Справа № 340/2815/21
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2022-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

01 лютого 2022 року м. Дніпросправа № 340/2815/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Юрко І.В., суддів: Олефіренко Н.А., Чумака С.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2021 року в адміністративній справі №340/2815/21 (головуючий суддя першої інстанції Дегтярьова С.В.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Хюррем» до Головного управління ДПС у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач 04.06.2021 року звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Кіровоградській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 12.01.2021 року №.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що висновок контролюючого органу про ненадання товариством в ході перевірки первинних документів по господарським операціям з контрагентами не відповідає дійсності, а тому висновок про завищення від`ємного значення з ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за вересень 2020 року в сумі 204121,00 грн., є безпідставними.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06.10.2021 року у вказаній вище справі адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушеннями норм матеріального та процесуального права, які полягають у неповному дослідженні матеріалів справи та неналежному наданні оцінки аргументам, наведеними учасниками справи, а також у відсутності мотивувального обґрунтування протиправності оскаржуваного рішення. Апелянт вважає податкове повідомлення-рішення законним та обґрунтованим та таким, що не підлягає скасуванню.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, а тому в суді апеляційної інстанції справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів в порядку письмового провадження.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на скаргу, встановила наступне.

Позивач - ТОВ «Хюррем» з 15.11.2013 року зареєстроване як юридична особа за адресою: Кіровоградська обл., Маловисківський р-н, м.Мала Виска, вул. Челюскіна, буд.1, перебуває на податковому обліку в ГУ ДПС у Кіровоградській області. Основними видами його економічної діяльності є: оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин (основний) (КВЕД 46.21); виробництво продуктів борошномельно-круп`яної промисловості (КВЕД 10.61); складське господарство (КВЕД 52.10); надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (КВЕД 68.20) (а.с. 14-19)

В період з 01.12.2020 року по 09.12.2020 року контролюючим органом проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Хюррем» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за вересень 2020 року від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн., з урахуванням від`ємного значення звітних податкових періодів, зазначених у додатку 3 до податкової декларації з податку на додану вартість, за результатами якої 16.12.2020 року складено акт №822/11-28-07-01/38852547 (а.с.42-47).

Висновком акту перевірки встановлено порушення п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198, п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено завищення від`ємного значення з податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за вересень 2020 року в сумі 204121,00 грн..

Висновок мотивований тим, що ТОВ «Хюрем» в ході перевірки не надало будь-яких первинних документів, які б підтверджували фактичне виконання контрагентами-постачальниками КП «Кіровоградрембудмонтаж» та ТОВ «Елеватор-Буд» ремонтних робіт та поставку будівельних матеріалів.

На підставі вказаного акту перевірки ГУ ДПС у Кіровоградській області 12.01.2021 року винесено податкове повідомлення-рішення № про завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за вересень 2020 року в сумі 204121,00 грн. (а.с.13).

Не погодившись з податковим повідомленням-рішенням, позивач оскаржив його до суду.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив із того, що, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є неправомірним, оскільки доводи позивача щодо надання всіх первинних документів по вказаним господарським операціям податковому органу під час проведення перевірки підтверджуються матеріалами справи та не спростовані відповідачем, а висновок, викладений в акті перевірки є необґрунтованим та безпідставним.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, у тому числі податку на прибуток та податку на додану вартість, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульовані Податковим кодексом України.

Відповідно до п.75.1 ст.75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно п.86.1. ст.86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Пунктом 86.8. ст.86 ПК України визначено, що податкове повідомлення-рішення приймається в порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки, та надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Відповідно до п.198.1 ст.198 ПК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Згідно із п.198.2 ст.198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно із п.198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до абзаців 5, 11 статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ, який містить відомості про господарську операцію.

Згідно із частинами 1, 2 статті 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Судом першої інстанції встановлено, що підставою прийняття контролюючим органом спірного податкового повідомлення рішення були висновки відповідача щодо відсутності належних первинних документів на підтвердження реальності господарських операцій позивача з контрагентами КП «Кіровоградрембудмонтаж» та ТОВ «Елеватор-Буд».

З матеріалів справи вбачається, що між позивачем (покупець) та КП «Кіровоградрембудмонтаж» (постачальник) укладено договори поставки №13 від 04.05.2020 року, №41 від 25.06.2020 року, №45 від 03.08.2020 року, №46 від 03.08.2020 року, відповідно до змісту яких, позивач мав отримати у власність будівельні матеріали відповідно до переліку, вказаному в таких договорах (прокат арматурний, закладні деталі, щебень, бетон, профіль, рулони оц, труби).

На підтвердження здійснення господарських операції за вказаними договорами позивачем під час перевірки та до матеріалів справи надано наступні документи:

- договори поставки №13 від 04.05.2020 року, №41 від 25.06.2020 року, №45 від 03.08.2020 року, №46 від 03.08.2020 року (а.с. 48-49, 77-78, 102-103, 112-113);

- видаткові накладні (а.с.55, 82, 116);

- податковими накладними (а.с.53,54, 55, 81, 108, 109, 117);

- рахунки на оплату (а.с.50, 79, 104, 114).

Оплата за товар здійснена в повному обсязі, що підтверджено платіжними дорученнями (а.с.51, 52, 80, 105-107, 115).

Транспортування (перевезення) щебеню та іншого товару здійснене постачальником. При цьоми, щебінь та відсів перевезено на відповідному спеціалізованому транспорті, транспортування бетону М300 здійснено ТОВ «Стройспектр» за замовленням постачальника на спеціалізованому транспорті. Вказане підтверджується відповідними товарно-транспортними накладними (а.с.56-76, 83-101, 110-111, 118-120).

Крім того, між позивачем (замовник) та КП «Кіровоградрембудмонтаж» (підрядник) укладено договори підряду №58 від 10.08.2020 року, №59 від 10.08.2020 року, №60 від 10.08.2020 року, №61 від 10.08.2020 року, відповідно до змісту яких, позивач доручив підряднику виконати ряд будівельних робіт.

На підтвердження здійснення господарських операції за вказаними договорами позивачем під час перевірки та до матеріалів справи надано наступні документи:

- договори підряду №58 від 10.08.2020 року, №59 від 10.08.2020 року, №60 від 10.08.2020 року, №61 від 10.08.2020 року (а.с 121-122, 128-129, 135-136, 142-143);

- договірни ціни (а.с.123, 130, 137, 144);

- рахунки на оплату (а.с.124, 131, 138, 145);

- платіжні доручення (а.с.125, 132, 139, 146-148);

- податкові накладні (а.с.126, 133, 140, 149-151);

- акти надання послуг (а.с.127, 134, 141, 152).

Крім того, між позивачем (замовник) та ТОВ «Елеватор-Буд» (підрядник) укладено договір підряду №24 від 20.07.2020 року, відповідно до змісту якого позивач доручив підряднику виконати будівельні роботи з ремонту покрівлі складу за адресою: Кіровоградська область, Маловисківський район, м.Мала Виска, вул.Челюскіна, 1.

На підтвердження здійснення господарських операції за вказаними договорами позивачем під час перевірки та до матеріалів справи надано наступні документи:

- договір підряду №24 від 20.07.2020 року (а.с. 153-154);

- договірна ціна (а.с.155);

- платіжні доручення (а.с.156, 158, 160);

- податкові накладні (а.с.157, 159);

- акти надання послуг (а.с.162-164).

Надані позивачем під час перевірки та до матеріалів справи первинні документи бухгалтерського обліку відповідно до приписів статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» є підставою для ведення бухгалтерського та податкового обліку, оскільки фіксують факти здійснення господарських операцій.

Будь-яких зауважень контролюючого органу щодо порядку заповнення наведених вище первинних документів акт перевірки не містить.

В ході перевірки відповідачем встановлена наявність у позивача машин, обладнання, транспортних засобів, інструментів, приладів та інвентарю, орендованих приміщень, про що описано в акті перевірки (а.с.43).

ТОВ «Хюррем» віднесено суми податку на додану вартість до податкового кредиту у відповідних звітних періодах, а господарські операції відображено в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджується відповідними доказами, зокрема: податковими деклараціями, квитанціями про прийняття документів, картками рахунків, тощо (а.с.165-193).

В акті перевірки та в апеляційній скарзі відповідачем вказано, що під час перевірки 07.12.2020 року податковим органом надано позивачу запит про надання первинних документів, які б підтверджували фактичне виконання контрагентами-постачальниками КП «Кіровоградрембудмонтаж» та ТОВ «Елеватор-Буд» ремонтних робіт та поставку будівельних матеріалів, натомість таких документів позивачем надано не було.

Проте, відповідачем ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції не надано доказів надання під час перевірки такого запиту позивачу, та в матеріалах справи такі докази відсутні.

Натомість, відповідно до п.2.11 акту перевірки перелік документів, які було використано при проведенні перевірки, наведено в додатку №1 до акту (а.с.43 зв.).

Судом першої інстанції встановлено, що згідно змісту додатку №1 до акту перевірки податковим органом в ході перевірки досліджено регістри бухгалтерського обліку по рахунках 361, 362, 37, 68, 31, 63, 15, 20, 22, а також договори, вантажно-митні декларації, видаткові та прибуткові накладні, акти наданих послуг, товарно-транспортні накладні, банківські виписки та платіжні доручення за перевіряємий період (а.с.47-зворіт).

Вказані обставини відповідачем в апеляційній скарзі не заперечуються та не спростовуються.

Відтак, зазначене вище спростовує посилання відповідача в апеляційній скарзі про відсутність під час перевірки належних первинних документів на підтвердження реальності господарських операцій позивача з КП «Кіровоградрембудмонтаж» та ТОВ «Елеватор-Буд».

З урахуванням наведених вище обставин в їх сукупності апеляційний суд дійшов висновку, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірність прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, а доводи позивача та наявні в матеріалах справи докази спростовують позицію контролюючого органу.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші, зазначені в апеляційній скарзі доводи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних та обґрунтованих юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Оскільки дана справа судом першої інстанції визнана незначною, та розглянута судом апеляційної інстанції у відповідності до вимог частини 1 статті 310 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного провадження та не відноситься до справ, передбачених частиною 4 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 12, 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2021 року в адміністративній справі №340/2815/21 залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2021 року в адміністративній справі №340/2815/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя Н.А. Олефіренко

суддя С.Ю. Чумак