Справа № 160/21438/21
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2022-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Захарчук-Борисенко Н.В., розглянувши заяву позивача про забезпечення адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання протиправною та скасування постанови,-
05.11.2021 Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, в якому просить:
- визнати протиправною та скасувати постанову начальника Державної служби України з безпеки на транспорті Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки від 23.09.2021 №297781 про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 34 000,00 грн. на підставі абз. 16 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.11.2021 після усунення позивачем недоліків, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у письмовому провадженні в порядку статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
В обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначено, що ОСОБА_1 безпідставно обмежений у праві розпорядження грошовими коштами та майном, позбавлений права користування заробітною платою, яка зараховується на відкриті на ім`я позивача розрахункові рахунки, окрім того у випадку скасування оскаржуваних постанов Уктрансбезпеки, право на повернення вже стягнутих із позивача коштів буде суттєво ускладнене для останнього.
На думку позивача, не вжиття таких заходів може значно ускладнити як виконання судового рішення у даній справі, оскільки оскаржувана вимога вже перебуває на стадії примусового виконання у державній виконавчій службі, так і становище позивача, оскільки накладено арешт на кошти позивача та винесено постанову про розшук майна боржника, що передбачатиме реалізацію вказаного транспортного засобу на прилюдних торгах. При цьому, без вжиття відповідних заходів забезпечення позову ускладненим або й взагалі неможливим буде поновлення прав та інтересів позивача, а тому просив заяву задовольнити.
Вирішуючи питання про забезпечення позову у даній справі, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини першої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Згідно з частиною другою статті 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Згідно з частиною першою статті 151 КАС України, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2)забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5)зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Відповідно до абзацу 2 пункту 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» від 06.03.2008 №2 в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.
При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги;імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Отже, статтею 151 КАС України, визначено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних обставин, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.
За своєю суттю інститут забезпечення і адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.
Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за заявою позивача.
Оскаржувана вимога є виконавчим документом та подана відповідачем для примусового виконання до Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).
06.01.2022 державним виконавцем Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Юрченко Оленою Іванівною прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 68047665 з примусового виконання оскаржуваної вимоги.
В рамках виконавчого провадження № 68047665 державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та про арешт коштів боржника.
Законом України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Статтею 10 Закону України "Про виконавче провадження" визначено заходи примусового виконання рішень, серед яких, зокрема, є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника.
Частиною сьомою статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що у разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника.
Відповідно до ч.1 ст.34 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі, зокрема, зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.
Згідно ч. 4 ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження» арешт, накладений виконавцем на майно боржника, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах, протягом строку, на який виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій, не знімається, крім випадку, передбаченого пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. У період зупинення вчинення виконавчих дій виконавець має право звертатися до суду в порядку, встановленому цим Законом, а також вживати заходів до розшуку боржника (його майна) або проведення перевірки його майнового стану.
Після усунення обставин, що стали підставою для зупинення вчинення виконавчих дій, виконавець не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли йому стало про це відомо, зобов`язаний продовжити примусове виконання рішення у порядку, встановленому цим Законом, про що виносить відповідну постанову (ч. 5 ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження»).
Крім того, в силу положень ч. 4 ст. 150 КАС України, подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.
Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 826/8556/17.
За наведених обставин, суд дійшов висновку про те, що ефективність захисту інтересів заявника безпосередньо залежить від недопущення настання несприятливих змін власного матеріального становища у вигляді неправомірного стягнення грошових коштів за виконавчим документом.
Суд звертає увагу, що вчинення дій щодо примусового виконання вимоги про сплату боргу (недоїмки), що, в свою чергу, свідчить про те, що у випадку невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав, або інтересів позивача.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість заяви позивача в частині зупинення стягнення по виконавчому провадженню № 68047665 на підставі постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті № 297781 від 23.09.2021 року.
До того ж, суд наголошує, що таке вжиття заходів забезпечення адміністративного позову не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища особи, яка звернулася за захистом своїх прав та законних інтересів до розгляду справи по суті.
Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні від 27.05.2013 у справі "Суханов та Ільченко проти України" першим і найголовнішим правилом ст.1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету в "інтересах суспільства". Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено "справедливий баланс" між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар.
Щодо застосування заходу забезпечення позову шляхом зняття арешту з розрахункових рахунків, на які зараховується заробітна плата, суд зазначає, що інститут забезпечення позову застосовується саме для збереження існуючого становища, в даному випадку, арешт на рахунки вже накладений і ефективним способом захисту для вирішення питання про зняття арешту з рахунків на які зараховується заробітна плата є звернення до суду з відповідною позовною заявою.
З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.156 КАС України ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.
Керуючись ст.ст. 77, 150-154, 241-243, 248 КАС України, суддя, -
У задоволенні іншої частини відмовити.
Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення.

Стягувач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 )

Боржник: Державна служба України з безпеки на транспорті Придніпровське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки (49000, м. Дніпро, вул. Воскресенська, 24, )

Ухвала може бути пред`явлена до виконання в порядку Закону України «Про виконавче провадження» до 14.01.2025 року (включно).

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко