Справа № 160/1537/22
Суддя: Савченко Артур Владиславович
Дата ухвалення: 2022-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

26 січня 2022 р. Справа № 160/1537/22

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Савченко А.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Могилівської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, Державного реєстратора Виконавчого комітету Могилівської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області Кравець Романа Анатолійовича про визнання протиправним та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

24 липня 2022 року позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із вищезазначеною позовною заявою, в якій заявлені вимоги:

- визнати протиправним та скасувати рішення сесії Могилівської сільскої ради Царичанського району Дніпропетровської області №771-13/VIII від 10.09.2021 р. «Про відмову від договору оренди земельної ділянки гр. ОСОБА_1 »;

- визнати протиправним та скасувати рішення сесії Могилівської сільскої ради Царичанського району Дніпропетровської області №772-13/VIII від 10.09.2021 р. «Про відмову від договору оренди земельної ділянки гр. ОСОБА_1 »;

- визнати протиправним та скасувати рішення сесії Могилівської сільскої ради Царичанського району Дніпропетровської області №773-13/VIII від 10.09.2021 р. «Про відмову від договоруо ренди земельної ділянки гр. ОСОБА_1 »;

- визнати протиправним та скасувати рішення сесії Могилівської сільскої ради Царичанського району Дніпропетровської області №774-13/VIII від 10.09.2021 р. «Про відмову від договоруо ренди земельної ділянки гр. ОСОБА_1 »;

- визнати протиправним та скасувати рішення сесії Могилівської сільскої ради Царичанського району Дніпропетровської області №775-13А/VIII від 10.09.2021 р. «Про відмову від договору оренди земельної ділянки гр. ОСОБА_1 »;

- визнати протиправним та скасувати рішення сесії Могилівської сільскої ради Царичанського району Дніпропетровської області №776-13/VIII від 10.09.2021 р. «Про відмову від договору оренди земельної ділянки гр. ОСОБА_1 »;

- визнати протиправним та скасувати рішення сесії Могилівської сільскої ради Царичанського району Дніпропетровської області №777-13/VIII від 10.09.2021 р. «Про відмову від договору оренди земельної ділянки гр. ОСОБА_1 »;

- визнати протиправним рішення Державного реєстратора Виконавчого комітету Могилівської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області Кравця Р.А. (Індексний номер рішення: 61189712, 61187845, 61187677, 61188703,61188977, 61189219, 61189517) про припинення іншого речового права - права оренди ОСОБА_1 на земельні ділянки площами 15,3208 га, 21,4347 га, 22,2504 га, 88,3496 га, 81,9088 га, 25,1597 га, 41,9051 га, які внесено 25.10.2021 р. в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна;

- зобов`язати Державного реєстратора Виконавчого комітету Могилівської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області Кравця Р.А. поновити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна записи про право оренди ОСОБА_1 на земельні ділянки з кадастровими номерами: :01:005:0326,:01:003:0001, :01:005:0228, :01:003:0002, :01:003:0026, :01:002:0380, :01:003:0004, площами 15,3208 га, 21,4347 га, 22,2504 га, 88,3496 га, 81,9088 га, 25,1597 га, 41,9051 га.

Проаналізувавши зміст позовних вимог та додані до нього документи, норми чинного законодавства, суд приходить до висновку, що зазначений вище адміністративний позов не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, виходячи з такого.

Згідно з ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, посадових та службових осіб.

Частиною 2 ст. 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до частини 1 статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Досліджуючи питання щодо правильності обраної позивачем юрисдикції розгляду та вирішення цього спору, суд зазначає таке.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ст. 4 КАС України публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін суб`єкт владних повноважень означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п.7 ч.1 ст.4 Кодексу адміністративного судочинства України).

У відповідності до п.1 ч.1 ст.19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Таким чином, аналіз вказаних норм свідчить про те, що до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій. Наведене узгоджується і з положеннями статей 2, 4, 19 чинного Кодексу адміністративного судочинства України, які закріплюють завдання адміністративного судочинства, визначення понять публічно-правового спору та суб`єкта владних повноважень, а також межі юрисдикції адміністративних судів.

Відповідно до ч. 3 ст. 19 КАС України адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно-правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.

Інший порядок судового провадження встановлений положеннями Цивільного процесуального кодексу України.

Так, згідно з ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Аналізуючи вказані норми, можна дійти висновку, що за загальним правилом у порядку цивільного судочинства суди вирішують справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, зокрема, спори, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також із інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Як вбачається з матеріалів справи, спір у цій справі виник між фізичною особою ОСОБА_1 та Могилівською сільською радою Царичанського району Дніпропетровської області щодо прийнятих рішень про відмову від договорів оренди земельної ділянки. Крім того, позивач просить суд визнати протиправним рішення Державного реєстратора про припинення права оренди ОСОБА_1 на земельні ділянки та зобов`язати поновити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна записи про право оренди ОСОБА_1 на земельні ділянки.

Як вбачається зі змісту оскаржених рішень сільської ради про відмову від договорів оренди земельної ділянки, вони прийняті, зокрема, на підставі підпункту 2 пункту 12 укладених договорів оренди та статті 782 Цивільного кодексу України, у зв`язку з систематичною несплатою орендної плати та у зв`язку з порушенням земельного законодавства.

Так, відповідно до підпункту 2 пункту 12 договорів оренди, укладених між ОСОБА_1 та Головним управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області, дія договору припиняється у разі, зокрема, систематичної несплати, несвоєчасної або неповної сплати орендарем орендної плати.

Крім того, відповідно до статті 782 Цивільного кодексу України, яка, також є підставою для винесення сільською радою оскаржуваних рішень, наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за найм речі протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

Отже, у спірних правовідносинах, сільська рада, посилаючись на систематичну несплату ОСОБА_1 орендної плати за користування земельними ділянками, вирішила відмовитись від договорів оренди та розірвати їх у порядку, що передбачений цими договорами, а також нормами Цивільного кодексу України, про що і прийняла відповідні рішення на сесії.

Таким чином, сільська рада, приймаючи оскаржувані рішення, не здійснювала владних управлінських функцій стосовно позивача, а навпаки діяла як сторона договірних правовідносин.

У відповідності до ч.1, ч.2 ст.2 Земельного кодексу України встановлено, що земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею.

Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

Згідно зі ст. 5 Земельного кодексу України визначено, що одним із принципів земельного законодавства є забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави.

Таким чином, з аналізу вищезазначених норм процесуального та матеріального права вбачається, що даний спір не є публічно-правовим та не пов`язаний із захистом прав, свобод та інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин, а спірні правовідносини виникли між учасниками справи з приводу оспорювання земельних прав та захисту інтересів позивача як землекористувача через рішення відповідача, у зв`язку з чим такий спір повинен розглядатись за правилами цивільного судочинства.

Так, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Аналогічна правова позиція щодо юрисдикції таких спорів викладена і у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21.03.2018р. у справі №802/1792/17а, від 04.04.2018р. у справі №817/567/16.

Отже, оскільки сільська рада, приймаючи оскаржувані рішення, не здійснювала владних управлінських функцій стосовно позивача, а навпаки діяла як сторона договірних правовідносин, вимоги позивача про скасування рішень ради щодо відмови від договорів оренди свідчать про наявність майнового, особистого інтересу позивача, а спір має приватноправовий характер та підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Вимоги позивача про визнання протиправним рішення Державного реєстратора про припинення права оренди ОСОБА_1 на земельні ділянки та зобов`язання поновити записи про право оренди ОСОБА_1 на земельні ділянки є похідними вимогами від вимоги щодо скасування рішень ради щодо відмови від договорів оренди, а тому також не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Згідно ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, враховуючи все вищевикладене, суд приходить до висновку, що на спірні правовідносини юрисдикція адміністративних судів не поширюється.

Таким чином, враховуючи суть, характер спірних правовідносин, зміст та юридичну природу позову (порушення цивільного права), а також і суб`єктний склад цього спору, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

При цьому, слід роз`яснити позивачеві, що даний спір є цивільно-правовим спором та підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства у загальному місцевому суді за правилами, встановленими Цивільним процесуальним кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо, позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

За таких обставин, слід відмовити позивачеві у відкритті провадження у даній адміністративній справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.170, ст.ст.243, 248 КАС України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Могилівської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, Державного реєстратора Виконавчого комітету Могилівської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області Кравець Романа Анатолійовича про визнання протиправним та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії.

Копію ухвали разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами надіслати позивачу.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до ч. 5 ст. 170 КАС України, повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом не допускається.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст.294 КАС України.

Суддя А.В. Савченко