Справа № 552/3433/21
Суддя: Рєзнікова С.С.
Дата ухвалення: 2022-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2022 р. Справа № 552/3433/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Рєзнікової С.С.,

Суддів: Бегунца А.О. , Курило Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

представника позивача: Титаренко Ю.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 05.08.2021, головуючий суддя І інстанції: Турченко Т.В., пров. Хорольський, 6, м. Полтава, 36034, повний текст складено 06.08.21 по справі № 552/3433/21

за позовом ОСОБА_1

до Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції , Інспектора роти №3 батальйону УПП в Полтавській області ДПП Кольчевського Дмитра Юрійовича

про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до Київського районного суду м. Полтави з позовом до Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції, Інспектора роти №3 батальйону УПП в Полтавській області ДПП Кольчевського Дмитра Юрійовича, в якому просив суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАН №3849798 від 01.03.2021, винесену лейтенантом поліції роти №3 батальйону УПП в Полтавській області ДПП Кольчевським Д. Ю., якою ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн за ч. 1 ст. 122 КУпАП та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в діях позивача складу правопорушення.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 05.08.2021 позов залишено без розгляду.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідачі не скористались своїм правом на подання відзивів на апеляційну скаргу.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача підтримала свою правову позицію по справі.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги ухвалу суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

01.03.2021 інспектором роти №3 батальйону УПП в Полтавській області ДПП Кольчевським Д. Ю. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №3849798, якою на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 255,00 грн. за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Зі змісту постанови встановлено, що 01.03.2021 о 08 год. 25 хв. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «HONDA CR-V», днз НОМЕР_1 по вул. Ковпака у м.Полтаві наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не зменшила швидкості та не зупинилася, чим створила перешкоди для пішоходів та порушила вимоги п. 18.1 Правил дорожнього руху України.

В позові ОСОБА_1 зазначила, що копію оскаржуваної постанови отримано адвокатом позивача 11.06.2021.

Залишаючи позов без розгляду суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк звернення до суду з вказаним позовом, а матеріали справи не містять доказів, поважних причин пропуску відповідного строку.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом в порядку ст. 286 КАС України, відповідно до якої визначено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Судовим розглядом встановлено, що оскаржувана постанова серії ЕАН №3849798 від 01.03.2021 винесена інспектором поліції у присутності позивача, а зі змісту оскаржуваної постанови встановлено, що позивач відмовилась від отримання копії постанови. Доказів спростування вказаних обставин матеріали справи не містять.

Як свідчать матеріали справи, позивач звернувся до суду з вказаним позовом 19.06.2021, через засоби поштового зв`язку, тобто з пропуском строку, встановленим положеннями ч. 2 ст. 286 КАС України.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам колегія суддів зазначає наступне.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (див. mutatis mutandis рішення у справі Перетяка та Шереметьев проти України (Peretyaka And Sheremetyev v. Ukraine) від 21.12.2010, заяви № 17160/06 та № 35548/06, § 33).

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07.07.1989 року у справі UnionAlimentariaSanders S.A. v. Spain Європейський Суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Процесуальний кодекс установлює обмеження щодо відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

Отже, поновлення встановленого процесуальним законом строку для звернення до адміністративного суду здійснюється у розумних межах та лише у виняткових, особливих випадках, виключно за наявності обставин об`єктивного і непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав, свобод або законних інтересів.

В позові зазначено, що 20.04.2021 ОСОБА_1 дізналась про накладення арешту на її рахунки у зв`язку з примусовим виконанням постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАН №3849798 від 01.03.2021 та вимушена була сплатити штраф у подвійному розмірі, а саме 510,00 грн. та 281 грн. виконавчого збору.

Як свідчать матеріали справи, за результатами розгляду адвокатського запиту ОСОБА_2 від 29.04.2021 УПП в Полтавській області ДПП листом від 11.05.2021 повідомлено заявника, що оскаржувана постанова серії ЕАН №3849798 від 01.03.2021 на виконання вимог ст. 308 КУпАП 09.04.2021 за вих. №5775/41/26/2021 направлена до Шевченківського відділу ДВС у м. Полтаві Північно-Східного МРУМЮ (м. Суми) для примусового виконання, а тому надати копію постанови УПП в Полтавській області ДПП немає змоги. До вказаного листа долучено диск з відеоматеріалами відзнятими на нагрудну відеокамеру патрульного поліцейського, де підтверджується факт відмови від підпису ОСОБА_1 про отримання вищевказаної постанови.

Як свідчать матеріали справи, вказаний лист отримано позивачем 13.05.2021 (а.с. 68, 69).

За результатами розгляду адвокатського запиту ОСОБА_2 від 03.06.2021, Шевченківський відділ ДВС у м. Полтаві Північно-Східного МРУМЮ (м. Суми) листом від 04.06.2021 направив на адресу заявника копію постанови серії ЕАН №3849798 від 01.03.2021.

Тобто, вказаними вище обставинами справи підтверджено, що позивачем з 13.05.2021, дня отримання відповіді на адвокатський запит від 29.04.2021, до 03.06.2021 не вчинялись дії з метою отримання копії оскаржуваної постанови до 03.06.2021.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На підставі того, що позивач дізнався про порушення своїх прав ще в березні 2021 року під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, а також не вчиняв жодних дій з метою отримання копії оскаржуваної постанови у період з 13.05.2021 по 03.06.2021 та з урахуванням того, що належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження існування обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для звернення до суду протягом строку встановленого положеннями ч. 2 ст. 286 КАС України, позивач суду не надав, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про наявність підстав для залишення позову без розгляду.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та постановив ухвалу з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування ухвали суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 05.08.2021 по справі №552/3433/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя С.С. Рєзнікова
Судді А.О. Бегунц Л.В. Курило
Повний текст постанови складено 09.02.2022 року