Справа № 160/22605/21
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2022-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Сліпець Н.Є.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) у місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-
17.11.2021 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач), в якому просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 періоди роботи з 15.11.1994р. по 21.02.2003р. до загального страхового стажу;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії, враховуючи зараховані до загального страхового стажу періоди роботи.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.11.2021 року відкрито провадження та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами з 06.12.2021 року, відповідно до ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 06.10.2021 року вона звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком. Проте, 12.10.2021 року відповідачем було винесено рішення про відмову у призначенні пенсії за віком, з посиланням на відсутність у неї необхідного страхового стажу 28 років. Вважає, що пенсійний фонд протиправно не зарахував їй період роботи з 15.11.1994 року по 21.02.2003 року через невідповідність трудової книжки вимогам інструкції про порядок ведення трудових книжок. Вважаючи таке рішення протиправним, вимушена звернутись до суду за захистом своїх порушених прав.
17.12.2021 року до суду від відповідача надійшов відзив, в якому представник просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що у позивача відсутній необхідний страховий стаж, оскільки період її роботи з 15.11.1994 року по 21.02.2003 року не зарахований, так як записи в трудовій книжці позивача не відповідають вимогам інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників.
Відповідно до положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Згідно ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 06.10.2021 року звернулася до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Рішенням Відділу обслуговування громадян № 2 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 12.10.2021 року №72, ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком, оскільки відсутній необхідний страховий стаж 28 років.

При цьому, період роботи ОСОБА_1 з 15.11.1994 року по 21.02.2003 року не зарахований до страхового стажу, оскільки записи в трудовій книжці не відповідають вимогам інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників.

Отже, спір між сторонами виник з підстав правомірності прийняття відповідачем рішення про відмову у призначенні пенсії за віком.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до положень ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Відповідно до положень ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній.

Даним Порядком (пункт 3) передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові розрахунки і відомості про видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

У постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 687/975/17 зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду у той чи інший період роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

Крім того, у постанові Верховного Суду від 30.09.2019 року по справі № 638/18467/15-а зазначено, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

З копії трудової книжки позивача серія НОМЕР_1 вбачається, що 15.11.1994 року ОСОБА_1 була прийнята на роботу на посаду технолога КПНВЦ «Радіотрест» (запис № 7, наказ № 8 від 15.11.1994 року).

21.02.2003 року позивач була звільнена за власним бажанням (запис № 8, наказ № 2 від 21.02.2003 року

З поданих представником позивача доказів вбачається, що позивач, працюючи в КП НВЦ «Радіотрест» отримувала дохід, з якого утримувалися податки, що підтверджується відповідними довідками від 14.07.1999р., 15.10.1999р., 10.04.2000р., 14.07.2000р., 13.10.2000р., 15.01.2001р., 09.04.2001р., 13.07.2001р., 15.10.2001р., 15.01.2002р., 15.04.2002р., 10.07.2002р., 14.10.2002р., 14.01.2003р.

Також, як доказ роботи позивача в КР НВЦ «Радіотрет» наявні копії заяв про надання відпусток за 03.01.1995р.,30.11.1994р., 15.11.1994р., а також розрахунково-платіжні відомості № 3 від 01.09.1996р., № 2 за серпень 1996р. та копія довідки підприємства, якою підтверджено, що ОСОБА_1 прцює в КП НВЦ «Радіотрест» з 15.11.1994 року (довідка видана 22.09.1998 року).

При цьому, в оскаржуваному рішенні №72 від 12.10.2021 року не зазначено підстави не зарахування відповідачем до страхового стажу позивача періоду роботи з 15.11.1994 року по 21.02.2003 року, однак в позовній заяві зазначено, що підставою для цього стало те, що на запису від 15.11.1994 року стоїть печатка нового зразка, а та запису від 21.02.2003 року старого зразка.

Водночас, суд зазначає, що позивач в силу закону не несе відповідальність за правильність та повноту оформлення трудової книжки на підприємстві, оскільки такий обов`язок покладений саме на роботодавця, а тому наявність недоліків в трудовій книжці не може бути підставою для позбавлення позивача права на соціальний захист.

З огляду на вищевикладене, суд вважає необхідним визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №72 від 12.10.2021 року про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 та у не зарахуванні періодів роботи з 15.11.1994 року по 21.02.2003 року до загального страхового стажу, у зв`язку з чим вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати останній період роботи з 15.11.1994 року по 21.02.2003 року до загального страхового стажу та повторно розглянути заяву про призначення пенсії, з врахуванням висновків суду, викладених у даному рішенні.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

В силу вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Згідно ч. 2 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Оцінуючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, а також обставини, встановлені у ході судового розгляду справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд виходить із того, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в розмірі 908,00 грн., що документально підтверджується квитанцією №12НЕ-8558-0Р0Е-МК2Е від 15.11.2021 року.

Отже, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 908,00 грн. підлягає стягненню на користь позивача.

Відповідно до ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно із ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, ) про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 72 від 12.10.2021 року про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 та у не зарахуванні періодів роботи з 15.11.1994 року по 21.02.2003 року до загального страхового стажу.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 періоди роботи з 15.11.1994 року по 21.02.2003 року до загального страхового стажу.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії, з врахуванням висновків суду викладених у даному рішенні. .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) сплачений судовий збір у розмірі 908,00 (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок) грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Є. Сліпець