Справа № 520/13547/21
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2022-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2022 р.Справа № 520/13547/21

Другий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Любчич Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Мироненко А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.10.2021 р. (ухвалене суддею Бідонько А.В., повний текст якого складено 29.10.2021 р.) по справі № 520/13547/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДПС у Харківській області від 24.06.2021 р. № 16-дс/ВП «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 » у вигляді догани як заступника начальника управління - начальника відділу супроводження в судах податкових спорів з адміністрування ПДВ управління супроводження судових справ Головного управління ДПС у Харківській області.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.10.2021 р. позов задоволено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.10.2021 р. та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Закону України «Про державну службу», Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

Позивач подав до суду апеляційної інстанції письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У судовому засіданні представник апелянта підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

У судовому засіданні представники відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечували.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що наказом Головного управління ДПС у Харківській області № 2-дс/ВП від 14.05.2021 р. позивача призначено на посаду начальника відділу супроводження в судах податкових спорів з адміністрування ПДВ управління супроводження судових справ Головного управління ДПС у Харківській області.

05.05.2021 р. управління управління з питань запобігання, та виявлення корупції Головного управління ДПС у Харківській області начальнику Головного управління ДПС у Харківській області направлено подання № 404/20-40-14-02-13 стосовно ОСОБА_1 про виявлено 153 фактів підключення до ІТС «Податковий блок»: згідно із журналу аутентифікації користувачів, а саме: 10.03.2021 р. здійснено вхід до мережі за допомогою аутентифікатора користувача системи та пароля ОСОБА_1 у проміжок 30 секунд з ІР-адреси НОМЕР_1 та 10.20.153.175; 15.03.2021 р. здійснено вхід до мережі за допомогою аутентифікатора користувача системи та пароля ОСОБА_1 у проміжок 7 секунд з ІР-адреси НОМЕР_2 та 10.20.153.25. За позивачем закріплено 1 ПЕОМ, інвентарний номер №1, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . кабінет № 302. ІР-адреса 10.20.153.25 закріплена. Інші ІР-адреси закріплені за такими працівниками ГУ ДПС: -10.20.153.128 за головним державним ревізором-інспектором відділу супроводження в судах податкових спорів з адміністрування ПДВ управління правової роботи Гаспарян А. Н.; - 10.20.153.132 за заступником начальника відділу супроводження в судах податкових спорів з адміністрування ПДВ управління супроводження судових справ Іхненко Я.В.; - 10.20.153.66 за головним державним ревізором-інспектором відділу супроводження в судах податкових спорів з адміністрування ПДВ управління супроводження судових справ Шутовой А.А.; -10.20.153.175 за старшим державним ревізором-інспектором відділу супроводження в судах податкових спорів з адміністрування ПДВ управління супроводження судових справ Немченко Б. М.; - 10.20.116.13 за головним державним ревізором-інспектором відділу супроводження в судах податкових спорів з адміністрування ПДВ управління супроводження судових справ Зінченко В. І.; - 10.20.153.33 за головним державним ревізором-інспектором відділу супроводження в судах податкових спорів з адміністрування ПДВ управління супроводження судових справ Фіщук О. В.; - 10.20.153.176 за головним державним ревізором-інспектором відділу супроводження в судах податкових спорів з адміністрування ПДВ управління супроводження судових справ Шевченко А.А. Також вказано, що ОСОБА_1 11.03.2021 р. перебував у відпустці. Під час перевірки встановлено, що в цей день за допомогою його аутентифікатора та пароля було здійснено 3 підключення до системи, а саме: 1 підключення з ІР-адреси НОМЕР_3 , яка закріплена за ОСОБА_2 та 2 підключення з ІР-адреси НОМЕР_3 .. яка закріплена за ОСОБА_3

14.05.2021 р. начальником Головного управління ДПС у Харківській області видано наказ № 2-дс/ВП про порушення дисциплінарного провадження на підставі подання управління з питань запобігання та виявлення корупції ГУ ДПС від 05.05.2021 р. № 404/20-40-14-02-13 стосовно ОСОБА_1 за допущення ним дисциплінарного проступку, передбаченого п. 5 ч. 2 ст. 63 Закону «Про державну службу» та порушення вимог п. 1 ст. 43 Закону №1700, розділу 7 Порядку № 216.

На засіданні Дисциплінарної комісії 11.06.2021 р. (протокол № 25) розглянуто питання про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, за результатами розгляду якого ухвалено рішення підтвердити в діях позивача наявний факт дисциплінарного проступку (п. 5 ч. 1 ст. 65 Закону України Про державну службу) та направлено подання на ім`я начальника ГУ ДПС в Харківській області з рекомендацію застосувати до начальника відділу супроводження в судах податкових справ з адміністрування ПДВ управління супроводження судових справ Головного управління ДПС у Харківській області ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

24.06.2021 р. начальником ГУ ДПС в Харківській області винесено Наказ № 16-дс/ВП «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_4 », яким позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності, у вигляді догани, за допущення дисциплінарного проступку, передбаченого п.5 ч. 2 ст. 65 Закону України від 10.12.2015 р. «Про державну службу» (невиконання або неналежне виконання службових обов`язків).

Не погоджуючись з вищевказаним наказом відповідача про притягнення до дисциплінарної відповідальності, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуваний наказ необґрунтований, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державну службу», державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо: аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів; забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів; забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг; здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства; управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням; управління персоналом державних органів; реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством.

Державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про державну службу», державний службовець зобов`язаний: дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; дотримуватися принципів державної служби та правил етичної поведінки; поважати гідність людини, не допускати порушення прав і свобод людини та громадянина; з повагою ставитися до державних символів України; обов`язково використовувати державну мову під час виконання своїх посадових обов`язків, не допускати дискримінацію державної мови і протидіяти можливим спробам її дискримінації; забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів; сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов`язки та умови контракту про проходження державної служби (у разі укладення); виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України; додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції; запобігати виникненню реального, потенційного конфлікту інтересів під час проходження державної служби; постійно підвищувати рівень своєї професійної компетентності та удосконалювати організацію службової діяльності; зберігати державну таємницю та персональні дані осіб, що стали йому відомі у зв`язку з виконанням посадових обов`язків, а також іншу інформацію, яка відповідно до закону не підлягає розголошенню; надавати публічну інформацію в межах, визначених законом. Державні службовці виконують також інші обов`язки, визначені у положеннях про структурні підрозділи державних органів та посадових інструкціях, затверджених керівниками державної служби в цих органах, та контракті про проходження державної служби (у разі укладення).

Згідно із ст. 61 Закону України «Про державну службу», службова дисципліна забезпечується шляхом: дотримання у службовій діяльності вимог цього Закону та інших нормативно-правових актів у сфері державної служби та виконання правил внутрішнього службового розпорядку; формування керівником державної служби у підпорядкованих державних службовців високих професійних якостей, сумлінного ставлення до виконання своїх посадових обов`язків, поваги до прав і свобод людини і громадянина, їхньої честі та гідності, а також до держави, державних символів України; поєднання керівниками усіх рівнів методів переконання, виховання і заохочення із заходами дисциплінарної відповідальності щодо підпорядкованих державних службовців; поєднання повсякденної вимогливості керівників до підпорядкованих державних службовців з постійною турботою про них, виявленням поваги до їхньої честі та гідності, забезпеченням гуманізму та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 Закону України «Про державну службу», за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно із ч. 1 ст. 65 Закону України «Про державну службу», підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Пунктом 5 частини другої цієї ж статті визначено, що дисциплінарними проступками є: невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень (п. 5 ч. 2 ст. 65 Закону України «Про державну службу»).

Відповідно до ч. 1 ст. 66 Закону України «Про державну службу», до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: зауваження; догана; попередження про неповну службову відповідність; звільнення з посади державної служби.

Частиною 3 статті 66 Закону України «Про державну службу» встановлено, що у разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4, 5, 12 та 15 частини другої статті 65 цього Закону, суб`єктом призначення або керівником державної служби такому державному службовцю може бути оголошено догану.

Аналіз вищевказаних норм законодавства вказує, що єдиною підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є факт вчинення ним дисциплінарного проступку.

Згідно із ч. 1 ст. 67 Закону України «Про державну службу», дисциплінарне стягнення має відповідати характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини державного службовця. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов`язків.

Відповідно до ч. ч. 1, 10, 11 ст. 69 Закону України «Про державну службу», для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ. Результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиція Комісії або подання дисциплінарної комісії, які мають рекомендаційний характер для суб`єкта призначення. Суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів зобов`язаний прийняти рішення на підставі пропозиції Комісії або подання дисциплінарної комісії або надати вмотивовану відмову протягом цього строку.

З метою збору інформації про обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, для визначення дисциплінарною комісією ступеня вини, характеру і тяжкості цього дисциплінарного проступку Комісією, дисциплінарною комісією формується дисциплінарна справа (ч. 1 ст. 73 Закону України «Про державну службу»).

Відповідно до ст. 74 Закону України «Про державну службу», дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню тяжкості вчиненого проступку та вини державного службовця. Під час визначення виду стягнення необхідно враховувати характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до служби. Дисциплінарне стягнення може бути накладено тільки у разі встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини державного службовця. Вчинення державним службовцем діянь у стані крайньої потреби або необхідної оборони виключають можливість застосування дисциплінарного стягнення.

Згідно із ч. 1 ст. 75 Закону України «Про державну службу», перед накладенням дисциплінарного стягнення суб`єкт призначення повинен отримати від державного службовця, який притягається до дисциплінарної відповідальності, письмове пояснення.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 Закону України «Про державну службу», рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження приймає суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів з дня отримання пропозицій Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі. Рішення оформляється відповідним актом суб`єкта призначення. У рішенні, яке оформляється наказом (розпорядженням), зазначаються найменування державного органу, дата його прийняття, відомості про державного службовця, стислий виклад обставин справи, вид дисциплінарного проступку і його юридична кваліфікація, вид застосованого дисциплінарного стягнення.

Судовим розглядом встановлено, що позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності, у зв`язку з тим, що під час проведення дисциплінарного провадження встановлено 153 підключення до ІТС Податковий блок за логіном ОСОБА_1 у період з 01.03.2021 р. по 01.04.2021 р., з яких: 20 фактів підключення з ІР-адреси НОМЕР_4 ; 14 фактів підключення з ІР-адреси НОМЕР_2 ; 21 факт підключення з ІР-адреси НОМЕР_5 ; 20 фактів підключення з ІР-адреси НОМЕР_3 ; 2 факти підключення з ІР-адреси НОМЕР_6 ; 33 факти підключення з ІР-адреси НОМЕР_7 ; 6 фактів підключення з ІР-адреси НОМЕР_8 ; 11 фактів підключення з ІР-адреси НОМЕР_9 ; 26 фактів підключення з ІР-адреси НОМЕР_10 .

Як вбачається з матеріалів справи бази даних, якими користуються фахівці відділу супроводження судових справ з адміністрування ПДВ управління супроводження судових справ, зокрема, але не виключно АІС "Суди", пов`язані з покладеними на відділ обов`язками, не містять конференційної інформації, не містять доступу до державних інформаційних ресурсів, інформації про відомості, що становлять службову інформацію і яким надається гриф з обмеженням доступу "для службового користування", така інформація доступна усім фахівцям відділу під час супроводження судових справ з матеріалів судових справ у паперовому вигляді.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що матеріалами дисциплінарного провадження не підтверджено факт використання аутентифікатора користувача та пароль ОСОБА_1 не у службових цілях та не пов`язаного з діяльністю ДПС у Харківській області, а також не вказано, які саме обов`язки ОСОБА_1 не виконав. Крім того, у матеріалах дисциплінарної справи відсутні відповідні положення чи інструкції, з яких можливо встановити обсяг обов`язків та повноважень позивача як керівника відповідного управління.

Також матеріали дисциплінарного провадження не містять посилань на нормативно-правовий акт, який забороняє входити до електронних систем з різних ІР-адресів за допомогою ідентифікатора, а програмне забезпечення дозволяє це робити на кожному службовому комп`ютері. Крім того, особи, за якими закріплені службові комп`ютери, з яких виконувався вхід паролем ОСОБА_1 , є фахівцями відділу супроводження судових справ з адміністрування ПДВ управління супроводження.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що дисциплінарне стягнення - це передбачена законом міра примусу, що застосовується суб`єктом призначення до державного службовця, який порушив службову дисципліну, тобто вчинив дисциплінарний проступок.

Об`єктивна сторона дисциплінарного проступку складається з протиправної поведінки суб`єкта (працівника), шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ними й поведінкою особи, що притягається до відповідальності. Протиправність поведінки полягає в порушенні трудових обов`язків, закріплених нормами загального та спеціального законодавства про працю: Кодексом законів про працю України, Законом України «Про державну службу», правилами внутрішнього розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, а також у порушенні або невиконанні наказів і розпоряджень власника, уповноваженої ним адміністрації.

Особливе значення під час визначення діяння державного службовця як дисциплінарного проступку має наявність у вчиненні цього діяння вини державного службовця - певного ставлення особи до своїх протиправних дій і їхніх шкідливих наслідків.

Отже, наказ про притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності повинен містити чітке формулювання суті та обставин допущеного працівником проступку, підстави прийняття рішення про притягнення до відповідальності, час вчинення й час виявлення самого проступку та обґрунтування обрання певного виду стягнення, з урахуванням передбачених законодавством обставин.

Відсутність належного обґрунтування наказу про притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є підставою для визнання його протиправним та скасування.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений в постановах Верховного Суду від 12.08.2019 р. у справі № 1340/4847/18, від 10.03.2020 р. у справі № 820/2054/17.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного наказу, в ньому відсутнє чітке формулювання конкретних порушень, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, не вказані негативні наслідки для органу ДПС у Харківській області, відсутні мотиви та чітке формулювання суті порушень.

Згідно із ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Із врахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що наказ Головного управління ДПС у Харківській області від 24.06.2021 р. № 16-дс/ВП «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 » протиправний, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.10.2021 р. без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апелянта спростовані приведеними вище обставинами та нормативно-правовим обґрунтуванням.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Hirvisaari v. Finland від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Однак, згідно із п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справіTorija v. Spain від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Керуючись ст. ст. 77, 229, 243, 271, 286, 308, 313, 316, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.10.2021 по справі № 520/13547/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. .

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді О.А. Спаскін Л.В. Любчич
Повний текст постанови складено 01.02.2022 року