Справа № 160/11304/21
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2022-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 січня 2022 року м. Дніпросправа № 160/11304/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.10.2021 року (головуючий суддя Луніна О.С.)

в адміністративній справі №160/11304/21 за позовом ОСОБА_1

до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, третя особа без самостійних вимог: Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулася 09.07.2021 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, третя особа без самостійних вимог: Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, в якому просила:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 у поверненні помилково сплаченого збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 5 770грн.;

- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області сформувати та подати до Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області подання про повернення ОСОБА_1 суми сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 5 770грн. згідно квитанції № 534О093NDR від 18.03.2019 року.

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 придбала 35/100 частин житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , згідно договору купівлі-продажу, укладеного із ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального округу Мазуренком С. В. за реєстровим №223. При нотаріальному посвідченні договору купівлі-продажу позивачем було сплачено збір на обов`язкове державне пенсійне страхування у розмірі 1% від вартості об`єкту нерухомого майна в сумі 5 770грн. Вказане нерухоме майно було придбано позивачем вперше, що підтверджено інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 244081409 від 10.02.2021 року та договором купівлі-продажу за реєстровим № 223 від 18.03.2019 року. Позивач звернувся до відповідача із заявою від 11.02.2021 щодо повернення сплачених безпідставно грошових коштів в сумі 5770грн. на підставі того, що позивачем відповідне житло придбано вперше. Однак, відповідач зазначив, що повернення сплачених позивачем коштів є неможливим.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.10.2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що позивачем не доведено того, що ОСОБА_1 купуючи житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 18.03.2019, придбавала житло вперше, внаслідок чого відсутні підстави для повернення сплаченого нею збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити.

Серед іншого вказує, що суд не правильно застосував приписи п.15 Порядку №1740 в редакції 26.09.2020 до обставин, які відбулися 18.03.2019, в той час як належить застосовувати приписи п.15 Порядку №170 в редакції 04.04.2018. Отже, позивач, купуючи житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 18.03.2019, придбавала житло вперше, внаслідок чого наявні підстави для повернення сплаченого нею збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив, що не перешкоджає розгляду справи по суті спору.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до ст. 311 КАС України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 18 березня 2019 року між ОСОБА_2 (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) укладено договір купівлі-продажу 35/100 частин житлового будинку з господарчими спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Договір купівлі-продажу засвідчено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Мазуренком С. В. та зареєстровано в реєстрі за № 223.

Згідно із квитанцією № 534О093NDR від 18.03.2019 року ОСОБА_1 сплатила за операцію придбання (купівлі-продажу) нерухомого майна збір до Пенсійного фонду у розмірі 5770,00 грн.

11 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою щодо повернення сплачених коштів за майно, придбане вперше, в сумі 5770грн.

Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області листом №0400-010604-8/31219 від 03.03.2021 року повідомило позивача про відсутність законних підстав для повернення помилково перерахованих коштів за майно, придбане вперше. Лист відповідача мотивовано тим, що в наданій позивачем квитанції є суперечності, а саме:

- розрахунковий рахунок 4007 для надходження збору з операцій придбавання (купівлі-продажу) нерухомого майна (код бюджетної класифікації 24140500), відповідає розрахунковому рахунку Центрального району м. Дніпра, а отримувач УК у Новокодацькому районі м. Дніпра; код ЄДРПОУ отримувача 37989248 Новокодацького району;

- також є суперечності в коді платника: в квитанції він зазначений, як , а в призначенні платежу та в заяві . У зв`язку з невідповідністю даних в платіжному дорученні та відсутністю коштів на рахунках, відповідач не має законних підстав для повернення помилково перерахованих коштів.

Позивачка вважає протиправною відмову ГУ ПФУ в Дніпропетровській області у поверненні 5770грн., сплачених за майно, придбане вперше.

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування», Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 №1740.

Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Закон України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» визначає порядок справляння та використання збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Так, відповідно до пункту 9 статті 1 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» платниками збору на обов`язкове пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше. Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об`єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України.

Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 2 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування», об`єктом оподаткування є для платників збору, визначених пунктом 9 статті 1 цього Закону, - вартість нерухомого майна, зазначена в договорі купівлі-продажу такого майна.

Питання сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій згідно із Законом України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» врегульовано Порядком сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 №1740 (Порядок № 1740).

Згідно із абзацом 1 пункту 15-1 цього Порядку збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 % від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об`єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України.

Відповідно до пункту 15-3 Порядку №1740, в редакції станом на час придбання нерухомого майна, нотаріальне посвідчення або реєстрація на біржі договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачем на підтвердження того, що нерухоме майно придбавається позивачем вперше надано до суду витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (номер інформаційної довідки 244081409), сформований 10.02.2021, за результатом розгляду заяв у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, який містить відомості про:

1) реєстрацію права власності за ОСОБА_1 житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , яка виникла на підставі договору купівлі-продажу від 18.03.2019, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Мазуренком С. В. та зареєстрований в реєстрі за № 1171;

2) реєстрацію права власності на Ѕ частину житлового будинку садибного типу за адресою: АДРЕСА_2 , яка виникла на підставі свідоцтва про право на спадщину, ВРО № 946175 р. № 105, посвідченого державним нотаріусом Верхньодніпровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Малашовою Г. В. 10.01.2012.

Водночас колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що станом на дату звернення позивача до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області зі заявою про повернення сплачених коштів за майно, придбане вперше, п. 15-2 Порядку №1740 передбачає, що збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі нерухомого майна не сплачується, якщо:

б) право власності на житло, отримане фізичною особою в результаті його приватизації, відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»;

в) особа придбаває житло вперше, що підтверджується заявою фізичної особи про те, що вона не має та не набувала права власності на житло (в тому числі не приватизовувала, не успадковувала, не отримувала у дар, не купувала, зокрема як частку в спільному майні подружжя), та відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (з урахуванням відомостей з невід`ємної архівної складової частини цього Реєстру про набуття, зміну і припинення речових прав на нерухоме майно, про внесені зміни до відповідних записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно) про відсутність зареєстрованих за такою особою прав власності на житло, а також даними про невикористання житлових чеків для приватизації або використання їх для приватизації частки майна державних підприємств і земельного фонду. Документом, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, є довідки з місць проживання (після 1992 року);

г) особа перебуває у черзі на одержання житла, що підтверджується документом, виданим органом, до компетенції якого належить ведення обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов.

Отже, на час вирішення питання щодо наявності підстав для повернення сплачених коштів за майно, придбане вперше, законодавством визначено умови, за яких особа вважається такою, що придбаває житло вперше.

За приписами п. 15-2 Порядку № 1740, особа вважається такою, що придбаває житло вперше, якщо вона не має та не набувала права власності на житло (в тому числі не приватизовувала, не успадковувала, не отримувала у дар, не купувала, зокрема як частку в спільному майні подружжя), що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (з урахуванням відомостей з невід`ємної архівної складової частини цього Реєстру про набуття, зміну і припинення речових прав на нерухоме майно, про внесені зміни до відповідних записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно) про відсутність зареєстрованих за такою особою прав власності на житло, а також даними про невикористання житлових чеків для приватизації або використання їх для приватизації частки майна державних підприємств і земельного фонду.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що з наданих позивачем відомостей, судом першої інстанції встановлено, що за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на Ѕ частину житлового будинку садибного типу за адресою: АДРЕСА_2 , яке виникло на підставі свідоцтва про право на спадщину, ВРО № 946175 р. № 105, посвідченого державним нотаріусом Верхньодніпровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Малашовою Г. В. 10.01.2012.

Таким чином, позивач у 2012 році успадкувала Ѕ частину житлового будинку садибного типу.

Отже, твердження позивачки про придбання нею житла вперше, з урахуванням приписів п. 15-2 Порядку № 1740 України, спростовано наданими нею доказами.

Враховуючи наведені обставини, позивачкою не доведено того, що вона, ОСОБА_1 , купуючи житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 18.03.2019, придбавала житло вперше, внаслідок чого відсутні підстави для повернення сплаченого нею збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції матеріали справи дають підстави для висновку, шо позивачкою не доведені обставини, на яких ґрунтуються її позовні вимоги.

При цьому, відповідачем, доведено обставини, на яких ґрунтуються заперечення проти позовних вимог, доведено правомірність дій/рішень відповідача.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи позивача спростовуються доводами, викладеними відповідачем та нормами законодавства України, що регулює дані правовідносини.

Доводи апеляційної скарги щодо суті спору не спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.

Керуючись 241-245, 250, 311, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.10.2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 13.01.2022 та в силу ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня її прийняття шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

В повному обсязі постанова виготовлена 31.01.2022 (у зв`язку з перебуванням судді-доповідача на лікарняному).

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова