1990 р. № 565-XII (надалі за текстом - «Закон № 565-XII») передбачалось, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

07 листопада 2015 р. набув чинності Закон України «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 р. № 580-VIII (надалі за текстом - «Закон № 580-VIII»).

Пунктом 5 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 580-VIII Закон України «Про міліцію» визнано таким, що втратив чинність.

Водночас, згідно абзацу 3 пункту 15 Закону № 580-VIII право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

У постанові від 22.10.2020 р. у справі №711/1837/18 Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду зазначив наступне:

За своєю суттю одноразова грошова допомога є одноразовою виплатою, гарантованою державою у зв`язку із, зокрема, встановленням інвалідності працівникові міліції, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ.

Право на отримання грошової допомоги та право отримання допомоги в більшому розмірі (виплату різниці у розмірах одноразової грошової допомоги) у зв`язку із виникненням обставин, з якими законодавець пов`язує збільшення її розміру, є різними правовими поняттями.

Отже, процедура перегляду розміру вже призначеної та виплаченої одноразової грошової допомоги у зв`язку зі зміною обставин, наданням нових документів, передбачає виплату лише різниці між виплаченою та нарахованою сумою у зв`язку із встановленням згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищої групи чи іншої причини інвалідності або більшого відсотку втрати працездатності під час повторного огляду. Визначення у такій процедурі строків є важливим для правового регулювання таких відносин, оскільки за загальним правилом суб`єктивні права та юридичні обов`язки їхніх учасників виникають, розвиваються та припиняються у певний час. Строки дисциплінують учасників правових зв`язків, забезпечують чіткість і визначеність у правах та обов`язках суб`єктів.

Положеннями статті 23 Закону № 565-XII, які втратили чинність із набранням чинності Законом № 580-VII не було передбачено права працівника органів внутрішніх справ на виплату одноразової грошової допомоги у більшому розмірі з урахуванням раніше виплаченої суми у зв`язку із підвищенням групи чи визначенням іншої причини інвалідності або збільшенням відсотку втрати працездатності під час повторного огляду МСЕК.

Такий механізм визначений лише Порядком № 850, пункт 4 якого визначає умови, коли здійснюється виплата допомоги та передбачає дворічний строк, протягом якого зміна групи інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності можуть бути підставою для виплати одноразової грошової допомоги в більшому розмірі з урахуванням раніше виплаченої суми.

Враховуючи наведене, відсутні підстави для висновку про те, що Порядок № 850 суперечить Закону № 565-XII, а відтак ухвалене у справі судове рішення підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Кабінету Міністрів України задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 жовтня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанова складена в повному обсязі 25 січня 2022 р.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя В.П.Мельничук

суддя О.М.Оксененко