Справа № 280/2545/21
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2022-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 лютого 2022 року м. Дніпросправа № 280/2545/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Мельника В.В. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Сафронової С.В.,

розглянувши в порядку

письмового провадження

в м. Дніпро апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Антонець Ірини Валеріївни

на додаткове рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2021 року (головуючий суддя Сацький Р.В.) в адміністративній справі

за позовом представника ОСОБА_1 - Антонець Ірини Валеріївни

до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Табінського Олега Володимировича

третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна»

про визнання протиправними та скасування постанов, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі Позивач) через свого представника Антонець Ірину Валеріївну звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Табінського Олега Володимировича (далі Відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» (далі Третя особа), в якому просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №64611661 від 01.03.2021;

- визнати протиправною та скасувати постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавчого провадження №64611661 від 19.03.2021.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 13 квітня 2021 року адміністративний позов задоволено.

Додатковим рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2021 року заяву представника Позивача про ухвалення додаткового судового рішення у справі задоволено частково.

Стягнуто за рахунок Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Табінського Олега Володимировича судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 1950 грн 00 коп.

Додаткове рішення суду обґрунтовано тим, що справа не є складною та зважаючи на невеликий обсяг заявлених позовних вимог, останні є ідентичними та не потребували у представника значеного часу на вивчення практики з цього приводу. Суд першої інстанції зазначив, що на користь Позивача слід стягнути за рахунок Відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 1950 грн. (900 грн підготовка позовної заяви; 300,00 грн підготовка заяви про забезпечення позову; участь у судовому засіданні 13.04.2021 грн 750,00 грн.).

Не погодившись із додатковим рішенням суду першої інстанції, Позивач оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі Позивач, із посиланням на неповне з`ясування обставин справи, просить змінити додаткове рішення суду першої інстанції та стягнути на користь Позивача судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 7200,00 грн.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано, зокрема, тим, що Відповідач не заявляв клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, відтак суд не уповноважений був зменшувати витрати з власної ініціативи, оскільки обов`язок довести належними та допустимими доказами неспівмірність заявлених витрат на правничу допомогу покладається в даному випадку на Відповідача.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 311 КАС України.

Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла таких висновків.

Як вже було зазначено, рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 13 квітня 2021 року у даній справі адміністративний позов задоволено.

19 квітня 2021 року Позивач звернувся до суду першої інстанції заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просив стягнути з Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Табінського Олега Володимировича на користь Позивача судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 7200 грн 00 коп.

Із матеріалів справи вбачається, що з метою отримання професійної правничої допомоги Позивачем було укладено з адвокатським об`єднанням «Цезар» договір про надання правової допомоги від 20.03.2021 б/н. Предметом даного договору є надання клієнту послуги правової допомоги відповідно до п. 1.2 цього Договору.

У п. 2.2. Розділу 2 Додатку №1 від 20.03.2021 сторони домовились, порядок сплати гонорару шляхом безготівкового переказу, готівкою протягом 30 календарних днів з моменту набрання законної сили рішенням суду у справі.

Детальний розрахунок та надані послуги, наведені у Акті прийому-передачі послуг за результатами надання правової допомоги від 16.04.2021.

Згідно вказаного акту Позивачу надано наступні послуги: надання усних консультацій з вивченням документів 30 хвилин вартість 600,00 грн; аналіз судової практики у справі 1 година вартість 1200,00 грн; підготовка позовної заяви 2 години вартість 2400,00 грн; підготовка заяви про забезпечення позову 30 хвилин вартість 1200,00 грн; підготовка адвокатського запиту до приватного виконавця 30 хвилин 600,00 грн; участь 13.04.2021 у судовому засіданні вартість 1200,00 грн. Всього 7200,00 грн.

Відповідно до статті 16 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У частині третій статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з частиною сьомою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною ж першою статті 138 КАС України передбачено встановлення судом розміру витрат, пов`язаних, зокрема, з підготовкою справи до розгляду, на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

За змістом частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Так, за положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року №5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

В той же час, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

За практикою Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява №71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява №72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява №66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

З огляду на викладене, судом першої інстанції обґрунтовано зазначено, що така послуга, як: надання усних консультацій з вивченням документів вартість 600,00 грн; аналіз судової практики у справі вартість 1200,00 грн; підготовка заяви про забезпечення позову вартість 1200,00 грн; підготовка адвокатського запиту до приватного виконавця 600,00 грн за приписами КАС України не були обов`язковими, тобто неминучими, а тому ці витрати не підлягають відшкодуванню.

При цьому, керуючись засадою розумності у визначенні розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції обґрунтовано визначив її у сумі 1950,00 грн. (900 грн підготовка позовної заяви; 300,00 грн підготовка заяви про забезпечення позову; участь у судовому засіданні 13.04.2021 грн 750,00 грн.).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За даних обставин колегія суддів вважає, що додаткове рішення суду першої інстанції у даній адміністративній справі від 04 жовтня 2021 року необхідно залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування додаткового рішення суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243, 311, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 Антонець Ірини Валеріївни - залишити без задоволення.

Додаткове рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2021 року у справі №280/2545/21 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Головуючий - суддя В.В. Мельник

суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.В. Сафронова