Справа № 420/15111/21
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2022-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/15111/21

Категорія: 112010200 Головуючий в 1 інстанції: Радчук А.А.
Місце ухвалення: м. Одеса
Дата складання повного тексту: 04.10.2021 р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Лук`янчук О.В.

Ступакової І.Г.

при секретарі Сузанській І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду (далі ГУПФ) України в Одеській області про:

- визнання протиправними дій ГУПФ України в Одеській області з відмови ОСОБА_1 , листом №12889-12234/Г-02/8-1500/21 від 30 липня 2021 року, у проведенні перерахунку пенсії з 05 березня 2019 року та з 01 лютого 2020 року на підставі довідок Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі ООТЦК та СП) №ЮО104452 від 20 травня 2021 року про розмір його грошового забезпечення, станом на 05 березня 2019 року та станом на 01 лютого 2020 року;

- зобов`язання ГУПФ України в Одеській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 05 березня 2019 року та з 01 лютого 2020 року на підставі довідок ООТЦК та СП №ЮО104452 від 20 травня 2021 року про розмір його грошового забезпечення, станом на 05 березня 2019 року та станом на 01 лютого 2020 року, без обмеження її максимального розміру та зі сплатою суми недоотриманого пенсійного забезпечення, що утворилася внаслідок проведеного перерахунку, за період з 01 квітня 2019 року та з 01 лютого 2020 року по день фактичного проведення перерахунку.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що в червні 2021 року, звернувся до відповідача із заявою, в якій просив провести перерахунок пенсії з 05 березня 2019 року та з 01 лютого 2020 року, на підставі наданих ООТЦК та СП довідок. Відповідач, листом №12889-12234/Г-02/8-1500/21 від 30 липня 2021 року відмовив у задоволенні заяви з посиланням на те, що "Інших рішень Уряду про умови і порядок проведення перерахунку пенсій не приймалося".

Відповідач позов не визнав, вказуючи, що в прохальній частині позову позивач просить провести перерахунок пенсії з 05 березня 2019 року та 01 лютого 2020 року. Відповідно до ст. 51 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-ХІІ (далі Закон №2262-ХІІ) вказано, що перерахунок провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Отже, задоволення вищевикладеної вимоги, на думку відповідача, призведе до порушення норм діючого законодавства та винесення незаконного та необґрунтованого рішення.

Відповідач посилається на те, що рішенням Окружного адміністративно суду міста Києва від 12 грудня 2018 року по справі №826/3858/18, яке набрало законної сили 05 березня 2019 року, було визнано протиправними та нечинними п.п.1, 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" (далі Постанова №103), проте Кабінетом Міністрів України рішення про зміну розміру грошового забезпечення та проведення перерахунку не приймалося, таким чином положення Порядку не були дотримані. Оновлені довідки надані ГУПФ України в Одеській області, з порушенням вимог цього Порядку, тому відсутні законні підстави для здійснення перерахунку пенсії за повторно наданими довідками про розмір грошового забезпечення.

Відповідач вважає за необхідне зазначити, що Міністерство соціальної політики України листом від 21 серпня 2019 № 15308/0/2-19/54 підтримало позицію Пенсійного фонду України щодо відсутності підстав для проведення перерахунку пенсій.

Як результат, перерахунок пенсії позивачу здійснено відповідно до вимог законодавства, що діяло на момент виникнення права на такий перерахунок, і на даний час виплата пенсії здійснюється відповідно до вимог діючого законодавства, тому підстави для визнання протиправними дій Головного управління відсутні.

Також відповідач зазначає, що безпідставною є вимога позивача щодо виплати пенсії без обмеження її максимального розміру, оскільки розмір пенсії позивача не досягає максимального розміру, встановленого діючим законодавством та управлінням не обмежено розмір пенсії.

При цьому відповідач зазначає, що з позовом позивач звернувся в 2021 році, при цьому позовні вимоги стосуються перерахунку починаючи з 2019 року та з 2020 року, а тому позивачем було пропущено строки позовної давності без поважних на те підстав.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 до ГУПФ України в Одеській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії задоволено частково.

Визнано протиправними дії ГУПФ України в Одеській області з відмови ОСОБА_1 , листом №12889-12234/Г-02/8-1500/21 від 30 липня 2021 року, у проведенні перерахунку пенсії на підставі довідок Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки №ЮО104452 від 20 травня 2021 року про розмір його грошового забезпечення, станом на 05 березня 2019 року та станом на 01 лютого 2020 року.

Зобов`язано ГУПФ України в Одеській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01 квітня 2019 року та з 01 лютого 2020 року на підставі довідок ООЦТК та СП №ЮО104452 від 20 травня 2021 року про розмір його грошового забезпечення, станом на 05 березня 2019 року та станом на 01 лютого 2020 року, зі сплатою суми недоотриманого пенсійного забезпечення, що утворилася внаслідок проведеного перерахунку, за період з 01 квітня 2019 року та з 01 лютого 2020 року по день фактичного проведення перерахунку.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ГУПФ України в Одеській області ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права.

Доводи апеляційної скарги:

- судом першої інстанції не проаналізовано, що з позовом позивач звернувся в 2021 році, при цьому позовні вимоги стосуються перерахунку починаючи з 05 березня 2019 року, а тому позивачем було пропущено строки позовної давності без поважних на те підстав, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягали залишенню без розгляду відповідно до ст. 240 КАС України;

- судом першої інстанції не враховано, що згідно ч.4 ст. 63 Закону №2262-ХІІ усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у Порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. Проте, судом першої інстанції фактично робиться висновок, що на момент звернення позивача до Головного управління, діяла редакція Постанови №704 та Порядку №45, яка була чинна до змін, внесених Постановою №103;

- судом першої інстанції проігноровано, що Міністерство соціальної політики України листом від 21 серпня 2019 року №15308/0/2-19/54 підтримало позицію Пенсійного фонду України щодо відсутності підстав для проведення перерахунку пенсій відповідно до Постанови №103 згідно з повторно наданими довідками про розмір грошового забезпечення;

- безпідставними є зобов`язання суду, щодо перерахунку пенсії з 01 лютого 2020 року на підставі довідки виданої ООТЦК та СП станом на 01 лютого 2020 року, враховуючи те, що скасування у судовому порядку пунктів Постанови №103 не впливає на порядок та процедуру проведення перерахунку розмірів посадового окладу Позивача, оскільки постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року по справі №826/6453/18 не створює підстав для перерахунку пенсії позивача;

- необґрунтованим є стягнення з управління витрат по сплаті судового збору, оскільки згідно зі ст. 73 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" забороняється використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом.

Відзиву на апеляційну скаргу на адресу суду першої інстанції не надходило.

Учасники справи в судове засідання апеляційного адміністративного суду не з`явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлені належним чином. Враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, особиста їх участь в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів, у відповідності до ч.2 ст. 313 КАС України, визнає можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ГУПФ України в Одеській області, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції та неоспорені учасниками апеляційного провадження:

ОСОБА_1 отримує пенсію відповідно до Закону №2262-ХІІ. Органом, яким здійснюються призначення пенсії, її перерахунок та виплата, є ГУПФ України в Одеській області.

В 2018 році у відповідності до вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" та Постанови №103, ГУПФ України з 01 січня 2018 року проведено перерахунок пенсії позивача. Відповідно до вимог Постанови №103 під час даного перерахунку у складі грошового забезпечення, з якого перераховано пенсію, враховані лише оклад за посадою, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років.

Додаткові види грошового забезпечення, які враховувалися під час призначення позивачу пенсії, та уведені для виплати відповідній категорії військовослужбовців згідно Постанови №704, до складу грошового забезпечення, врахованого при перерахунку пенсії, включено не було.

ООТЦК та СП на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/12573/20 від 26 січня 2021 року виготовлено та направлено до ГУПФ України в Одеській області оновлені довідки вiд 20 травня 2021 року №ЮО104452 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 05 березня 2019 року та станом на 01 лютого 2020 року.

З надісланої до ГУПФ України в Одеській області довідки від 20 травня 2021 року №ЮО104452 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 05 березня 2019 року вбачається, що для перерахунку пенсії позивача має бути застосовано грошове забезпечення виходячи з наступних його складових та розмірів: посадовий оклад 5 360 грн., оклад за військове звання 1 410 грн., надбавка за вислугу років 45% 3 046,50 грн., надбавка за виконання особливо важливих завдань 65% 6 380,73 грн., надбавка за таємність 15% 804 грн., премія 35% 1 876 грн.

З надісланої до ГУПФ України в Одеській області довідки від 20 травня 2021 №ЮО104452 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01 лютого 2020 року вбачається, що для перерахунку пенсії позивача має бути застосовано грошове забезпечення виходячи з наступних його складових та розмірів: посадовий оклад 7 180 грн., оклад за військове звання 1 890 грн., надбавка за вислугу років 45% 4 081,50 грн., надбавка за виконання особливо важливих завдань 65% 8 548,48 грн., надбавка за таємність 15% 1 077 грн., премія 35% 2 513 грн.

Позивач звернувся до ГУПФ України в Одеській області з заявою, в якій просив провести перерахунок пенсії позивача з 05 березня 2019 року та з 01 лютого 2020 року на підставі оновлених довідок, проте відповідачем листом вiд 30 липня 2021 року №12889-12234/Г-02/8-1500/21 у проведенні відповідних перерахунків пенсії позивача відмовлено.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на перерахунок пенсії у зв`язку зі зміною (підвищенням) розміру грошового забезпечення відповідної категорії військовослужбовців, а ГУПФ України в Одеській області після одержання довідок про розмір грошового забезпечення зобов`язане перерахувати пенсію позивачу, починаючи з 01 квітня 2019 року та з 01 лютого 2020 року.

При цьому, суд першої інстанції відхилив посилання відповідача на пропуск строку звернення до суду, оскільки лише 20 травня 2021 року було виготовлено відповідні довідки, а 30 липня 2021 року відповідачем було відмовлено у проведенні відповідного перерахунку пенсії на підставі зазначених довідок.

Колегія суддів частково погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно ч.3 ст. 51 Закону № 2262-XII, перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Пунктом 1 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" затвердженого Постановою Кабінетом Міністрів України №45 від 13 лютого 2008 року (далі Порядок №45) передбачено, що пенсії, призначені відповідно до Закону №2262-ХІІ, у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Додаток 2 до Порядку №45 містить форму довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, яку Постановою №103 було викладено в новій редакції, у якій відсутні такі складові грошового забезпечення, як щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення).

Окружний адміністративний суд міста Києва рішенням від 12 грудня 2018 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 5 березня 2019 року, в адміністративній справі №826/3858/18 визнав протиправними та нечинними п.п.1, 2 Постанови №103 та зміни до п.5 і додатку 2 Порядку №45.

Отже, з набранням чинності судовим рішенням у справі №826/3858/18 (05 березня 2019 року) виникли підстави для перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом №2262-ХІІ, з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років, а також додаткових видів грошового забезпечення, тому саме у зв`язку з набранням законної сили вказаним рішенням суду позивач отримав право на перерахунок пенсії, виходячи з розміру складових, розрахованих згідно з Постановою №704 відповідно до вимог ст.ст. 43 і 63 Закону №2262-ХІІ та ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-ХІІ (далі Закон №2011-ХІІ).

За таких обставин, не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги ГУПФ України в Одеській області щодо відсутності підстав для проведення перерахунку пенсії позивача відповідно до Постанови №103 на підставі довідки ООТЦК та СП вiд 20 травня 2021 року №ЮО104452 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 05 березня 2019 року.

Разом з тим, щодо відмови відповідача у перерахунку пенсії позивачу на підставі довідки Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про розмір його грошового забезпечення станом 01 лютого 2020 року, колегія суддів зазначає наступне.

У даній справі позивач наполягає на тому, що у відповідача виник обов`язок по перерахунку його пенсії на підставі оновленої довідки, оскільки після набрання законної сили з судовим рішенням у справі №420/2573/20 виникли підстави для перерахунку основного розміру його пенсії.

Проте, суд першої інстанції не надав таким доводам позивача належної оцінки, а колегія суддів в свою чергу з такими доводами не погоджується з огляду на наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30 серпня 2017 року №704, яка набрала чинності 01 січня 2018 року (далі Постанова №704), встановлено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.

Пунктом 4 Постанови №704 (в редакції, чинній до 24 лютого 2018 року) встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 01 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Постановою №103 (набрала чинності 24 лютого 2018 року) до Постанови №704 внесено зміни, внаслідок яких п.4 Постанови №704 було викладено у новій редакції, а саме: "установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14".

Отже, з 24 лютого 2018 року змінено розрахункову величину, з якої обчислюються розміри посадових окладів та окладів за військовими (спеціальними) званнями, а саме: замість "розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року)" передбачено використання "розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року".

При цьому, зміст приміток до Додатків 1 та 14 до Постанови №704 не був приведений у відповідність з нормою п.4 цієї ж постанови, а саме вони передбачали розрахункову величину, яка дорівнює розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року).

Колегія суддів враховує, що Постановою Кабінету Міністрів України від 06 вересня 2005 року №870 затверджені Правила підготовки проектів актів Кабінету Міністрів України (далі Правила №870), які визначають загальні підходи до підготовки проектів актів Кабінету Міністрів України (постанов і розпоряджень), їх форму, структуру та техніко-юридичні особливості розроблення з урахуванням нормопроектувальної техніки.

Відповідно до положень п.20 Правил №870 у структурі проекту положення або іншого нормативно-правового акта, який передбачається затвердити постановою, в окремих випадках допускається, як виняток, застосування примітки (зноски) без нормативних положень.

Положеннями п.2.16 Порядку подання нормативно-правових актів на державну реєстрацію до Міністерства юстиції України та проведення їх державної реєстрації, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12 квітня 2005 року №34/5, також передбачено, що включення до нормативно-правових актів приміток не допускається, за винятком випадків, якщо необхідно дати визначення будь-якого суміжного поняття або помістити короткий коментар, що допоможе точніше зрозуміти положення, викладені в структурній одиниці нормативно-правового акта. Примітки не повинні містити норм права.

Тобто, зазначені норми права підтверджують, що примітка до нормативно-правового акту носить інформаційний характер, не може містити норм права і не визначає із яку саме розрахункову величину слід використовувати при обчисленні окладів.

Таким чином, не приведення Кабінетом Міністрів України приміток до додатків 1, 12, 13, 14 Постанови №704 у відповідність до змін, що внесені в п.4 цієї ж Постанови, не може бути підставою для обчислення посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням з використанням у якості розрахункової величини "розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 01 січня календарного року)".

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі №826/6453/18 за наслідками апеляційного перегляду справи було скасовано рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 жовтня 2019 року в частині відмови в задоволенні позову про визнання протиправним та скасування пункту постанови і прийнято в цій частині нову постанову, якою визнано протиправним та скасовано п.6 Постанови №103.

Отже, з 29 січня 2020 року дня набрання законної сили рішенням у справі №826/6453/18 п.6 Постанови №103 втратив чинність. Проте цим судовим рішенням не визнавався нечинним та не скасовувався п.3 Змін, затверджених Постановою №103, до п.4 Постанови №704.

Крім того, п.32 Правил підготовки проектів актів Кабінету Міністрів України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 06 вересня 2005 року №870, передбачено, що визнання таким, що втратив чинність, акта Кабінету Міністрів України чи його скасування не поновлює дію актів, які визнані ним такими, що втратили чинність, чи які скасовані таким актом. Дія акта Кабінету Міністрів України поновлюється шляхом прийняття відповідного акта або із зазначенням в тексті акта про визнання таким, що втратив чинність, акта Кабінету Міністрів України чи про його скасування.

У рішенні від 05 квітня 2001 року №3-рп/2001 у справі за конституційним поданням Президента України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" Конституційний Суд України зазначив, що Конституція України встановила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (ч.1 ст. 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом. Закріплення принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів є гарантією безпеки людини і громадянина, довіри до держави.

Винятки з цього конституційного принципу, тобто надання закону або іншому нормативно-правовому акту зворотної сили, передбачено ч.1 ст. 58 Конституції України, а саме: коли закони або інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Отже, з огляду на принцип незворотності дії нормативно-правових актів у часі, підстав для застосування з 29 січня 2020 року до спірних правовідносин, пов`язаних з визначенням грошового забезпечення для перерахунку пенсій особам, звільненим з військової служби, норми п.4 Постанови №704 в попередній редакції до 24 лютого 2018 року (тобто, до внесення Змін, затверджених Постановою №103) немає.

Визнання нормативно-правового акта таким, що втратив чинність, не поновлює дію попереднього акту.

Аналогічний правовий висновок неодноразово застосований Верховним Судом, зокрема, у постановах від 21 серпня 2018 року у справі №807/1332/17, від 19 березня 2019 року у справі №591/2813/17, від 22 квітня 2019 року у справі №820/601/17, від 02 жовтня 2019 року у справі №804/215/18.

Колегія суддів акцентує увагу на тому, що згідно з п.3 розділу ІІ Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" №1774-VІІІ, мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня календарного року, починаючи з 01 січня 2017 року.

Оскільки норма п.3 розділу ІІ Закону України від 06 грудня 2016 року №1774-VІІІ не втратила чинності і за юридичною силою є вищою за положення п.4 Постанови №704, у редакції до внесення змін Постановою №103, а також додатків 1, 12, 13, 14 Постанови №704, колегія суддів не вбачає правових підстав для обчислення розміру окладу за посадою позивача та окладу за військовим званням із використанням величини мінімальної заробітної плати, а не прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня календарного року.

Колегія суддів враховує висновки Великої Палати Верховного Суду викладені у постанові від 11 грудня 2019 року у справі №240/4946/18, щодо застосування норм права, а саме п.3 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 06 грудня 2016 року №1774-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", згідно яких:

"01 січня 2017 року набрав чинності Закон України від 06 грудня 2016 року №1774-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України". За змістом п.3 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1774-VІІІ мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується в розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 01 січня календарного року, починаючи з 01 січня 2017 року.

Таким чином, за загальним правилом дії норм права у часі, у зв`язку з набранням чинності Законом України від 06 грудня 2016 року №1774-VІІІ, яким установлено розрахункову величину для визначення посадових окладів, заробітної плати працівників та інших виплат і заборонено застосовувати мінімальну заробітну плату після набрання чинності цим Законом, положення ст. 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року №796-XII щодо обчислення щомісячної грошової допомоги у процентному співвідношенні до мінімальної заробітної плати застосуванню не підлягають".

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне акцентувати увагу на позиції Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі "Великода проти України" в якій Суд дійшов висновку про те, що законодавчі норми щодо пенсійного забезпечення можуть змінюватися, а відповідне судове рішення не може бути гарантією проти таких змін у майбутньому. ЄСПЛ у цьому рішенні констатував, що подальша дія судового рішення закінчилася, коли у законодавство, яке регулювало пенсійні виплати, були внесені зміни.

З урахуванням вищенаведеного колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для перерахунку пенсії позивача на підставі довідки ООТЦК та СП про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01 лютого 2020 року, оскільки відсутні правові підстави для обчислення розміру окладу за посадою заявника та окладу за військовим званням із використанням величини мінімальної заробітної плати, що помилково не встановлено судом першої інстанції

Разом тим, колегія суддів вважає необґрунтованими посилання апелянта на пропуск позивачем строку звернення до суду з даним позовом та, щодо необхідності застосування наслідків такого пропуску у вигляді залишення позовної заяви без розгляду, виходячи з наступного.

Строк звернення до адміністративного суду встановлено ст. 122 КАС України, за приписами ч.ч.1, 2 яких, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Загальні правила, закріплені у нормах адміністративного процесуального законодавства, передбачають обчислення строку звернення до суду за захистом прав, свобод чи інтересів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення цих прав, свобод, інтересів.

Поняття "повинна була дізнатись", використане у ст. 122 КАС України, слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про прийняття оскаржуваного рішення та знала про обставини його прийняття. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Верховний Суд у постанові від 02 березня 2021 року у справі №758/7700/17 зазначив, що у спорах, що виникають з органами Пенсійного фонду України, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, з моменту отримання грошових виплат, при отриманні від органу Пенсійного фонду України повідомлення про призначення пенсії, відповіді на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів, на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок.

Колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції, що про порушення своїх прав на здійснення перерахунку та виплату пенсії з урахуванням складових грошового забезпечення, зазначених в довідці про розмір грошового забезпечення, ОСОБА_1 дізнався з листа від 30 липня 2021 року №12889-12234/Г-02/8-89960, яким позивача повідомлено про відсутність підстав для здійснення перерахунку пенсії.

З даним позовом до суду ОСОБА_1 звернувся 25 серпня 2021 року, тобто з дотриманням строку звернення до суду, передбаченого ст. 122 КАС України.

Також, колегія суддів критично відноситься до твердження апелянта про необґрунтованість стягнення з ГУПФ України в Одеській області витрат по сплаті судового збору з посиланням на Закон №2262-ХІІ, оскільки процесуальні правовідносини з приводу розподілу судових витрат регулюються ст. 139 КАС України, яка, стосовно цих правовідносин, є спеціальної правової нормою і тому підлягає застосуванню.

Враховуючи, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, колегія суддів, керуючись п.3 ч.1 ст. 317 КАС України вважає необхідним, скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове судове рішення, яким частково задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 .

Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Колегія суддів вирішує питання щодо розподілу судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 сплатив судовий збір за подачу адміністративного позову у розмірі 908 грн., що підтверджується квитанцією №ПН58568 від 16 серпня 2021 року.

Відповідно до ч.3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи те, що заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково, колегія суддів вважає за необхідне стягнути на користь позивача сплачений судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань ГУПФ України в Одеській області у розмірі 454 грн.

Керуючись ст.ст. 308, 310, п.2 ч.1 ст. 315, п.3 ч.1 ст. 317, ст.ст. 321, 322, 325, п.2 ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 червня 2021 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з відмови ОСОБА_1 , листом №12889-12234/Г-02/8-1500/21 від 30 липня 2021 року, у проведенні перерахунку пенсії на підставі довідки Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки №ЮО104452 від 20 травня 2021 року про розмір його грошового забезпечення, станом на 05 березня 2019 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01 квітня 2019 року на підставі довідки Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки №ЮО104452 від 20 травня 2021 року про розмір його грошового забезпечення, станом на 05 березня 2019 року, зі сплатою суми недоотриманого пенсійного забезпечення, що утворилася внаслідок проведеного перерахунку, за період з 01 квітня 2019 року по день фактичного проведення перерахунку.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65107, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 454 грн. (чотириста п`ятдесят чотири гривні).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 09 лютого 2022 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.