Справа № 320/9923/20
Суддя: Грибан Інна Олександрівна
Дата ухвалення: 2022-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/9923/20 Суддя (судді) першої інстанції: Леонтович А.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий суддя Грибан І.О.

судді: Ключкович В.Ю.

Парінов А.Б.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправною та скасування вимоги,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління ДПС у Київській області, у якому просив:

- скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління Державної податкової служби у Київській області від 23.08.2018 №Ф274191-50.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2021 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою та посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, а також неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати зазначене рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити вимоги адміністративного позову у повному обсязі.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не надав належної оцінки фактичним обставинам справи, зокрема не встановив, що 60-річного віку він досяг ще в квітні 2014 року, а тому, відповідно до ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» він набув права не сплачувати єдиний соціальний внесок за себе. Вважає, що звільнений від сплати єдиного внеску, незважаючи на те, що отримує пенсію за вислугу років. Вказує на протиправність вимоги про сплату недоїмки з єдиного внеску та наявність підстав для її скасування.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2021 року та на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив, що не перешкоджає її розгляду по суті.

Переглядаючи справу в межах доводів апеляційних скарг на предмет законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Пенсійному фонді України та отримує пенсію за вислугу строків служби (за вислугу років), що підтверджується посвідченням серії № НОМЕР_1 .

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 24.10.2003 року проведено державну реєстрацію ОСОБА_1 як фізичної особи-підприємця та 04.01.2017 внесено запис про припинення підприємницької діяльності.

Згідно даних інтегрованої картки платника податків станом на 31.07.2018 за позивачем обліковується заборгованість зі сплати єдиного соціального внеску у сумі 18 973,25 грн.

Головним управлінням ДФС у Київській області виставлено ОСОБА_1 вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 23.08.2018 №Ф274191-50 на загальну суму 18973,25 грн.

Позивачем подано до ДПС України скаргу від 03.09.2020 на вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 23.08.2018 №Ф274191-50.

Рішенням про результати розгляду скарги від 25.09.2020 №28755/5/9-00-06-03-01-05 позивачу повідомлено, що оскаржувана вимога від 23.08.2018 №Ф274191-50 не підлягає оскарженню в адміністративному порядку.

Не погоджуючись із прийняттям зазначеної вимоги та вважаючи її такою, що не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не набув права на пільгу щодо звільнення від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Нормативно-правовим документом, що визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, є Закон України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 08.07.2010 №2464-VI (далі - Закон №2464-VІ.)

Відповідно до п. 2 ст. 1 Закону №2464-VІ, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Виключно Законом №2464-VІ визначаються принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску (п.2 статті 2).

Завданнями центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, є забезпечення адміністрування єдиного внеску шляхом його збору, ведення обліку надходжень від його сплати та здійснення контролю за сплатою єдиного внеску (ч. 1 ст. 12 Закону №2464-VІ). Адміністрування єдиного соціального внеску включає в себе ідентифікацію, облік платників ЄСВ та об`єктів оподаткування, сервісне обслуговування платників податків, організацію та контроль за сплатою ЄСВ відповідно до законодавства. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.05.2014 №236 Про Державну фіскальну службу України (далі - постанова №236) Державна фіскальна служба України (ДФС) здійснює адміністрування податків і зборів, митних та інших платежів, єдиного внеску в порядку, встановленому законом.

Положеннями частини 4 статті 25 Закону №2464-VІ визначено, що орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст.4 Закону №2464-VІ платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно з частиною четвертою статті 4 цього Закону особи, зазначені у пунктах 4 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до пп. 3 п. 1 розділу ІІ наказу Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449 Про затвердження інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Пунктом 6 розділу VI наказу Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449 Про затвердження інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування передбачено, що вимога про сплату боргу (недоїмки) вважається відкликаною, якщо вимога органу доходів і зборів про сплату боргу (недоїмки) скасовується судом - у день набрання судовим рішенням законної сили.

Відповідно до п. 5 розділу VI вищенаведеної Інструкції протягом 10 календарних днів із дня одержання вимоги про сплату боргу (недоїмки) платник зобов`язаний сплатити зазначені у пункті 1 вимоги суми недоїмки, штрафів та пені.

У разі незгоди з розрахунком органу доходів і зборів суми боргу (недоїмки) платник єдиного внеску протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання вимоги, узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату боргу (недоїмки) в адміністративному або судовому порядку.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) не підлягає адміністративному оскарженню в частині сум недоїмки, які виникли на підставі поданих звітів щодо сум нарахованого єдиного внеску.

У разі якщо згоди з органом доходів і зборів не досягнуто, платник єдиного внеску зобов`язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом 10 календарних днів з дня надходження рішення відповідного органу доходів і зборів або оскаржити вимогу до органу доходів і зборів вищого рівня чи в судовому порядку.

Про оскарження вимоги про сплату боргу (недоїмки) до органу доходів і зборів вищого рівня або суду платник зобов`язаний одночасно письмово повідомити орган доходів і зборів, який направив вимогу.

З матеріалів справи убачається, що відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 24.10.2003 року проведено державну реєстрацію ОСОБА_1 як фізичної особи-підприємця та 04.01.2017 внесено запис про припинення підприємницької діяльності.

Згідно переданих сальдових залишків на центральному рівні від Пенсійного фонду України до Міндоходів України, станом на 31.12.2012 по ФОП ОСОБА_1 обліковувалася заборгованість по ЄСВ в сумі 3 990,30 грн., борг сплачено не було.

Згідно із даними інтегрованих карток платника податків позивача по єдиному соціальному внеску автоматично здійсненні наступні нарахування: -ЄСВ за III квартал 2013 - 1 194,03 грн., сплачено 0 грн., загальна сума боргу склала 5 184,33 грн.; -ЄСВ за IV квартал 2013 - 1 218,67 грн., сплачено 0 грн., загальна сума боргу склала 6 403,00 грн.; -ЄСВ за І квартал 2014 - 1 267,95 грн., сплачено 0 грн., загальна сума боргу склала 7 670,95 грн.; -ЄСВ за II квартал 2014 - 1 267,95 грн., сплачено 0 грн., загальна сума боргу склала 8 938,90 грн.; -ЄСВ за III квартал 2014 - 1 267,95 грн., сплачено 0 грн., загальна сума боргу склала 10 206,85 грн.; -ЄСВ за IV квартал 2014 - 1 267,95 грн., сплачено 0 грн., загальна сума боргу склала 11 474,80 грн.; -ЄСВ за І квартал 2015 - 1 267,95 грн., сплачено 0 грн., загальна сума боргу склала 12 742,75 грн.; -ЄСВ за II квартал 2015 - 1 267,95 грн., сплачено 176,07 грн., загальна сума боргу склала 13 834,63 грн.; -ЄСВ за III квартал 2015 - 1 323,47 грн., сплачено 880,35 грн., загальна сума боргу склала 14 277,75 грн.; -ЄСВ за IV квартал 2015 - 1 434,51 грн., сплачено 056,42 грн., загальна сума боргу склала 14 655,84 грн.; -ЄСВ за І квартал 2016 - 909,48 грн.; сплачено 184,23 грн., загальна сума боргу склала 15 381,09 грн.; -ЄСВ за II квартал 2016 - 941,16 грн., сплачено 0 грн., загальна сума боргу склала 16 322.25 грн.; -ЄСВ за III квартал 2016- 957,00 грн., сплачено 0 грн., загальна сума боргу склала 17279.25 грн.; -ЄСВ за IV квартал 2016 - 990,00 грн., сплачено 0 грн., загальна сума боргу склала 18269.25 грн.; -ЄСВ за І квартал 2017 - 704,00 грн., сплачено 0 гри., загальна сума боргу склала 18973.25 грн.

З відомостей інтегрованої картки платника податків вбачається, що станом на 31.07.2018 за позивачем обліковувалася заборгованість зі сплати єдиного внеску у розмірі 18973,25 грн.

Докази сплати позивачем заборгованості по єдиному внеску у розмірі 18973,25 грн. в матеріалах справи відсутні.

Пунктом 6 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України 20.04.2015 року № 449, передбачено, що обчислення і строки сплати єдиного внеску платниками, зазначеними у підпункті 3 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, які обрали спрощену систему оподаткування:

1) зазначена категорія платників самостійно для себе визначає базу для нарахування єдиного внеску, яка не може бути меншою за розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, але в розмірі, не більшому за максимальну величину бази нарахування єдиного внеску;

2) платники сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Платники можуть сплачувати єдиний внесок у вигляді авансового платежу в розмірі, який самостійно визначили, до 20 числа кожного місяця поточного кварталу. При цьому суми єдиного внеску, сплачені у вигляді авансових платежів, ураховуються платником при остаточному розрахунку, який здійснюється ним за календарний квартал до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Відтак, розділом VІ цієї Інструкції передбачений порядок стягнення заборгованості з платників.

Відповідно до п. 3 розділу VІ Інструкції №449 органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо:

дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів;

платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску;

платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається):

платникам, зазначеним у підпунктах 1 та 2 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом десяти робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій);

платникам, зазначеним у підпунктах 3 та 4 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом п`ятнадцяти робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів платника на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Відповідно до п. 4 цього розділу Інструкції №449 вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Відтак, у разі наявності у платника на кінець календарного місяця недоїмки зі сплати єдиного внеску фіскальний орган на підставі даних звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи фіскального органу формує та надсилає (вручає) платнику вимогу про сплату боргу (недоїмки) на суму такої недоїмки.

Положеннями законодавства не передбачено обов`язкової умови для формування вимоги (у разі наявності у платника на кінець календарного місяця недоїмки за результатами самостійного декларування) проведення перевірки та складення за її результатами відповідного акту.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається разом з актом документальної перевірки виключно у випадку, коли виявлені у ході документальної перевірки дані свідчать про донарахування сум єдиного внеску фіскальними органами.

Відтак, колегією суддів встановлено, що у зв`язку з наявністю в ІКПП позивача за кодом бюджетної класифікації 71040000 заборгованості зі сплати ЄСВ та відповідно до ст. 25 Закону 2464 сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 23.08.2018 № «Ф»274191-50.

Щодо доводів позивача, що спірна вимога суперечить нормам законодавства, оскільки позивач досяг 60-річного віку ще в квітні 2014 року, а тому, відповідно до ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» він набув права не сплачувати єдиний соціальний внесок за себе, колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до статті 1 Закону №2464-VI (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Платниками єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є, зокрема, фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності (п.4 ч.1 ст.4 Закону №2464-VI).

Відповідно до ч.4 ст.4 Закону №2464-VI особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно статті 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991р. №1788-ХІІ (далі Закон №1788-ХІІ, у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) трудові пенсії діляться на пенсії: за віком; за інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Слід зазначити, що відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-IV (далі Закон №1058-IV, у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Право чоловіків на пенсію за віком, що передбачене частиною 1 статті 12 Закону Закон №1788-ХІІ та частиною 1 статті 26 Закону №1058-IV пов`язується, зокрема з досягненням 60 років.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992р. № 2262-XII особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Відповідно до пункту «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» право на пенсію за вислугу років мають особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, звільнені зі служби за вислугу років, за віком, за станом здоров`я, у зв`язку із скороченням штатів або організаційними заходами і які на день звільнення досягли 45-річного віку, а ті з них, що є інвалідами війни, - незалежно від віку, і мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 № 2148-VIII внесено зміни до ст.4 Закону №2464-VІ, зокрема, пункт 4 викладено у такій редакції: «Особи, зазначені у пунктах 4 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування» (вказана норма на підставі абз.2 п.1 Прикінцевих та Перехідних положень Закону №2464-VІ набирає чинності з 01.01.2018р.).

Отже, з 01 січня 2018 року фізичні особи - підприємці, які досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (60 років) та мають страховий стаж, отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу (незалежно від виду пенсії), звільняються від сплати єдиного внеску за себе.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, фізичні особи-підприємці, яким призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону №2262-XII і які обрали спрощену систему оподаткування, не звільняються від сплати за себе єдиного внеску на підставі ч.4ст.4 Закону №2464-VІ. Від сплати за себе єдиного внеску, у відповідності до вказаних положень Закону звільняються лише ті фізичні особи-підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування і є пенсіонерами за віком.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України, зокрема у постанові від 10 квітня 2018 року № 826/28012/15.

Відтак, колегія суддів вважає, що контролюючим органом правомірно винесено вимогу від 23.08.2018 №Ф274191-50, якою позивачу нараховано заборгованість зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 18973,25 грн.

Доводи апеляційної скарги, що позивач на час формування оскаржуваної вимоги досяг пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону № 1058-IV, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки заборгованість з єдиного внеску виникла за період, коли позивач перебував на спрощеній системі оподаткування та отримував пенсію за вислугу років, тому був зобов`язаний сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Головуючий суддя І.О. Грибан

Судді: В.Ю. Ключкович

А.Б. Парінов

(повний текст постанови складено 24.01.2022р.)