Справа № 540/4723/21
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2022-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2022 р.м.ОдесаСправа № 540/4723/21
Головуючий в 1 інстанції: Морська Г.М.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Шляхтицького О.І.,

суддів: Домусчі С.Д., Семенюка Г.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 01.11.2021 по справі № 540/4723/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕГАОПТСТРОЙ» до Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

У серпні 2021 року ТОВ «МЕГАОПТСТРОЙ» звернулось з адміністративним позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 19.08.2021 року №UA508040/2021/000195/1.

В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що 06.03.2020 між товариством та компанією HOMA APPLIANCES CO.LTD укладено контракт №СН-UA-20/03/06. 19.08.2021 під час декларування товару позивачем була заявлена митна вартість товару у розмірі 26 131,11 доларів США, визначена ним самостійно за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у відповідності до ст.ст. 57, 58 МК України. Для здійснення митного оформлення товару товариством подано митну декларацію №UA508040/2021/006350. Разом з митною декларацією для митного оформлення товару митному органу надано пакет документів, передбачених законодавством, але 19.08.2021 відповідачем прийнято рішення № UA508040/2021/000195/1 про коригування митної вартості за резервним методом, внаслідок чого товариство було змушене додатково надмірно сплатити за ввезені товари суму ПДВ та мита в розмірі 176 105,18 грн. На думку позивача коригування митної вартості товарів відбулось за відсутності правових підстав для такого корегування.

Відповідач проти задоволення позову заперечував, надав до суду першої інстанції відзив на позовну заяву у якому зазначив, що позивачем 19.08.2021 до митного органу було подано митну декларацію №UA508040/2021/006350 для здійснення митного оформлення товару. Товари ввезено на виконання умов договору від 06.03.2020 № СН-UA-20/03/06 між ТОВ МЕГАОПТСТРОЙ та HOMA APPLIANCES CO.LTD. За результатами перевірки було встановлено наявність розбіжностей та невідповідностей, а саме: у наданому до митного оформлення рахунку-фактурі від 05.07.2021 № ВІН21070551 відсутнє посилання на контракт на виконання якого він виданий, а також банківські реквізити продавця; в наданому коносаменті по вантажним послугам не вказано, що здійснено передоплату (у відповідній графі наявний напис Collect замість Prepaid), при цьому декларантом не надано інформації про вартість цих послуг або про їх оплату; також не наведено хто саме здійснює оплату цих послуг, тоді як по іншим витратам наведено HOMA APPLIANCES CO.LTD.

Зазначені обставини виключали можливість перевірки митним органом числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов ч.1 ст.54 Митного кодексу України, та обумовлювали необхідність запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості.

Однак, надані документи для підтвердження рівня митної вартості товару, не дали можливості відповідачу остаточно упевнитись в достовірності визначеної декларантом митної вартості товару, оскільки вони містять розбіжності та не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів у зв`язку з чим митну вартість товарів було скориговано та визначено за резервним методом відповідно до статті 64 Митного кодексу України.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Херсонський окружний адміністративний суд рішенням від 01 листопада 2021 року визнав протиправним та скасував рішення Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі № UA508040/2021/000195/1 від 19.08.2021 про коригування митної вартості товарів.

Стягнув з Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі (, 73000, м.Херсон, вул.Гоголя,13) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "МЕГАОПТСТРОЙ" (, 73000, м. Херсон, вул. Нестерова, 2-В) сплачений судовий збір у сумі 2 642 (дві тисячі шістсот сорок дві) грн. 00 коп..

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду Митниця в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:

- у рахунку-фактурі від 07.05.2021 № ВІН210551 відсутнє посилання на контракт, на виконання якого він виданий, а також банківські реквізити продавця.

- декларантом заявлено не повні відомості про митну вартість та складові митної вартості, серед документів наданих для підтвердження заявленого рівня митної вартості, відсутні страхові документи;

- у наданому коносаменті № MAEU211707089 по вантажним послугам (Handling Service) не вказано, що здійснено передоплату (у відповідній графі наявний напис Collect замість Prepaid), при цьому декларантом не надано інформацію про вартість цих послуг або про їх оплату; а також не наведено хто саме здійснює оплату цих послуг, тоді як по іншим витратам наведено HOMA APPLIANCES CO LTD.

Обставини справи.

Суд першої інстанції встановив, що 06.03.2020 між ТОВ МЕГАОПТСТРОЙ та компанією HOMA APPLIANCES CO.LTD укладено контракт № СН-UA-20/03/06 (далі-Контракт) на поставку "холодильного устаткування" на умовах СIF ODESSA/CHORNOMORSK/YUZHNIY відповідно до правил Інкотермс 2010.

Відповідно до умов вказаного контракту, специфікації від 05.07.2021 №60, пакувального листа від 05.07.2021, рахунку-фактури (комерційного інвойсу) № ВІН21070551 від 05.07.2021 та транспортних документів, позивач отримав товар згідно переліку, наведеного в зазначених документах.

Для здійснення митного оформлення товару митним брокером фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 19.08.2021 було подано митну декларацію № UA508040/2021/006359, відповідно до якої митна вартість товару визначена позивачем за ціною контракту 26 131,11 доларів США.

Разом із митною декларацією, митним брокером до митного оформлення подано наступні документи: пакувальний лист від 05.07.2021, рахунок-фактура (інвойс) від 05.07.2021 № ВІН21070551; коносамент від 18.07.2021 № МАЕU211707089, автотранспортна накладна № 076845 від 19.08.2021, № 076846 від 19.08.2021, № 076848 від 19.08.2021; декларацію про походження товару від 05.07.2021 № ВІН21070551; зовнішньоекономічний договір (контракт) № СН-UA-20/03/06 від 06.03.2020; доповнення до зовнішньоекономічного договору № 60 від 05.06.2021, без номеру від 10.06.2020, без номеру від 20.08.2020 та без номеру від 07.12.2020; без номеру від 10.03.2021; заява декларанта або уповноваженої ним особи, у вигляді внесення коду до митної декларації, про відсутність озоноруйнуючих речовин у товарах від 19.08.2021; інші некласифіковані документи.

Згідно частини 3 статті 53 МК України митний орган дійшов висновку, що документи, які надані до митного оформлення, не містять всіх даних відповідно до обраного методу визначення митної вартості товару, а тому необхідно подати наступні відомості:

1) платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

2) страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість навантаження, пакування, страхування;

3) додатки до зовнішньоекономічного договору (контракту) у разі їх наявності;

4) виписки з бухгалтерської документації;

5) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару.

У відповідь на повідомлення митного органу стосовно надання додаткових документів, позивачем додатково були надані наступні документи: прайс-лист від постачальника (продавця); комерційну пропозицію.

19.08.2021 Митницею в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі прийнято рішення №UA508040/2021/000195/1 про коригування митної вартості товарів, згідно якої митна вартість товарів відкоригована у бік збільшення:

- товару №1 до загальної суми 38718,72 дол. США.;

- товару №2 до загальної суми 11740,30 дол. США;

- товару №3 до загальної суми 698,19 дол. США;

- товару №4 до загальної суми 82,25 дол. США;

- товару №5 до загальної суми 32,42 дол. США;

- товару №6 до загальної суми 201,48 дол. США;

- товару №7 до загальної суми 62,98 дол. США;

- товару №8 до загальної суми 11,92 дол. США;

- товару №9 до загальної суми 23,60 дол. США.

Вважаючи спірне рішення протиправним, позивач звернувся до суду із позовом про його скасування.

Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем у відповідності до вимог митного законодавства для підтвердження заявленої митної вартості товару було подано до митного органу всі необхідні для цього документи та митним органом не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, Митного кодексу України.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На підставі частини 2 статті 1 Митного Кодексу України відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

За правилами статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

На підставі 1 статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4)якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до приписів статті 53 МК України митниця має право запитувати додаткові документи в разі виявлення під час митного оформлення розбіжностей в поданих документах.

За змістом частини 3 статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

На підставі частини 5 статті 54 МК України передбачено право митного органу з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

За правилами пункту 3 статті 53, частини 5 статті 54 МК України у позивача витребувані: 1) платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 2) страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість навантаження, пакування, страхування; 3) додатки до зовнішньоекономічного договору (контракту) у разі їх наявності; 4) виписки з бухгалтерської документації; 5) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару. Також, повідомлено, що відповідно до пункту 6 статті 53 МКУ декларант за власним бажанням може подати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості.

В ході судового розгляду встановлено, що позивачем надані всі документи за переліком, визначеним частиною 2 статті 53 МК України, крім тих, що підтверджують оплату декларантом вартості страхування.

Зокрема, пакувальний лист від 05.07.2021 року, рахунок-фактура (інвойс) від 05.07.2021 року №ВІН21070551; коносамент від 18.07.2021 року №МАЕU211707089, автотранспортна накладна №076845 від 19.08.2021 року, №076846 від 19.08.2021, №076848 від 19.08.2021; декларацію про походження товару від 05.07.2021 року №ВІН21070551; зовнішньоекономічний договір (контракт) № СН-UA-20/03/06 від 06.03.2020 року; доповнення до зовнішньоекономічного договору №60 від 05.06.2021 року, без номеру від 10.06.2020 року, без номеру від 20.08.2020 року та без номеру від 07.12.2020 року; без номеру від 10.03.2021; заява декларанта або уповноваженої ним особи, у вигляді внесення коду до митної декларації, про відсутність озоноруйнуючих речовин у товарах від 19.08.2021 року; інші некласифіковані документи; прайс-лист від постачальника, комерційну пропозицію.

На електронний запит митниці, декларантом було додатково подано наступні документи:

1) прайс - лист від постачальника;

2) комерційна пропозиція.

Отже, підставами для витребування відповідачем додаткових документів, у зв`язку із сумнівами щодо заявленої позивачем митної вартості товару, крім іншого, полягали у відсутності документів щодо страхування ввезеного підприємством товару, митної декларації країни відправлення, висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини, банківських платіжних документів, що стосуються товару, платіжних та/або бухгалтерських документів, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Аргументи митного органу про те, що надані позивачем документи мають розбіжності, є неспроможними з огляду на таке.

За змістом пунктів 3.1, 3.3 контракту від 06.03.2020 № СН-UA-20/03/06 поставка товару здійснюється на умовах CIF/ODESSA/CHORNOMORSK/PIVDENNYI згідно Міжнародним правилам тлумачення торгових термінів "Інкотермс" у редакції 2010 року. Транспортування товару морем в контейнері.

На сьогодні діють Офіційні правила Міжнародної торгової палати для тлумачення торговельних термінів, видання МТП № 560, в редакції з 01.01.2011 Інкотермс-2010, за змістом яких посилання на Інкотермс-2010 в договорі купівлі-продажу чітко визначає відповідні обов`язки сторін та зменшує ризик юридичних ускладнень. Метою Інкотермс є забезпечення єдиного набору міжнародних правил для тлумачення найбільш уживаних торговельних термінів у зовнішній торгівлі.

На підставі Інкотермс-2010 CIF (Cost, Insurance and Freight (... named port of destination) - вартість, страхування і фрахт (... назва порту призначення). Термін "вартість, страхування та фрахт" означає, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження. Продавець зобов`язаний понести витрати та оплатити фрахт, необхідні для доставки товару до названого порту призначення, проте, ризик втрати чи пошкодження товару, а також будь-які додаткові витрати, спричинені подіями, що виникають після здійснення поставки, переходять з продавця на покупця. Однак за умовами терміна CIF на продавця покладається також обов`язок забезпечення морського страхування на користь покупця проти ризику втрати чи пошкодження товару під час перевезення. Отже, продавець зобов`язаний укласти договір страхування та сплатити страхові внески. Покупець повинен мати на увазі, що за умовами терміна CIF від продавця вимагається забезпечення страхування лише з мінімальним покриттям. У випадку, якщо покупець бажає мати страхування з більшим покриттям, він повинен або прямо та недвозначно домовитися про це з продавцем, або самостійно вжити заходів до забезпечення додаткового страхування.

Отже, у разі укладання контракту за умовами поставки CIF, на продавця покладається обов`язок забезпечення страхування на користь покупця проти ризику втрати чи пошкодження товару під час перевезення, а також сплати страхових внесків та вартості перевезення вантажу до порту відвантаження.

З огляду на те, що перевезення товару здійснювалося морем на умовах поставки CIF, колегія суддів вважає, що в даному випадку Товариство не повинно додатково страхувати товар та нести витрати на транспортування вантажу до порту ODESSA/CHORNOMORSK/ PIVDENNYI.

Крім того, пунктами 6.2, 6.3 контракту від 06.03.2020 № СН-UA-20/03/06 передбачено умови передачі (приймання) товару, а саме - визначено перелік товаросупровідних документів: морський коносамент; 2 оригінали специфікації; комерційний рахунок-фактура - 3 оригінали; пакувальний лист - 3 оригінали.

Тобто, за умовами контракту не передбачено передачу покупцю документів про страхування вантажу.

У документах, надання покупцеві яких передбачено контрактом і на підставі яких позивачем розраховувалась митна вартість товару, та які надавались на вимогу відповідача, зокрема, інвойсі від 05.07.2021 № ВІН21070551, специфікації від 05.07.2021 № 60, прайс-листі продавця від 23.06.2021 вказана ціна товару з урахуванням умов поставки CIF ODESSA/CHORNOMORSK/ PIVDENNYI.

Отже, необґрунтованими є доводи митного органу про неможливість перевірки правильності визначеної декларантом митної вартості товару за відсутності документів, що містять відомості про вартість страхування та перевезення, оскільки такі документи у даному випадку не вимагаються в силу приписів пункту 8 частини 2 статті 53 МК України.

Стосовно твердження митного органу про те, що в рахунку-фактурі відсутнє посилання на контракт, на виконання якого він виданий, а також банківські реквізити продавця, платіжні документи, що стосуються товару та платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, суд зазначає, що вказане митним органом порушення не впливає на ціноутворення, а також не спростовує реальну вартість товару.

Так, встановлено, що відповідно до пункту 5.3 Контракту № 06.03.2020 № СН-UA-20/03/06 місце платежу - валютні реквізити продавця, що вказані в даному контракті чи доповненнях до нього (додаткових угодах, інвойсах, специфікаціях), які є невід`ємною частиною цього контракту.

Тобто, зазначеним пунктом контракту передбачено, що платежі мають здійснюватись на валютні реквізити, вказані у договорі.

До того ж за правилами 5.5 договору умови оплати 100% оплата протягом 30 днів після отримання товару на склад.

Відтак, відсутність на день розмитнення товару факту оплати не впливає на митну вартість товару, оскільки за умовами договору оплата за товар здійснюється протягом 30 днів після отримання товару. Тому, відсутність банківських платіжних документів, що стосуються товару та платіжних бухгалтерських документів, що підтверджують вартість товару не може слугувати підставою для незастосування основного методу та коригування митної вартості.

Ще одна обставина, яка на думку органу доходів і зборів, впливає на митну вартість товару, зазначена у рішенні про коригування митної вартості товарів від 19.08.2021 року №UA508040/2021/000195/1, а саме: відповідно до положення статті VII Генеральної Угоди з тарифів і торгівлі, оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості товару (під "дійсною вартістю" слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції).

Водночас доводи митного органу про положення статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, як на одну з підстав для прийняття оспорюваного рішення, є необґрунтованими з огляду на таке.

Відповідачем не наведені обставини та докази, яким чином документи надані позивачем порушують чи не відповідають вимогам статті VII Генеральної угоди.

Окрім цього, відповідно до положень МК України, застосування Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, можливе лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього кодексу.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у справах № 814/2659/16, № 804/3893/17.

За змістом статті 53 МК України, декларант на вимогу митниці надає всі наявні у нього документи.

Отже, відповідач не довів, що позивач сплатив за товар іншу суму ніж та, яка заявлена у якості митної вартості товару.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що для митного оформлення позивачем були надані всі документи, необхідні для підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару, які містили необхідні числові показники митної вартості.

На підставі статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. Відповідно до частини 3 цієї ж статті за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

За правилами частини 1 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою cтатті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до пункту 2 частини 6 статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, зокрема у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно зі статтею 57 МК України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, здійснюється шляхом застосування таких методів:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Якщо основний метод не може бути використаний, застосовується послідовно кожний із перелічених у частині першій цієї статті методів. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

В ході судового розгляду встановлено, що митний орган дійшов висновку про неможливість застосування першого методу митної вартості товару, зокрема: "неподання усіх необхідних документів, які підтверджують митну вартість товару, невідповідність ціни угоди інформації, що наявна у митного органу. Другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів відсутність інформації за ціною угоди ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів відсутність інформації за ціною угоди щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості відсутність інформації щодо числового значення витрат для цілей вирахування вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість) відсутність інформації щодо складових для обчислення вартості товару".

Крім того, як вбачається зі змісту графи 33 оскаржуваного рішення, відповідачем скориговано митну вартість:

- товару №1 скориговано на підставі МД від 04.06.2021 № UА401160/2020/017094, однак товар в наведеній декларації не є аналогічним товару №1 різні характеристики товару (зокрема ємкість морозильників), різні виробники;

- товару №2 скориговано на підставі МД від 08.07.2021 № UА110140/2020/007429, однак товар в наведеній декларації не є аналогічним товару №2 різні характеристики товару (зокрема ємкість морозильників), різні виробники;

- товару №3 скориговано на підставі МД від 08.07.2021 № UА110140/2020/007429, однак товар в наведеній декларації не є аналогічним товару №3 різні характеристики товару (зокрема потужність компресора), різні виробники;

- товару №4 скориговано на підставі МД від 23.06.2021 № UА100300/2020/065295, однак зазначену декларацію не надано відповідачем;

- товару №5 скориговано на підставі МД від 18.06.2021 № UА401020/2020/030676, однак зазначену декларацію не надано відповідачем;

- товару №6 скориговано на підставі МД від 07.06.2021 № UА100300/2020/063797, однак зазначену декларацію не надано відповідачем;

- товару №7 скориговано на підставі МД від 11.06.2021 № UА100710/2020/506006, однак зазначену декларацію не надано відповідачем;

- товару №8 скориговано на підставі МД від 01.06.2021 № UА500020/2020/019521, однак зазначену декларацію не надано відповідачем;

- товару №9 скориговано на підставі МД від 01.06.2021 № UА500020/2020/019521, однак зазначену декларацію не надано відповідачем.

Попередні методи не застосовуються з наступних причин: основний метод (вартість операції) - неподання усіх необхідних документів, які підтверджують митну вартість товару, невідповідність ціни угоди інформації, що наявна у митного органу. Другорядні: - за ціною договору щодо ідентичних товарів - відсутність інформації за ціною угоди щодо ідентичних товарів; - за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів - відсутність інформації за ціною угоди щодо подібних (аналогічних) товарів; - на основі віднімання вартості - відсутність інформації щодо числового значення витрат для цілей вирахування вартості; - на основі додавання вартості (обчислена вартість) - відсутність інформації щодо складових для обчислення вартості товару.

Проте, суд вказує, що вказана графа оскаржуваного рішення не містить інформації - який саме товар було використано в якості джерела інформації, які числові значення митної вартості таких товарів, відсутні обґрунтування числового значення митної вартості товарів, відсутнє її коригування, не зазначені факти, які вплинули або повинні були вплинути на таке коригування.

Крім того, апеляційний суд зазначає, що відповідно до частини другої статті 55 МК України та наказу Міністерства фінансів України № 598 від 24.05.2012 року "Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору", рішення про коригування митної вартості товару повинно містити обґрунтування причин, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються. Зазначення в рішенні лише формальних посилань на неможливість перевірки задекларованої митної вартості суперечить наведеним вимогам законодавства.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 04.09.2018 у справі № 808/9123/15.

Водночас, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення, не може розцінюватись як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Отже, позивачем для оформлення товарів за основним методом надано всі, передбачені законодавством, документи для підтвердження ціни товару, що імпортується, а митним органом безпідставно застосовано резервний метод визначення митної вартості товару.

Згідно з пунктом 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі "ZWIERZYСSKI v. POLAND", Арр. 34049/96, 19 June 2001 позбавлення майна, може бути виправданим, лише якщо воно відбувається в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом. Крім того, будь-яке втручання у право власності має відповідати критерію пропорційності.

Під час втручання необхідно дотримуватися "справедливої рівноваги" між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основних прав людини (рішення у справі CASE OF PRESSOS COMPANIA NAVIERA S.A. AND OTHERS v. BELGIUM, App. № 17849/91, 20 November 1995). Цю рівновагу буде порушено, якщо людині доведеться нести надто специфічний або надмірний тягар.

При цьому, розглядаючи питання, які мають загальний інтерес, органи державної влади повинні діяти коректно і дуже послідовно (рішення у справі "BEYELER v. ITALY", App. № 33202/96, 5 January 2000). Крім того, як охоронець громадського порядку держава має моральне зобов`язання бути взірцевою, вона повинна стежити за тим, щоб такими були й державні органи, що захищають публічний порядок

Крім цього, згідно з пунктом 17 рішення у справі «POLIMERKONTEYNER, TOV v. UKRAINE», Арр. 23620/05, 24 November 2016, будь-яке втручання, включаючи те, яке виникло в результаті заходів для забезпечення сплати податків, не повинно порушувати «справедливого балансу» між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Важливість забезпечення такого балансу в цілому відображається в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на зацікавлену особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

З урахуванням викладеного, рішення № UA508000/2020/000073/2 від 08.07.2020 про коригування митної вартості товарів не відповідає ознакам правомірності та обґрунтованості, а тому підлягає скасуванню, як наслідок позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході розгляду справи позивач довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач не надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Доводи апеляційної скарги.

Доводи митного органу, що декларантом подані не повні відомості про митну вартість та складові митної вартості, серед документів наданих для підтвердження заявленого рівня митної вартості, відсутні страхові документи товару спростовуються тим, що позивачем в ході судового розгляду було надано до декларації прейскурант (прайс-лист) виробника товару та додатково - прайс-лист, комерційну пропозицію, а з огляду на те, що перевезення товару здійснювалося морем на умовах поставки CIF, колегія суддів вважає, що в даному випадку Товариство не повинно додатково страхувати товар та нести витрати на транспортування вантажу до порту.

Доводи апелянта, що у рахунку-фактурі (інвойс) від 07.05.2021 № ВІН210551 відсутнє посилання на контракт, на виконання якого він виданий, а також банківські реквізити продавця мають характер припущень, які не можуть бути покладені в основу висновків, які тягнуть за собою негативні наслідки для суб`єкта господарювання. Крім того, вказані обставини не виключали можливість перевірки митним органом числового значення заявленої митної вартості товарів.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 05 березня 2019 року по справі № 815/5852/17 (№К/9901/53436/18).

Інші доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині постанови, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕГАОПТСТРОЙ» є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325, колегія суддів,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі залишити без задоволення, а рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 01.11.2021 по справі № 540/4723/21 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Шляхтицький О.І.
Судді Домусчі С.Д. Семенюк Г.В.