Справа № 420/5727/21
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2022-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/5727/21
Головуючий в 1 інстанції: Юхтенко Л.Р.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Домусчі С.Д.

суддів: Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.,

за участю секретаря судового засідання Тутової Л.С.

представника апелянта - Головного управління ДПС в Одеській області (відокремленого підрозділу ДПС України без статусу юридичної особи публічного права) Сільвеструк І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області (відокремленого підрозділу ДПС України без статусу юридичної особи публічного права) на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2021 року у справі за позовом Південного управління капітального будівництва Міністерства оборони України до Головного управління ДПС в Одеській області (відокремленого підрозділу ДПС України без статусу юридичної особи публічного права) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення про застосування штрафних санкцій, -

В С Т А Н О В И В:

08.04.2021 року позивач - Південне управління капітального будівництва Міністерства оборони України звернувся до Одеського окружного адміністративного суду позовом до Головного управління ДПС в Одеській області (відокремленого підрозділу ДПС України без статусу юридичної особи публічного права), в якому просив суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 23.09.2020 року № про застосування штрафних санкцій в сумі 45871,57 грн. за затримку сплати грошового зобов`язання з податку на додану вартість.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказував на те, що він не допускав затримки сплати грошового зобов`язання з податку на додану вартість за 2014, 2015, 2106, 2017, 2018, 2019, 2020 роки, а тому нарахування податковим органом штрафу у розмірі 20% є безпідставним.

Позивач звертав увагу на те, що згідно з виписками з банку за період з 2017-2019рр. та даних особової картки платника податку на додану вартість в електронному кабінеті, грошове зобов`язання з ПДВ Південним УКБ сплачено без порушення строку сплати, передбаченого ст. 57 ПК України.

Окрім того, позивач зазначав, що згідно з даних особової картки платника ПДВ в електронному кабінеті за 2014р. податковим органом 20.06.2014 року незаконно збільшено недоїмки по акту інвентаризації №134 від 20.06.2014 року на суму 189769,48 грн., однак податкової вимоги на зазначену суму позивач не отримував, проте як акт інвентаризації не є тим документом, визначеним ст. 54 ПК України, який є підставою для нарахування податкового боргу, оскільки таким документом є тільки податкова вимога.

Крім того, позивач посилався на те, що відповідно до листа Головного управління ДФС в Одеській області від 24.05.2018 року № 7906/10/15-32-12-12-10, податковий орган визнає ту обставина, що нарахування за вказаним актом інвентаризації є незаконним, але при цьому податковий орган самостійно направляв суми податку на додану вартість, які позивач визначав у податкових деклараціях на погашення вказаного податкового боргу в сумі 189769, 48 грн.

Також позивач звертав агу на те, що відповідач прийняв оскаржуване податкове повідомлення-рішення з порушенням строку визначеного п. 86.8 ст. 86 ПК України, оскільки акт перевірки був складений 23.04.2020 року, а податкове повідомлення-рішення № прийнято 23.09.2020 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2021 року, ухваленим у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження, в повному обсязі задоволена позовна заява Південного управління капітального будівництва Міністерства оборони України.

Визнане протиправним та скасоване податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 23.09.2020 року № .

В апеляційній скарзі Головне управління ДПС в Одеській області (відокремленого підрозділу ДПС України без статусу юридичної особи публічного права), посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги (а.с. 200-202, 211-212) апелянт зазначив про неврахування судом першої інстанції того факту, що позивач допустив порушення граничних строків сплати узгодженої суми грошового зобов`язання з ПДВ в загальній сумі 229357,85 грн., кошти в погашення грошових зобов`язань згідно з поданих податкових декларацій зараховувались в рахунок погашення податкового боргу (по відповідним термінам сплати), згідно з черговістю його виникнення відповідно до п. 87.9 ст. 87 Кодексу, а тому в ІКП в автоматичному режиму нараховувався штраф за несвоєчасну сплату узгодженого податкового зобов`язання згідно з п. 126.1 ст.126 Кодексу у розмірі 20% погашеної суми податкового боргу.

Позивач своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Апеляційний суд, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд встановив, що 23 квітня 2020 року головним державним ревізором-інспектором відділу податків та зборів з юридичних осіб Південного управління у м. Одесі ГУ ДПС в Одеській області складений акт про результатами перевірки своєчасності сплати податку на додану вартість на протязі звітних податкових періодів 2017-2019 років №3039/15-32-50-04/24980210, відповідно до висновків якого, контролюючим органом було встановлено, що Південне УКБ порушило терміни сплати самостійно визначеного грошового зобов`язання з ПДВ протягом строків визначених п. 50.1 ст. 50 ПК України та терміни сплати визначеного грошового зобов`язання з податку на додану вартість за податковими повідомленнями-рішеннями протягом строків, визначених п. 57. 3 ст. 57 ПК України, а саме за податковими деклараціями з ПДВ за від 19.02.2019 року, від 18.01.2019 року, 19.03.2019 року, від 18.01.2019 року, від 19.06.2017, від 19.03.2019 року, від 20.03.2017 року, від 19.02.2019 року, від 18.01.2019 року, від 19.07.2017 року (а.с.117).

Так, матеріалами справи підтверджено, що ГУ ДПС в Одеській області 23.09.2020 року прийнято податкове повідомлення-рішення №, відповідно до якого позивачу, згідно з актом №3093/15-32-50-04/24980210 від 23.04.2020 року, за порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з ПДВ та за затримку сплати грошового зобов`язання у сумі 229357,85 грн., нарахований штраф у розмірі 45871,57 грн. (а.с.5).

Також, відповідно до матеріалів справи, позивач подав скаргу на зазначене податкове повідомлення-рішення, яка рішенням ДПС України про результати розгляду скарги від 05.03.2021 року вих. № 5193/6/99-00-06-03-01-06 була залишена без задоволення, а рішення контролюючого органу - без змін (а.с.7-10).

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 27.05.2015 року у справі № 815/1277/15, яка набрала законної сили 06.10.2015 року (ЄДРСР №44546101) задоволений позов Першого заступника військового прокурора Південного регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Південного управління капітального будівництва Міністерства оборони України до Державної податкової інспекції у Приморському районі Головного управління Міндоходів в Одеській області та визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення рішення від 15.03.2012 року № яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 280065 грн. (за основним платежем 246218 грн.; за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 33847 грн.).

Постанова Одеського окружного адміністративного суду від 27.05.2015 року у справі № 815/1277/15 була залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 23.09.2015 року (ЄДРСР №51371904), та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.03.2017 року (ЄДРСР №65070103).

Листом від 24.05.2018 року № 7906/10/15-32-12-12-10 (а.с. 94-95) ГУ ДФС в Одеській області надало відповідь на заперечення до акту камеральної перевірки №8347/15-32-12-2/24980210 від 23.04.2018 року Південного управління капітального будівництва Міністерства оборони України, у який податковий орган зазначив, що за результатами перевірки своєчасності сплати податку на додану вартість складений акт перевірки від 23.04.2018 року № 8347/15-32-12-12/24980210, яким встановлені порушення термінів сплати ПДВ згідно акту інвентаризації № 134 від 20.06.2014 року) та з урахуванням прийняття постанови Одеського окружного адміністративного суду від 27 травня 2015 року по справі № 815/1277/15 висновок акту підлягає скасуванню, а заперечення задоволенню.

Позивач надав до суду копії податкових декларацій з ПДВ за спірний період, та роздруківки інтегрованої картки платника податку ПДВ, відповідно до яких позивач своєчасно проводи сплату самостійно визначених податкових зобов`язань, які натомість спрямувалися контролюючим органом на погашення заборгованості, яка виникла відповідно до податкового повідомлення рішення від 15.03.2012 року № , що також не заперечується апелянтом.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що податкове повідомлення рішення з ПДВ від 15.03.2012 року № на суму 280065 грн. було скасовано в судовому порядку, та включало в собі й суму ПДВ 191346 грн., на підставі якої прийнято податкове повідомлення рішення з ПДВ від 05.06.2012 року № на суму 191346 грн., що послугувало причиною виникнення у позивача податкового боргу

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено).

Аналізуючи правомірність прийняття оскаржуваного рішення, що є змістом правовідносин у цій справі, відповідно до приписів ст. 2 КАС України, суд виходить із такого.

Спірні правовідносини врегульовано нормами Податкового кодексу України.

Згідно з пп. 16.1.4 п. 16.4 ст. 16 ПК України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з п. 38.1 ст. 38 ПК України, виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Пунктом 54.1 ст. 54 ПК України встановлено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до пп. 60.1.4. п. 60.1. ст. 60 ПК України, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо, рішенням суду, що набрало законної сили, скасовується повідомлення-рішення контролюючого органу або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі.

Згідно з п. 60.5. ст. 60 ПК України, у випадках, визначених підпунктом 60.1.4 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними у день набрання законної сили відповідним рішенням суду

Відповідно до пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України, грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з п.п. 14.1.156, 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк); податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до п.203.1 ст.203 ПК України, податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Відповідно до п. 57.1 ст. 57 ПК України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п. 131.2 ст. 131 ПК України, при погашенні суми податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник податків, насамперед зараховуються в рахунок податкового зобов`язання. При повному погашенні суми податкового боргу кошти, що сплачує такий платник податків, зараховуються у рахунок погашення штрафів, і лише в останню чергу зараховуються в рахунок пені.

Відповідно до п. 87.9 ст. 87 ПК України, у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) - плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності (пп. 14.1.265 п. 14.1 ст.14 ПК України).

Згідно з пп. 75.1.1 п. 75.1 ст.75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Відповідно до п.76.3 ст.76 ПК України, камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.

Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.

Тобто, камеральна перевірка податкової декларації може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, а камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням приписів ст. 102 ПК України.

Відповідно до приписів ст. 102 ПК України, контролюючий орган має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків не пізніше 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих органом контролю, а якщо таку податкову декларацію надали пізніше за днем її фактичного подання.

Судом було встановлено, що згідно з оскаржуваного податкового повідомлення-рішення встановлено порушення Південним управлінням капітального будівництва Міністерства оборони України строку сплати самостійно визначеного грошового зобов`язання з ПДВ протягом строків, визначених п.п. 57.1, 57. 3 ст.57 ПК України, за затримку на 514, 361, 359, 359, 332, 329, 327, 302, 299, 210, 180, 177, 147, 147 календарних днів сплати грошового зобов`язання 229357,85 грн. (а.с.5).

Як встановив суд першої інстанції, у 2012 році було проведено документальну планову перевірку Південного управління капітального будівництва Міністерства оборони України, за результатами якої було прийнято податкове повідомлення рішення з ПДВ від 15.03.2012 року № на суму 280 065 грн. Позивачем була подана скарга в адміністративному порядку на вказане податкове повідомлення рішення, яка частково була задоволена та скасовано ППР з ПДВ на суму 88719 грн. та сформоване нове податкове повідомлення рішення з ПДВ від 05.06.2012 року № на суму 191 346 грн. Також з пояснень представника відповідача суд першої інстанції з`ясував, що з технічних проблем інформація про вказану суму не потрапила до системи «Адміністративне та судове оскарження» ІС «Податковий блок», що було введена в експлуатацію в 2013 році, а тому видано акт інвентаризації № 134 від 20.06.2014 року, який став підставою про надання дозволу провести в обробку у підсистеми «Облік платежів» ІС «Податковий блок» операцію - 671 «Збільшення основного платежу» на суму 191346 грн.

Таким чином, кошти позивача, сплачені за поданими податковими деклараціями з ПДВ були направлені на погашення вказаного податкового боргу.

Суд апеляційної інстанції, як і суд першої інстанції дійшов висновку, що нове податкове повідомлення рішення з ПДВ від 05.06.2012 року № на суму 191 346 грн., яке стало підставою виникнення у позивача податкового боргу було прийнято за результатами адміністративного оскарження податкового повідомлення рішення з ПДВ від 15.03.2012 року № на суму 280065 грн., яке згодом було скасовано у судовому порядку відповідно до постанови Одеського окружного адміністративного суду від 27 травня 2015 року, яка набрала законної сили 06.10.2015 р.

Таким чином, відкликане податкове повідомлення рішення не створює для платника податку будь-яких юридичних наслідків.

Отже, якщо податкове повідомлення рішення з ПДВ від 15.03.2012 року № на суму 280065 грн. було скасовано в судовому порядку, та включало в собі і суму ПДВ 191346 грн., на підставі якої прийнято податкове повідомлення рішення з ПДВ від 05.06.2012 року № на суму 191346 грн., що послугувало причиною виникнення у позивача податкового боргу, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що фактично у позивача відсутній вказаний податковий борг.

З матеріалів справи вбачається, що контролюючим органом встановлено порушення строків сплати суми грошового зобов`язання з ПДВ за податковими деклараціями з податку на додану вартість від 19.07.2017 р., 19.06.2017 р., 18.01.2019 р., 20.03.2017 р., 18.01.2019 р., 19.02.2019 р., 19.03.2019 р., податковим повідомленням-рішенням від 26.12.2017 р.

Суд апеляційної інстанції, як і суд першої інстанції встановив, що надані позивачем банківські виписки за період з 01.01.2018 - 31.01.2018 та дані інтегрованої картки платника ПДВ за 2018 р., підтверджують, що грошове зобов`язання у загальній сумі 10573.6 грн. було сплачено Південним УКБ 16.01.2018 р., тобто без порушення строку сплати; 31.05.2017 р. Південним УКБ своєчасно було сплачено ПДВ за травень 2017 р. у сумі 25 000 грн., сумі 3920 грн., 20.06.2017 р; Південним УКБ своєчасно було сплачено ПДВ за червень 2017 р. у сумі 10 000 грн., 27.06.2017 р. було сплачено ПДВ за червень 2017 р. у сумі 3 000 грн., за лютий 2017 Південним УКБ було своєчасно сплачено ПДВ: 03.03.2017- у сумі 1 000 грн., 14.03.2017 -2 000 грн., 20.03.2017 р. - 120 грн., 21.03.2017 р. - 1000 грн., 28.03.2017 р. - 38 грн. Загальна сума сплаченого ПДВ за лютий 2017 р. - 4158 грн., 28.12.2018р. - 18 000 грн., 14.01.2019 р. - 52 000 грн., 29.01.2019 р. - 67 600 грн.: 25.02.2019 сплачено за січень 2019 року у сумі 21 354 грн., за лютий 2019 року 28.03.2019 у сумі 32 136 грн., що підтверджується випискою.

Отже, належними та допустити доказами позивач довів, що за спірний період ним не було допущено порушення строків сплати податку на додану вартість за поданими податковими деклараціями з ПДВ. Доводи апеляційної скарги не спростовують зазначені висновки.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що матеріалами справи підтверджено, що оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням нараховані штрафні санкції у зв`язку з несвоєчасною сплатою суми ПДВ, які фактично сплачені у строки встановлені податковим законодавством.

Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки зводяться до незгоди з оскаржуваним судовим рішенням, не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували наведені висновки суду першої та апеляційної інстанцій.

У ній також не наведено інших міркувань, які б не були предметом перевірки судів та щодо яких не наведено мотивів відхилення наведеного аргументу.

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, внаслідок чого апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 2-12, 72-80, 139, 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області (відокремленого підрозділу ДПС України без статусу юридичної особи публічного права) залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2021 року у справі №420/5727/21 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 28.01.2022 року.

Головуючий суддя Домусчі С.Д.
Судді Семенюк Г.В. Шляхтицький О.І.