Справа № 460/10523/21
Суддя: У.М. Нор
Дата ухвалення: 2022-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

10 лютого 2022 року м. Рівне №460/10523/21

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Нор У.М. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
визнання протиправними дій, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі по тексту - відповідач) про ввизнання протиправними дії відповідача щодо не врахування ч.1 ст.27, ст. 40, Закону України від 09.07.2003 №1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування при визначенні індивідуального коефіцієнта заробітної плати, незастосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2018-2020 роки та неврахуванням страхового стажу у розмірі 41 рік 10 місяців 23 дні при призначенні позивачу пенсії за віком з 01.03.2021; зобов`язання відповідача з 01.03.2020 перерахувати і виплачувати позивачу пенсію за віком відповідно до ст.27, ст.40 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування із застосуванням середньої заробітної плати (доходу ) в Україні сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2018, 2019, 2020 роки, страхового стажу у розмірі 41 рік 10 місяців 23 дні та індивідуального коефіцієнта заробітної плати, який розрахувати без врахування заробітної плати (доходу) за період з 01.07.1995 по 30.06.2000 з урахуванням раніше виплачених сум.

За змістом позовної заяви, вимоги обґрунтовані тим, що позивач отримував пенсію, яка призначена їй починаючи із 05.01.2011 відповідно до Закону України Про державну службу. З 01.03.2021 позивачу автоматичним способом призначено пенсію відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. При цьому позивач вважає, що пенсія за віком із 01.03.2021 повинна була обчислюватись із застосуванням показника середньої заробітної плати, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, оскільки така пенсія за віком була призначена їй вперше. Позивач повідомила, що на її заяву про виплату пенсії за віком відповідно до ст.40 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування із застосуванням середньої заробітної плати (доходу ) в Україні сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2018, 2019, 2020 роки, отримала відмову. На підставі викладеного, позивач просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач позовні вимоги не визнав, подавши відзив на позовну заяву, в якому вказав, що позивач перебуває на пенсійному обліку та з 05.01.2011 отримувала пенсію за віком згідно з нормами Закону України Про державну службу. 01.03.2021 позивача автоматизованим способом переведено не пенсію за віком, яка обчислюється відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. При цьому, при переведенні з одного виду пенсії на інший відповідачем застосовано показник середньої заробітної плати (доходу) який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. З цих підстав відповідач просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 29.07.2021 відкрито провадження в адміністративній справі та ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши позовну заяву та відзив, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 з 05.01.2011 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області та до 01.03.2021 отримувала пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу.

01.03.2021 відповідачем автоматизованим способом призначено позивачу пенсію за віком, яка обчислюється відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Відповідно до проведеного Пенсійним органом розрахунку пенсії за віком основний розмір пенсії становить 5688,94 грн, та обчислений виходячи із середньої заробітної плати по країні за 2014-2016 роки (3764,40 грн), що збільшена на коефіцієнти 1,17 з 01.03.2019, 1,11 з 01.05.2020 та 1,11 з 01.03.2021 і складає 5688,94 грн. Індивідуальний коефіцієнт заробітної плати позивача становить 0,41833.

Позивач звернулася до відповідача із заявою про здійснення із 01.03.2021 перерахунку його пенсії за віком із застосуванням ч. 2 ст. 40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначенню цього виду пенсії 2018-2020 роки).

Листом від 17.06.2021 №5215-5130/М-02/8-1700/21 Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повідомило, що при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Відтак, на думку відповідача, відсутні підстави для обчислення розміру пенсійної виплати позивача із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) за 2018-2020 роки.

Позивач, не погоджуючись з діями відповідача щодо обчислення розміру її пенсії за віком, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Стаття 37 Закону України Про державну службу від 16 грудня 1993 року №3723-XII (в редакції, чинній на момент призначення позивачу пенсії державного службовця, далі Закон №3723-ХІІ) встановлювала, що на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09 липня 2003 року №1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до статті 10 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, особі, яка має одночасне право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Тому, зі змісту наведених норм слідує, що призначення позивачу пенсії за нормами Закону України Про державну службу не входила до правового регулювання Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а є спеціальною пенсією для конкретно визначеного кола осіб.

Таким чином, отримуючи пенсію за Законом України «Про державну службу» позивач не користувався жодним із видів передбачених пенсій, встановлених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Тому, призначення позивачеві пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є призначенням пенсії вперше.

За приписами частини другої статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn ); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

В свою чергу, приписами частини першої статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що:

1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку;

2) пенсія по інвалідності призначається з дня встановлення інвалідності, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності;

3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.

В силу вимог частини другої статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону.

У той же час, частиною третьою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що частиною третьою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Однак, якщо має місце призначення іншої пенсії за іншим законом, має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії (пенсії за віком).

За правилами пункту 13 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» У разі якщо особі призначено пенсію відповідно до законів України "Про державну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про наукову і науково-технічну діяльність", її виплата продовжується до переведення за бажанням особи на пенсію на інших підставах або за бажанням особи поновлюється у розмірі, який було встановлено до переведення. До такого переведення розмір пенсії, встановлений до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", не переглядається та пенсія не індексується. Різниця між розміром пенсії, на який має право особа відповідно до зазначених законодавчих актів, та розміром пенсії із солідарної системи відповідно до цього Закону фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до пункту 4-7 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особам, пенсії/щомісячне довічне грошове утримання яким призначені відповідно до законів України "Про Кабінет Міністрів України", "Про державну службу", "Про Національний банк України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про судоустрій і статус суддів", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", Митного кодексу України, Податкового кодексу України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України, розмір яких з урахуванням перерахунку, передбаченого пунктом 4-3 цього розділу, розрахований за нормами цього Закону, буде більший, проводиться автоматичне, без їхнього звернення, переведення пенсії на умовах, передбачених цим Законом, за матеріалами пенсійних справ.

У зв`язку з перевищенням розміру пенсії за віком позивача, яка обчислена відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», над пенсією державного службовця, що виплачувалась відповідно до Закону України «Про державну службу», відповідач автоматично з 01.03.2021 призначив позивачу пенсію за віком із застосуванням положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При цьому, право позивача на пенсію за віком відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не є спірним у даній справі та не заперечується відповідачем.

Проте, враховуючи той факт, що позивачеві із 05.01.2011 було призначено пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу», який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а тому призначення пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із 01.03.2021 є призначенням позивачу пенсії за віком вперше.

Відтак, відповідач мав призначити пенсію позивачу із 01.03.2021, виходячи із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2018, 2019 та 2020 роки, тобто показник середньої заробітної плати має враховуватись за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Вирішуючи даний спір суд враховує правову позицію Верховного Суду, викадену в постанові від 03.10.2018 у справі №428/450/17, згідно з якою якщо особі, якій до досягнення загального пенсійного віку була призначена та виплачувалась пенсія іншого виду і на підставі іншого Закону, при зверненні із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку із досягненням такого віку пенсія повинна обраховуватись на підставі положень статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» як вперше призначена.

Вказана правова позиція Верховного Суду підтримана Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 31.10.2018 у справі №876/5312/17.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 31.01.2019 у справі №639/2751/17 (провадження №К/9901/43912/18) та від 18.01.2019 у справі №577/5237/16-а (адміністративне провадження №К/9901/21869/18), від 10 квітня 2019 року у справі №211/1898/17 та від 10 липня 2018 року у справі №520/6808/17.

У даних спірних правовідносинах відповідач автоматизованим способом призначив позивачу з 01.03.2021 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Тому, такий перехід на інший вид пенсії не можна розцінювати як переведення з одного виду пенсії у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування на інший у тій же системі, тобто позивачу мала бути призначена інша пенсія за іншим законом, а тому при обчисленні розміру пенсійної виплати має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії (пенсії за віком на умовах Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

З огляду на встановлені обставини справи, суд вважає, що відповідач, застосувавши інший вид показника середньої заробітної плати при переході на інший вид пенсії, а саме: пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» без врахування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2018-2020 роки, порушив його права та охоронювані законом інтереси, які підлягають судовому захисту.

Натомість, суд стверджує, що в даному випадку пенсія за віком на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» буде вважатися такою, що призначена позивачу вперше, так як до березня 2021 року позивач отримував пенсію за віком на підставі Закону України «Про державну службу».

Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності вчинених ним дій та прийнятого рішення.

За наведених обставин, вимоги позивача є правомірними, обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд присуджує на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 908,00 грн.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, які полягають у обчисленні розміру пенсії за віком ОСОБА_1 при її призначенні вперше з 01 березня 2021 року відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015, 2016 роки.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Рівненській області здійснити з 01 березня 2021 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком, яка відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» призначена вперше, обчисленої як середній показник за 2018, 2019, 2020 роки, страхового стажу у розмірі 41 рік 10 місяців 23 дні та індивідуального коефіцієнта заробітної плати, який розрахувати без врахування заробітної плати (доходу) за період з 01.07.1995 по 30.06.2000 з урахуванням раніше виплачених сум.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області судові витрати по сплаті судового збору в сумі 908 (дев`ятсот вісім гривень 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Короленка, 7,м. Рівне,33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076)

Повний текст рішення складений 10 лютого 2022 року

Суддя У.М. Нор