Справа № 932/9447/20(2а/932/395/21)
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2022-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 лютого 2022 року м. Дніпросправа № 932/9447/20(2а/932/395/21)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Мельника В.В. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Сафронової С.В.,

за участю секретаря судового засідання Ліненко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому

засіданні в м. Дніпро апеляційну

скаргу ОСОБА_1

на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня 2021 року (головуючий суддя Кудрявцевої Т.О.) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до провідного спеціаліста-інспектора з паркування відділу контролю за паркуванням інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Тернова Євгенія Юрійовича

про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до провідного спеціаліста-інспектора з паркування відділу контролю за паркуванням інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Тернова Євгенія Юрійовича (далі Відповідач), в якому просив суд:

- скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії РАП №260675795 від 27 квітня 2020 року, складену провідним спеціалістом-інспектором з паркування відділу контролю за паркуванням інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Терновим Євгенієм Юрійовичем у відношенні ОСОБА_1 ;

- закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 122 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування заявлених вимог Позивач посилається на те, що вказана постанова винесена з порушенням чинного законодавства, зокрема норм КУпАП, оскільки матеріали справи не містять доказів наявності в діях Позивача складу адміністративного правопорушення. З огляду на обставини викладені у позовній заяві просив суд задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня 2021 року у справі №932/9447/20(2а/932/395/21) у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до провідного спеціаліста-інспектора з паркування відділу контролю за паркуванням інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Тернова Євгенія Юрійовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення - відмовлено (а.с. 25-26).

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі заявник, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано, зокрема, тим, що:

- повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності серії ІД №00110109 Позивачу було надано 12.03.2020 року шляхом його залишення на транспортному засобі, а оскаржувана постанова винесена лише 27 квітня 2020 року, що, на думку Позивача, є порушенням приписів статті 277 КУпАП в частині невідкладного розгляду справи про адміністративне правопорушення;

- в оскаржуваному рішенні суд першої інстанції посилається на те, що здійснив огляд фотознімків самостійно на сайті міської ради та встановив, що транспортний засіб Позивача був зупинений ближче 10 метрів від виїзду з прилеглої території по вул. Жуковського, 21, однак постанова Відповідача винесена у відношенні Позивача щодо зупинки транспортного засобу ближче 30 метрів від дорожнього знаку зупинки маршрутних транспортних засобів, а не щодо зупинки транспортного засобу ближче 10 метрів від виїзду з прилеглої території, і не по вул. Жуковського, а по проспекту Гагаріна;

- відстань між автомобілем Позивача та знаком зупинки маршрутних транспортних засобів взагалі нічим не вимірювалась, автомобіль був припаркований на відстані значно більшій ніж 30 м. від знаку зупинки маршрутних транспортних засобів.

Позивач також подав заяву, в якій просив суд розгляд справи проводити без його участі та прийняти рішення, яким вимоги апеляційної скарги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив суд у задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Учасники справи, які були належним чином сповіщені про місце, дату та час розгляду справи в судове засідання своїх представників не направили, про причини їх неявки суд не сповістили.

За таких обставин, колегія суддів ухвалила розглянути справу без участі представників учасників справи та без фіксування судового засідання технічними засобами у відповідності до ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 КАС України.

Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 27 квітня 2020 року відносно Позивача складена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії РАП №260675795, якою на останнього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 гривень.

В обґрунтування спірної постанови вказано те, що 12 березня 2020 року о 11:38 год. транспортним засобом Toyota Camry з номерним знаком НОМЕР_1 , здійснено зупинку, стоянку, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху в районі будинку, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, проспект Гагаріна, 84, чим порушив вимоги п.п. «е» п. 15.9 Розділу 15 ПДР України в частині заборони зупинки транспортному засобу ближче 30 м. від дорожнього знаку зупинки маршрутних транспортних засобів з обох боків, чим скоїв адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 122 КУпАП України (а.с. 11).

Правомірність винесеного суб`єктом владних повноважень рішення у формі постанови від 27 квітня 2021 року є предметом судового розгляду в даній справі.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами по справі врегульовано нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення від 07.12.1984 року №80731-X; Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року № 3353-XII; Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-VIII; Постанови Кабінету Міністрів України «Про Правила дорожнього руху» від 10.10.2001 року №1306.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що факт вчинення Позивачем правопорушення підтверджено належними та допустимими доказами.

Колегія суддів частково погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підпунктом «е» пункту 15.9. Розділу 15 ПДР України встановлено, що зупинка забороняється: ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків.

Частиною 3 статті 122 КУпАП передбачено відповідальність за ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Згідно примітки до ст.122 КУпАП суб`єктом правопорушення в цій статті є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, а в разі вчинення передбачених частинами першою - третьою цієї статті правопорушень у виді перевищення обмеження швидкості руху транспортних засобів, проїзду на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху, порушення правил зупинки, стоянки, а також установленої для транспортних засобів заборони рухатися смугою для маршрутних транспортних засобів, тротуарами чи пішохідними доріжками, виїзду на смугу зустрічного руху, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі, а також у разі порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), - відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України.

Частиною 1 статті 14-2 КУпАП передбачено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Відповідно до ст. 279-1 КУпАП у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу.

Якщо адміністративне правопорушення, передбачене частинами першою, третьою та шостою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки), частинами першою, другою та восьмою статті 152-1 цього Кодексу, зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування зобов`язані розмістити на лобовому склі транспортного засобу копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення) або повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості не дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення).

Постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Постанова про накладення адміністративного стягнення надсилається відповідальній особі, зазначеній у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, протягом трьох днів з дня її винесення рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця реєстрації (проживання) фізичної особи (місцезнаходження юридичної особи).

Таким чином, враховуючи, що Позивач є особою, за якою зареєстровано право власності на транспортний засіб Toyota Camry з номерним знаком НОМЕР_1 , тому посадова особа Відповідача мала право, після встановлення відповідальної особи, винести постанову про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 122 КУпАП, зафіксоване в режимі фотозйомки, відносно Позивача без його участі.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішенні справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною другою ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Зі змісту спірної постанови випливає, що підставою для притягнення особи до відповідальності слугувало те, що Позивач здійснив зупинку транспортного засобу у місці, де відстань ближче 30 м від дорожнього знака зупинки маршрутних транспортних засобів з обох боків.

Колегією суддів встановлено, що на підтвердження факту вчинення Позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 122 КУпАП, на офіційному сайті інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради (https://ipkp.dniprorada.gov.ua/postanova) наявні фотознімки подій 12 березня 2020 року.

Суд апеляційної інстанції враховує, що в окремих випадках факт порушення правил зупинки може потребувати додаткових доказів, у тому числі проведення замірів відстані від транспортного засобу до посадкового майданчика.

Разом з тим із досліджених матеріалів фотофіксації чітко вбачається, що водієм були порушені вимоги пп. «е» п. 15.9 ПДР. Обґрунтованих сумнівів у тому, що транспортний засіб був зупинений ближче 30 м від посадкового майданчику, при дослідженні таких матеріалів у колегії суддів не виникло.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що транспортний засіб Toyota Camry з номерним знаком НОМЕР_1 здійснив зупинку із порушенням Правил дорожнього руху, що підтверджено належними та допустимими доказами, отже оскаржувана постанова інспектора з паркування є правомірною, прийнятою у межах повноважень та у спосіб, встановлений законом, а тому не підлягає скасуванню.

Приймаючи рішення по суті заявлених апеляційних вимог суд апеляційної інстанції звертає увагу і на те, що суд першої інстанції в мотивувальній частині рішення неправильно вказав обставини правопорушення інкримінованого Позивачу, проте, оскільки таке порушення судом першої інстанції норм процесуального права не призвело до неправильного вирішення справи по суті, останнє не може бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції за результатами розгляду даної справи, проте може бути підставою для зміни мотивувальної частини судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи, однак рішення суду першої інстанції у даній справі про відмову в задоволенні адміністративного позову прийнято з порушенням норм процесуального права, тому рішення суду першої інстанції у даній адміністративній справі від 25 січня 2021 року підлягає зміні шляхом викладення мотивувальної частині рішення в редакції цієї постанови суду апеляційної інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243, 310, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня 2021 року у справі №932/9447/20(2а/932/395/21) змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.

В решті рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня 2021 року у справі №932/9447/20(2а/932/395/21) залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та, відповідно до ч. 3 ст. 272 Кодексу адміністративного судочинства України, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя В.В. Мельник

суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.В. Сафронова