Справа № 160/7912/21
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2022-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

25 січня 2022 року м. Дніпросправа № 160/7912/21
Суддя 1-ї інстанції Конєва С.О.

Третій апеляційний адміністративний суд
у складі колегії суддів: головуючого - судді Чепурнова Д.В. (доповідач),
суддів: Сафронової С.В., Мельника В.В.,
за участю секретаря судового засідання Ліненко А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Міністерства оборони України

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа: Комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум про визнання дій протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив:

- визнати дії Міністерства оборони України щодо відмови у виплаті одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 протиправними;

- зобов`язати Міністерство оборони України виплатити одноразову грошову допомогу ОСОБА_1 у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності, пов`язаної з захистом Батьківщини.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2021 року адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправними дії Міністерства оборони України щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, яка оформлена п.37 Протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №13 від 28.01.2021 року.

Зобов`язано Міністерство оборони України призначити та виплатити одноразову грошову допомогу ОСОБА_1 у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності, пов`язаної із захистом Батьківщини.

Не погодившись з означеним рішенням, Міністерство оборони України оскаржило його до суду апеляційної інстанції, шляхом подачі апеляційної скарги, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник посилається на відсутність підстав для призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності, пов`язаної із захистом Батьківщини, оскільки зміна групи інвалідності позивача відбулась через 5 років після первинного огляду, а право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі, при встановлення вищої групи інвалідності пов`язане із дотриманням такою особою дворічного терміну між первинним і повторним оглядом МСЕК.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_1 просив відмовити у її задоволенні та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги з викладених у ній підстав, позивач заперечував проти її задоволення, просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що позивач проходив військову службу за контрактом у Національній гвардії України та має статус інваліда війни, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 , наявною у справі (а.с.19).

09.02.2015 року під час первинного огляду МСЕК ОСОБА_1 було визнано особою з інвалідністю ІІІ групи внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, у зв`язку з чим військовою частиною НОМЕР_2 Національної гвардії України позивачеві була виплачена одноразова грошова допомога в сумі 97440,00 грн., що підтверджується копіями витягу з протоколу №13 від 28.01.2021 року та листів КЗ "Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи" Дніпропетровської обласної ради" №387 від 15.10.2020р. (а.с.13,43,44,46,47,49,50).

20.08.2019 року під час виконання бойового завдання (службових обов`язків) в с. Південне м. Торецьк Донецької області, в зоні проведення Операції об`єднаних сил, захищаючи Батьківщину, ОСОБА_1 одержав відкритий вогнепальний перелом кісток нижньої третини правої гомілки та множинні сліпі поранення обох гомілок, що підтверджується копіями довідки військової частини НОМЕР_3 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) №04/1613 від 06.09.2019 року та свідоцтва про хворобу №392, наявними у справі (а.с.16-17,18).

28.09.2020 року, під час повторного огляду МСЕК, позивачеві з 31.08.2020 року. було встановлено ІІ групу інвалідності, що підтверджується копією довідки МСЕК серії 12 ААБ №231728 (а.с.15).

Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум 28.01.2021 року було прийнято рішення, оформлене протоколом №13, згідно п.37 якого позивачеві було відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки зміна група інвалідності у заявника відбулася понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності, що підтверджується витягом із відповідного протоколу від 28.01.2021 року №13 (а.с.13,43,46, 49).

Позивач не погодившись з таким рішенням відповідача, звернувся до суду з адміністративним позовом.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженого рішення виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлення єдиної системи їх соціального та правового захисту, гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливих умов для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни врегульовано Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (далі - Закон № 2011-XII).

Статтею 16 Закону № 2011-XII передбачено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги врегульований статтею 16-3 Закону № 2011-XII

Вперше порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги запроваджений з 01.01.2014 шляхом доповнення Закону № 2011-XII статтею 16-3 (в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців" від 04.07.2012 № 5040-VI).

З метою реалізації норм статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві № 975 (далі - Порядок № 975).

Відповідно до п. 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Положеннями пп.1 п. 6. Порядку № 975 встановлено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується військовослужбовцю (крім військовослужбовця строкової служби), інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі:

400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності I групи;

300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності II групи;

250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності III групи;

Згідно з п. 8 Порядку № 975 якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному та резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Отже, обмеження дворічним строком, протягом якого зміна групи інвалідності, її причин або ступеня втрати працездатності вважається підставою для виплати особі одноразової грошової допомоги, введені, починаючи з 01.01.2014.

Частиною 4 ст. 16-3 Закону № 2011-XII передбачено, що у разі якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Таким чином, норми ч. 4 ст. 16-3 Закону № 2011-XII, застосовуються до правовідносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто, після 01.01.2014.

В подальшому, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 № 1774-VIII (набрав чинності з 01.01.2017) частину 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII доповнено абзацом 2 такого змісту: "У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється".

Обидві ці норми (абзац перший та другий частини четвертої статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей") передбачають обмеження строку, протягом якого зміна групи інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності можуть бути підставою для виплати одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, дворічним строком. Дворічний строк обчислюється з часу первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності.

Таким чином, у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється.

Саме вказані норми стали підставою для відмови позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги, як інваліду IІ групи.

З матеріалів справи вбачається, що 09.02.2015 року під час первинного огляду МСЕК ОСОБА_1 було визнано особою з інвалідністю ІІІ групи внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, у зв`язку з чим військовою частиною НОМЕР_2 Національної гвардії України позивачеві була виплачена одноразова грошова допомога в сумі 97440,00 грн.

Згодом, 20.08.2019 року, знову під час виконання бойового завдання (службових обов`язків) в с. Південне м. Торецьк Донецької області, в зоні проведення Операції об`єднаних сил, захищаючи Батьківщину, ОСОБА_1 одержав відкритий вогнепальний перелом кісток нижньої третини правої гомілки та множинні сліпі поранення обох гомілок, внаслідок чого, 28.09.2020 року, під час повторного огляду МСЕК, позивачеві з 31.08.2020 року було встановлено ІІ групу інвалідності, що підтверджується копією довідки МСЕК серії 12 ААБ №231728 (а.с.15).

Тобто, як убачається з матеріалів справи, позивач у різний час отримав два окремі ушкодження здоров`я.

Таким чином, комісія Міністерства оборони України не врахувала, що у 2019 році позивач під час виконання службових обов`язків отримав травму, внаслідок яких позивачу з 31.08.2020 року встановлено ІІ групу інвалідності, яка не пов`язана із пораненням, отриманим позивачем за інших подій, у зв`язку з яким, 09.02.2015 року було встановлено ІІІ групу інвалідності..

Визначена у частині четвертій статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" заборона щодо виплати одної грошової допомоги, може мати місце лише у разі спливу дворічного строку саме після первинного встановлення інвалідності чи втрати працездатності через одне й те ж ушкодження здоров`я, а не внаслідок різних.

Вказане підтверджується висновками Верховного Суду, висловленими у постанові від 17 лютого 2021 року у справі № 240/1623/20.

За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом у судовому засіданні під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про задоволення адміністративного позову прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування рішення суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321,322 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з складення в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

В повному обсязі постанова складена 28.01.2022 року.

Головуючий - суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.В. Сафронова

суддя В.В. Мельник