Справа № 520/22631/21
Суддя: Шевченко О.В.
Дата ухвалення: 2022-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2022 р. Справа № 520/22631/21

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Шевченко О.В., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, третя особа: Управління ДКСУ у Московському районі м. Харкова про визнання протиправною та скасування відмови, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, ОСОБА_1 , з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Управління ДКСУ у Московському районі м. Харкова, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати оформлену листом від 09.09.2021 року № 11814-19744/Б-05/8-2000/21 відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області у формуванні подання про повернення сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, яке придбавається вперше;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області сформувати та подати до Управління Державної казначейської служби України у Московському районі м. Харкова Харківської області подання про повернення ОСОБА_1 5813 (п`ять тисяч вісімсот тринадцять) грн. 60 коп., сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна згідно з квитанцією від 15.06.2021 року № 0.0..1.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ГУ ПФУ в Харківській області протиправно не подало до ГУ ДКСУ у Харківській області подання (висновок) про повернення позивачу збору на обов`язкове державне пенсійне страхування у розмірі 5813,60 грн., що слугувало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачеві надати відзив на позов, а третій особі - пояснення по справі.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження була надіслана відповідачу електронною поштою та доставлена до його електронного кабінету, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Проте, відзиву на позов у встановлений судом строк до канцелярії суду не надходило, причин поважності його неподання відповідачем не повідомлено.

Згідно положень ч.4 ст. 159 КАС України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Відповідно до ч.6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Копію ухвали про відкриття провадження представник третьої особи отримав 23.11.2021 року, що підтверджено повідомленням про вручення поштового відправлення.

Проте, представник третьої особи правом подачі до суду пояснень по справі не скористався, у встановлений судом строк документи до суду не надходили.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 15.06.2021 року позивач придбав у власність квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 18,4 кв.м., що підтверджується копією договору купівлі-продажу та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Договір посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу та зареєстрованим в реєстрі за №373.

З операції купівлі-продажу нерухомого майна позивачем було сплачено збір на обов`язкове державне пенсійне страхування у розмірі 1% від вартості придбаного житла, що складає 5813,60 грн., про що свідчать копія квитанції від 15.06.2021 року.

27.08.2021 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою про повернення сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомості у розмірі 5813,60 грн. До вказаної заяви позивачем надано копію договору купівлі - продажу квартири, інформаційної довідки з ДРРП на нерухоме майно, квитанції, паспорту та ідентифікаційного коду.

Проте, листом ГУ ПФУ в Харківській області від 09.09.2021 повідомлено позивача про те, що відсутні правові підстави для складання подання на повернення збору з операції купівлі-продажу нерухомого майна, оскільки органи Пенсійного фонду не наділені повноваженнями щодо визначення права власності громадян на нерухоме майно та звільнення від сплати збору осіб, що придбавають майно вперше. Водночас, вказав, що Порядком №1740 (із змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України №866) визначено вичерпний перелік випадків, в яких збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу не сплачується. Отже відсутні підстави для складання подання на повернення збору з операцій купівлі - продажу нерухомого майна.

Крім того, обов`язок щодо сплати збору в розмірі 5813,60 грн. для позивача встановив нотаріус при посвідченні договору, а не орган Пенсійного фонду. Крім того, головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області не наділене повноваженнями щодо повернення сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування. Таким чином, підстави для складення подання на повернення збору з операцій купівлі-продажу нерухомого майна відсутні.

Позивач, не погоджуючись з бездіяльністю ПФУ, за захистом своїх прав звернувся до суду з даним позовом.

По суті спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Приписами частини другої статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок справляння та використання збору на обов`язкове державне пенсійне страхування визначений Законом України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» від 26.06.1997 №400/97-ВР (далі по тексту - Закон України №400/97-ВР).

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 1 Закону України №400/97-ВР платниками збору на обов`язкове пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об`єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України.

Згідно абзацу другого пункту 8 частини першої статті 2 Закону України №400/97-ВР об`єктом оподаткування є для платників збору, визначених пунктом 9 статті 1 цього Закону, - вартість нерухомого майна, зазначена в договорі купівлі-продажу такого майна.

Крім цього, питання сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій згідно із №400/97-ВР врегульовані у Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 №1740 (далі по тексту - Порядок №1740).

Згідно абзацу 1 пункту 15-1 Порядку №1740 збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Відповідно до пункту 15-3 Порядку №1740 нотаріальне посвідчення або реєстрація на біржі договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Тобто, вказаними нормами визначено, що із загального правила про обов`язковість сплати збору при придбанні нерухомого майна законодавцем встановлено два винятки:1) громадяни, які придбавають житло і перебувають на черзі на одержання житла; 2) громадяни, які придбавають житло вперше.

Разом з цим, суд зауважує, що чинне законодавство України не містило визначення слова «придбавають», внаслідок чого існувала процесуальна прогалина, яка усувалась тлумаченням судами при правозастосуванні норм матеріального права, виходячи із семантичного значення цього слова.

За таких обставин, суди, при здійсненні судочинства, виходили з того, що слово «придбавають» свідчить про оплатне набуття права власності на певний об`єкт.

Однак, суд звертає увагу, що постановою Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій» від 23.09.2020 №866 внесено зміни до Порядку №1740, а саме:

«- Пункт 15-2 доповнено підпунктами «в» і «г» викладено у такому змісті: «збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі нерухомого майна не сплачується, якщо:

в) особа придбаває житло вперше, що підтверджується заявою фізичної особи про те, що вона не має та не набувала права власності на житло (в тому числі не приватизовувала, не успадковувала, не отримувала у дар, не купувала, зокрема як частку в спільному майні подружжя), та відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (з урахуванням відомостей з невід`ємної архівної складової частини цього Реєстру про набуття, зміну і припинення речових прав на нерухоме майно, про внесені зміни до відповідних записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно) про відсутність зареєстрованих за такою особою прав власності на житло, а також даними про невикористання житлових чеків для приватизації або використання їх для приватизації частки майна державних підприємств і земельного фонду. Документом, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, є довідки з місць проживання (після 1992 року);

г) особа перебуває у черзі на одержання житла, що підтверджується документом, виданим органом, до компетенції якого належить ведення обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов;

- Пункт 15-3 доповнено абзацом такого змісту: нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється без документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна за наявності зазначених у підпунктах «в» і «г» пункту 15-2 цього Порядку інформації та документів, що підтверджують звільнення від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування».

Отже, з правового аналізу викладених змін до Порядку №1740, які були чинні на момент виникнення спірних правовідносин, була усунена правова невизначеність щодо розуміння юридичного терміну «придбавають».

Зокрема, суд звертає увагу, що під «придбаває житло вперше» необхідно розуміти, що фізична особа не має та не набувала права власності на житло, в тому числі не приватизовувала, не успадковувала, не отримувала у дар, не купувала, зокрема як частку в спільному майні подружжя.

Викладене дає суду підстави для висновку, що визначення «придбаває», охоплює не лише оплатне набуття права власності на певний об`єкт, а і його приватизацію, успадкування, дарування та купівлю частки в спільному майні подружжі.

Лише у разі відсутності наведених способів придбавання нерухомого майна, особа відповідно до пункту 15-2 Порядку №1740 не сплачує збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі нерухомого майна.

Як зазначено, Постановою Кабінету Міністрів України від 23.09.2020 №866 внесено зміни до Порядку №1740, у відповідності до яких нотаріусам надано право звільняти від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування при придбаванні нерухомого майна, за умови надання особою підтверджуючих документів придбання житла вперше.

Однак, суд зауважує, що якщо особа не вчинила відповідних дій щодо подання підтверджуючих документів придбання житла вперше при укладенні договору купівлі-продажу нерухомого майна, це не свідчить про відсутність у неї права на повернення збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу такого майна, якщо вказаний збір все ж був помилково нею сплачений.

Окрім того, на переконання суду, внесені Постановою №866 зміни до Порядку №1740 не позбавляють Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області обов`язку щодо вчинення дій стосовно повернення позивачу безпідставно сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Факт придбання позивачем квартири у власність підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 15.06.2021 року, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу та зареєстрованим в реєстрі за №373.

У свою чергу, з матеріалів даної справи вбачається, що при оформленні договору купівлі-продажу квартири від 15.06.2021 року, позивачем того ж дня було сплачено збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, що підтверджується копією квитанції.

Разом з тим, в позовній заяві позивач зауважив, ним придбано майно вперше, до укладення договору купівлі-продажу квартири від 15.06.2021 року інша нерухомість ним не придбавалась, на підтвердження вказаного позивачем надано Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно за № 269750285 параметри пошуку: ОСОБА_1 (рнокпп: НОМЕР_1 ), у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є лише відомості про реєстрацію права власності за позивачем квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 18,4 кв.м. на підставі договору купівлі-продажу квартири від 15.06.2021 року, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу та зареєстрованим в реєстрі за №373. Інших відомостей, зокрема, про наявність у власності позивача іншого нерухомого майна (квартири) чи про придбання ним такого майна, немає.

Будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростовували твердження позивача про придбання ним квартири вперше, чи підтверджували б реєстрацію на праві приватної власності за ним будь-якого іншого нерухомого майна та свідчили б про відсутність у нього права на звільнення від сплати збору, відповідачем не надано.

У суду відсутні підстави для того, щоб ставити під сумнів твердження позивача про відсутність фактів придбання ним нерухомого майна (жилого приміщення) до укладення договору купівлі-продажу квартири від 15.06.2021 року.

У той же час, суд зауважує, що будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростовували твердження позивача про придбання позивачем житла вперше, чи підтверджували б реєстрацію на праві приватної власності за позивачем будь-якого іншого нерухомого майна (об`єктів житлової нерухомості) та свідчили б про відсутність у нього права на звільнення від сплати збору, відповідачем не надано.

Окрім цього, суд вважає за необхідне звернути увагу, що у даній справі суд враховує правову позицію Верховного Суду, яка викладена у постанові від 20.03.2018 у справі №819/1249/17 у якій Верховний Суд зазначив, що «за відсутності відповідного правового механізму перевірки інформації про факт придбання нерухомості вперше саме держава в особі Пенсійного фонду України як уповноваженого суб`єкта владних повноважень зобов`язана доводити той факт, що у кожному конкретному випадку особа, що зобов`язана сплачувати збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, придбала житло не вперше. Держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію. В протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності належного правового регулювання покладаються саме на державу. Відсутність в Україні єдиної системи реєстрації прав на нерухоме майно та позбавлення можливості Пенсійного фонду України та його територіальних відділень встановити придбання квартир конкретною особою вперше не може ставитись в провину особі, оскільки невизначення порядку виконання законодавчо закріплених норм не може призводити до порушення чи обмеження прав громадян, які наділені такими правами. Оскільки саме держава не виконала свій обов`язок запровадити внутрішню процедуру встановлення факту придбання нерухомого майна вперше, що сприяло б юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси особи, то негативні наслідки вказаної бездіяльності мають покладатися саме на державу».

Відповідно до приписів частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Також, суд зауважує, що відповідно до статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену у рішеннях у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (PincovdandPine v. The Czech Republic), «Ґаші проти Хорватії» (Gashiv. Croatia), «Трго проти Хорватії» (Trgo v. Croatia) щодо застосування принципу «належного урядування», згідно якого державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Керуючись викладеним та враховуючи встановлені судом обставини, що позивач дійсно придбав житло вперше та при укладенні договору купівлі-продажу квартири від 15.06.2021 року помилково сплатив збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 1% від його вартості.

Відповідно до частини другої статті 45 Бюджетного кодексу України Казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, перерахування компенсації частини суми штрафних (фінансових) санкцій покупцям (споживачам) за рахунок сплачених до державного бюджету сум штрафних (фінансових) санкцій, застосованих такими органами за наслідками проведеної перевірки за зверненням або скаргою покупця (споживача) про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій.

Відповідно до пункту 5 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Мінфіну від 03.09.2013 №787, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили.

Подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної фіскальної служби України) подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Згідно з пунктом 7.2 Порядку ведення органами Пенсійного фонду України обліку надходження сум єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та інших платежів, затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 27.09.2010 №21-2, яким установлено механізм здійснення органами Пенсійного фонду України обліку надходження сум збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, суми помилково сплачених платежів зараховуються в рахунок майбутніх платежів або повертаються платникам на підставі заяви.

Отже, законодавством визначено порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджетів, який передбачає наявність подання відповідного органу, що контролює справляння надходжень бюджету, з метою внесення його платником до органу Державної казначейської служби України.

Відповідно до підпункту 2 пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2015 №215, Казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунка, відкритого у Національному банку, зокрема, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

Отже, виходячи з викладеного, оскільки повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а таким органом є Пенсійний фонд України, саме на відповідача покладено обов`язок щодо формування до органів Державної казначейської служби подання про повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 28.11.2018 року у справі № 813/1126/17.

Адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.

Отже, враховуючи, що позивач був звільнений від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування при придбанні житла, але фактично сплатив цей збір, суд, погоджуючись з доводами позивача, про те, що така сплата здійснена позивачем помилково, відтак, сплачені кошти підлягають поверненню позивачу за поданням відповідача до відповідного органу казначейської служби. За цих обставин суд вважає відмову відповідача у задоволенні заяви позивача, наявної у матеріалах справи необґрунтованою і такою, що порушує право позивача на отримання помилково сплачених коштів.

Процедура повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії, визначена Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 3 вересня 2013 року № 787 (далі - Порядок № 787).

Пунктом 5 Порядку № 787 (в редакції, яка діяла на момент звернення позивача із заявою) передбачено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням (висновком) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за судовим рішенням, яке набрало законної сили.

У разі повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної податкової служби України (далі - органи ДПС) та органи Державної митної служби України (далі - органи Держмитслужби)) подання подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Подання подається платником разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Відповідно до підпункту 2 пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року № 215, Казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунка, відкритого у Національному банку, зокрема, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

Згідно пункту 10 Порядку № 787, заява та подання або копія судового рішення, засвідчена належним чином, подаються до відповідного Головного управління Казначейства за місцем зарахування платежу до бюджету, Казначейства.

Отже, Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області звертається з поданням до Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області, як територіальному органу, а не до Управління Державної казначейської служби України у Московському районі м. Харкова Харківської област, як просить позивач.

Таким чином, оскільки повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а таким органом є Пенсійний фонд України, то саме на Управління ПФУ покладено обов`язок щодо формування та надання до органів Державної казначейської служби подання про повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Враховуючи вищевикладене, обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги шляхом визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області сформувати та подати до Головного управління Державної казначейської служби України в Харківській області подання про повернення позивачу сплаченого збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у розмірі 1% при укладенні договору купівлі-продажу квартири від 15.06.2021 року у розмірі 5813,60 грн. згідно квитанції від 15.06.2021 року № 0.0..1 відповідно до Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року №787.

Отже в цій частині позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Позивач також оскаржує рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, викладене у формі листа від 09.09.2021 року № 11814-19744/Б-05/8-2000/21, про відмову у поверненні сплаченого збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Суд звертає увагу, що оскільки рішення про відмову у поверненні сплаченого збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за заявою позивача пенсійним органом не приймалося, лист від 09.09.2021 року № 11814-19744/Б-05/8-2000/21 за своєю суттю не є рішенням, в даному випадку його зміст не впливає та не порушує прав та інтересів позивача, оскільки за своєю суттю носить інформаційний характер, отже відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині скасування вказаного листа.

Отже, в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Згідно ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до вимог частини 8 статті 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13, 14, 77, 139, 205, 242-246, 250, 255, 257-262, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (рнокпп: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, адреса: майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022), третя особа: Управління ДКСУ у Московському районі м. Харкова (, адреса: вул. Юр`ївська, буд. 7, м. Харків, 61001) про визнання протиправною та скасування відмови, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області щодо відмови у формуванні та поданні до органу Державної казначейської служби подання про повернення ОСОБА_1 сплаченого збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у розмірі 1% при укладенні договору купівлі-продажу квартири від 15.06.2021 року згідно квитанції від 15.06.2021 року №0.0..1 у розмірі 5813 (п`ять тисяч вісімсот тринадцять) грн. 60 коп.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області сформувати та подати до Головного управління Державної казначейської служби України в Харківській області подання про повернення ОСОБА_1 сплаченого збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у розмірі 1% при укладенні договору купівлі-продажу квартири від 15.06.2021 року згідно квитанції від 15.06.2021 року №0.0..1 у розмірі 5813 (п`ять тисяч вісімсот тринадцять) грн. 60 коп. відповідно до Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року №787.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (рнокпп: НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області ().

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Шевченко О.В.