Справа № 520/986/22
Суддя: Бадюков Ю.В.
Дата ухвалення: 2022-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні адміністративного позову

18 січня 2022 року № 520/986/22

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Бадюков Ю.В., розглянувши в приміщенні суду в м. Харкові заяву представника Акціонерного товариства "МЕГАБАНК" О. Лащенка про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову у справі за позовом Акціонерного товариства "МЕГАБАНК" (вул. Алчевських, буд. 30, м. Харків, 61002, ) до Національного банку України (вул. Інститутська, буд. 9, м. Київ, 01601, ) про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

14.01.2022 року Акціонерне товариство "МЕГАБАНК" звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Національного банку України, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати Рішення Національного банку України (, вул. Інститутська, 9, Київ, 01601) «Про результати інспекційної перевірки», вих. № 28-0011/125055/БТ від 30.12.2021 р. з додатком - Звіт про інспекційну перевірку АТ «МЕГАБАНК»;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Національного банку України (01601, Київ, вул. Інститутська, 9, ) судові витрати.

В порядку забезпечення позову 17.01.2022 року представник позивача подав заяву, в якій просить суд:

Зупинити дію індивідуального акту Національного банку України, викладеного в Листі «Про результати інспекційної перевірки», вих. №28- 0011/125055/БТ від 30.12.2021р.

Дослідивши подану позовну заяву та додані до них документи, заяву про вжиття заходів адміністративного позову суд зазначає, що згідно ч. 2 ст. 150 КАСУ забезпечення позову допускається якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно приписів ч. 1 ст.151 КАСУ позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) виключена;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

При розгляді заяви про вжиття заходів забезпечення позову суд оцінює обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу;

- наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення;

- імовірності виникнення утруднень для виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів;

- необхідності у зв`язку із вжиттям заходів запобігти порушенню прав та інтересів інших осіб, в тому числі, й осіб, які не приймають участь у розгляді справи.

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд згідно ч.1 ст. 90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Суд згідно ч.2 ст. 151 КАС України може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що заходи забезпечення позову можуть вживатися виключно у випадках, коли невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

За своїм змістом забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, яке допускається, якщо не вжиття цих заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Заявник обов`язково повинен обґрунтувати своє клопотання і з цією метою подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язує застосування певного заходу забезпечення позову. Доказами у даному випадку вважатимуться будь-які відомості, що вказують на ймовірне порушення чиїхось прав (свобод, інтересів) під час провадження у справі. При цьому тягар доказування при розгляді клопотання покладається виключно на заявника.

У свою чергу суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно з Рекомендацією № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятою Комітетом Ради Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При цьому заходи забезпечення мають вживатись лише в межах позовних вимог, бути співмірними з ними, а необхідність їх застосування повинна обґрунтовуватись поважними підставами й підтверджуватись належними доказами.

При цьому співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Таким чином, суд, розглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, з огляду на докази, надані заявником для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема, у тому, що існує дійсна і реальна загроза невиконання рішення суду чи суттєва перешкода у такому виконанні, а також у очевидності ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що:

- між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову;

- з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд в ухвалі про забезпечення позову повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Також суд має вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

Так само суд повинен вказати підстави, з яких він дійшов висновку про існування очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, цим рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі.

Відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Верховного Суду від 03.12.2020 у справі №140/8457/20.

Розглядаючи подану заяву про забезпечення позову, урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог до позовної заяви та заяви про забезпечення позову, зокрема копій:

- довідки про перевірку Акціонерне товариство «Мегабанк» за напрямом: «Аналіз складових фінансового результату та його впливу на капітал банку» від 24.11.2021 р.;

- заперечення від 30.12.2021 р. до Довідки від 24.11.2021 р. № 28-0011/111756/БТ про перевірку Акціонерне товариство «Мегабанк» за напрямом: «Аналіз складових фінансового результату та його впливу на капітал банку»;

- рішення «Про результати інспекційної перевірки», вих. № 28-0011/125055/БТ від 30.12.2021 р. з додатком - Звіт про інспекційну перевірку АТ «МЕГАБАНК», суд встановив, що Національним банком України на підставі Наказу № 685-но від 23.09.2021 року з 27 вересня до 06 грудня 2021 року проведено позапланову інспекційну перевірку АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «МЕГАБАНК» за період діяльності з 01 грудня 2020 року до 24 вересня 2021 року (включно).

За результатами інспекційної перевірки відповідачем складено Довідку від 24.11.2021р. № 28-0011/111756/БТ; Довідку від 24.11.2021. № 28-0011/111752/БТ; Довідку від 25.11.2021р. № 28-0011/111957/БТ; Довідку від 26.11.2021р. № 28-0011/112750/БТ; Довідку від 26.11.2021р. № 28-011/112748/БТ; Довідку від 26.11.2021 №28-0011/112772/БТ.

Не погоджуючись з фактами і висновками, викладеними в Довідках про перевірку, Позивачем надано Заперечення до Довідки від 24.11.2021р. № 28-0011/111756/БТ за вих. № 09-5881БТ від 30.11.2021р.; Заперечення до Довідки від 24.11.2021р. № 28-0011/111752/БТ за вих. № 09-5880БТ від 30.11.2021р.; Заперечення до Довідки від 25.11.2021р. № 28-0011/111957/БТ за вих. № 09-5882БТ від 30.11.2021р.; Заперечення до Довідки від 26.11.2021р. № 28-0011/112748/БТ за вих. № 09-5919-БТ від 01.12.2021р.; Заперечення до Довідки від 26.11.2021р. № 28-0011/112750/БТ за вих. № 09-5917-БТ від 01.12.2021р.; Заперечення до Довідки від 26.11.2021р. № 28-0011/112772/БТ за вих. № 09-5918-БТ від 01.12.2021р.

21.12.2021 року позивачем отримано від відповідача Лист № 28-0011/121749/БТ про результати розгляду заперечень та коментарів наданих Банком до довідок про перевірку, які були складені під час здійснення позапланової інспекційної перевірки Банку з окремих питань відповідно до наказу НБУ 23.09.2021р № 685-но.

10.01.2022 р. позивачем від відповідача отримано Листа «Про результати інспекційної перевірки», вих. № 28-0011/125055/БТ від 30.12.2021р. зі Звітом про інспекційну перевірку.

У своїй заяві позивач зазначає, що факт істотного ускладнення та неможливості поновлення порушених прав полягає в тому, що , що відповідач, незважаючи на приписи Постанови НБУ від 17.07.2001р. №276 «Про затвердження Положення про організацію та проведення інспекційних перевірок» (надалі Положення № 276), 30.12.2021р. ухвалює індивідуальний акт «Про результати інспекційної перевірки», вих. № 28-0011/125055/ДТ від 30.12.2021р. з додатками, що, на думку позивача, вже зробило неможливим поновлення порушеного його права у випадку задоволення позову. Також посилається на приписи п. 49 Положення № 276 згідно якої об`єкт перевірки в разі надання за результатами інспекційної перевірки рекомендацій протягом одного місяця з дня отримання звіту про інспекційну перевірку подає до Національного банку інформацію щодо врахованих рекомендацій та/або план заходів щодо врахування наданих рекомендацій із визначенням відповідальних осіб банку та строків виконання рекомендацій. З урахуванням отриманого рішення, позивач має вчинити дії передбачені Положенням № 276 до 10.02.2022 р.

Відносно наявності очевидності ознак протиправності рішення представник позивача вказує, що відповідачем порушено норми Положення № 276. Зокрема, проведена позапланова інспекційна перевірка, порядок проведення якої передбачено розділом V Положення № 276.

Зазначає, що документи про перевірку не містять підстав для проведення позапланової інспекційної перевірки, що є порушенням приписів п. 24 Положення № 276, згідно якого розпорядчий акт Національного банку має містити найменування (ім`я) об`єкта перевірки, підстави, строки проведення перевірки (дати початку та закінчення), період інспектування, перелік питань, що підлягають перевірці, склад інспекційної групи (прізвища, імена, по батькові) із зазначенням її керівника, його заступника (заступників) та куратора (кураторів)

Натомість, наказ № 685-но від 23.09.2021 року містить лише посилання на п.п. 12 п. 22 Положення № 276, згідно якого обґрунтованою підставою проведення позапланової інспекційної перевірки є необхідність перевірки виконання об`єктом перевірки заходів щодо усунення недоліків і порушень, установлених за результатами безвиїзного банківського нагляду та інспекційної перевірки.

Водночас, надані копії документів не містять даних яких саме безвиїзного банківського нагляду та інспекційної перевірки має виконати об`єкт перевірки та вжити заходів щодо усунення недоліків і порушень.

Окрім того, заявник стверджує про порушення відповідачем п. 42 1 Положення № 276, згідно якої керівник інспекційної групи розглядає заперечення (пояснення) та інформує об`єкт перевірки про результати такого розгляду.

За пропозицією керівника інспекційної групи або за письмовим клопотанням об`єкта перевірки може бути проведена зустріч (уключаючи нараду в режимі відеоконференції) для обговорення результатів розгляду заперечень (пояснень) із залученням (за потреби) працівників інших структурних підрозділів Національного банку, до компетенції яких належать питання, що розглядаються.

Але, в порушення вкзаної норми подане відповідне клопотання було проігноровано відповідачем.

Також, в порушення п. 421 Положення № 276, згідно якої керівник інспекційної групи розглядає заперечення (пояснення) та інформує об`єкт перевірки про результати такого розгляду, лист № 28-0011/121749/БТ про результати розгляду заперечень та коментарів наданих Банком до довідок про перевірку, які були складені під час здійснення позапланової інспекційної перевірки Банку з окремих питань відповідно до наказу НБУ 23.09.2021р № 685-но, підписаний не керівником інспекційної групи Павлик Наталією Миколаївною, як-то визначено наказом № 685-но, а Директором Департаменту інспектування Андрієм Казаком, який не є керівником інспекційної групи, тобто за відсутності відповідних повноважень.

Також, відповідно до абз. 1 п. 49 Положення № 276 об`єкт перевірки в разі надання за результатами інспекційної перевірки рекомендацій протягом одного місяця з дня отримання звіту про інспекційну перевірку подає до Національного банку інформацію щодо врахованих рекомендацій та/або план заходів щодо врахування наданих рекомендацій із визначенням відповідальних осіб банку та строків виконання рекомендацій.

Позивач вважає, що відповідач позбавив його можливості виконання рекомендацій в строки передбачені Положенням № 276, оскільки одночасно з оскаржуваним рішенням, як стверджує позивач, надав позивачу письмову вимогу вих. № 28-0011/125162/БТ від 30.12.2021р.

Постановою НБУ № 346 «Про застосування Національним банком України заходів впливу» за порушення (невиконання, неналежне виконання) банком вимог Національного банку, установлених відповідно до статей 66, 67 Закону про банки передбачено наступні заходи впливу: накладання штрафів у розмірі 0,01 відсотка від суми зареєстрованого статутного капіталу банку; відсторонення посадової особи банку від посади; віднесення банку (філії іноземного банку) до категорії проблемних.

Заявник також стверджує, що письмова вимога містить опис порушень, які співпадають з виявленими під час проведення позапланової перевірки порушеннями. Однак, складання саме цього виду документа за результатами проведення інспекційної перевірки не передбачено Положенням № 276.

Як підставу наявності очевидної протиправності, на думку заявника, рішення, останній вказує, що передбачені Положенням № 276 дії Банк має виконати до 10.02.22р., тобто за 30 (тридцять ) днів, натомість, вимоги викладені в Письмовій вимозі, які є тими ж вимогами, що у Звіті про інспекційну перевірку, Банк має виконати протягом 15-16 календарних днів, але станом 01.01.2022р.

Також, позивач зазначає, що Позивач зазначає, що не врахування рекомендацій за результатами Звіту про інспекційну перевірку відразу не спричиняє застосування заходів впливу, однак, за наявного не виконання саме Письмової вимоги, а не Звіту про інспекційну перевірку, до позивача будуть застосовані заходи впливу.

Окрім того, зазначає, що позиція позивача по суті проведеного заходову підтверджена науково-правовим висновок Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого, в якому зазначено, що об`єкт незавершеного будівництва, що зареєстрований у встановленому законом порядку, є нерухомим майном, у розумінні норм ЦК України, Закону України «Про іпотеку», тощо і може бути предметом цивільно-правових договорів.

Позивач також наголошує, що під час попередньої планової перевірки позивача, інспектори НБУ просили надати письмові пояснення щодо прийнятності у вигляді застави тих же об`єктів нерухомого майна: житлових будинків незавершеного будівництва як нерухомого майна. За результатами розгляду аналогічних пояснень Банку, інспектори НБУ прийшли до висновку про відсутність в такому випадку в діях Банку порушень щодо врахування цих предметів застави як прийнятних. Наразі, за аналогічної ситуації з тими ж об`єктами Відповідач зазначає про порушення.

Також позивач зазначає про очевидну безпідставну вимогу відповідача забезпечити виконання датою, що вже настала, а саме 01.01.2022р., вимог 10 та 11 розділу 1 Правил організації статистичної звітності, що подається до НБУ, затверджених постановою Правління Національного банку 13.11.2018 № 120, у частині неврахування Банком вимог до порядку формування показників статистичної звітності, а саме файли звітності 6 КХ «Дані щодо розрахунку коефіцієнта покриття (LCR).

Відповідно по Правил організації статистичної звітності, що подається до Національного банку України, затверджених постановою Правління НБУ від 13.11.2018 року №120, банк формує файл 6КХ «Дані щодо розрахунку коефіцієнта покриття ліквідністю (LCR)».

Вимоги, щодо формування показників у файлі, прописані в правилах формування показників. Показники щодо очікуваних відпливів розраховуються згідно з вимогами Методики розрахунку коефіцієнта покриття ліквідністю (LCR), затвердженої рішенням Правління Національного банку України №101-рш від 15.02.2018 року (зі змінами і доповненнями, надалі Методика №101-рш).

Відповідно до п.6 розділу ІІ Методики №101-рш Банк визначає очікувані відпливи та очікувані надходження грошових коштів за складовими, визначеними в додатках 2 і 3 до цієї Методики, із застосуванням коефіцієнтів очікуваних відпливів та очікуваних надходжень, установлених Національним банком на основі стрес-сценарію.

У розділі IV Методики №101-рш викладено порядок розрахунку очікуваних відпливів грошових коштів, зокрема у п. 14 зазначено, що Банк до очікуваних відпливів грошових коштів уключає відпливи грошових коштів, що очікуються протягом 30 днів, за такими складовими: 1) незабезпечене фондування та 2) забезпечене фондування (в тому числі, -операції з Національним банком (кредити овернайт, операції репо, кредити рефінансування, інші кредити; операції репо з банками та СГД).

Отже, кредити овернайт, операції репо, кредити рефінансування, інші кредити; операції репо з банками та СГД, включаються до розрахунку очікуваних відпливів грошових коштів.

Однією з складових розрахунку коефіцієнта покриття ліквідністю є чистий очікуваний відплив грошових коштів протягом 30 днів.

При цьому як у пункті 3 так і у самій Методиці №101-рш (терміни та скорочення) не міститься пояснення терміну «очікуваний відплив», Пояснення/значення цього терміну, також не визначено законами України та нормативно-правовими актами Національного банку.

Відповідно до Методики «чистий очікуваний відплив грошових коштів протягом 30 днів розраховується як різниця сукупних очікуваних відпливів грошових коштів протягом 30 днів та сукупних очікуваних надходжень грошових коштів протягом 30 днів. Банк розраховує сукупні очікувані відпливи грошових коштів та сукупні очікувані надходження грошових коштів як суму відповідних складових очікуваних відпливів та очікуваних надходжень грошових коштів».

Банк розраховує сукупні очікувані надходження грошових коштів та сукупні очікувані відпливи грошових коштів оскільки Методика розрахунку коефіцієнта покриття ліквідністю дозволяє робити його розрахунок відповідно до «очікувань». Методика не передбачає обов`язку Банку при розрахунку коефіцієнту ліквідності використовувати саме угоди, договори тощо.

Досліджуючи заяву про забезпечення позову та додані до неї докази, суд зазначає про можливу наявність ознак протиправності дій посадових осіб Національного банку України під час призначення, проведення та оформлення результатів перевірки та наявності спору щодо обґрунтованості виявлених порушень, зазначених в оскаржуваному рішенні від 30.12.2021р. № 28-0011/125055/БТ «Про результати інспекційної перевірки» з додатком - Звіті про результат перевірки АТ «Мегабанк», в тому числі й щодо невизнання нерухомістю об`єктів недобудови, зареєстрованих у встановленому порядку, щодо не використання банком фінансової звітність про боржника, в тому числі з офіційних сайтів та з інших джерел та щодо розрахунку коефіцієнта покриття ліквідністю (LCR), але котрим може бути надана оцінка лише під час судового розгляду справу з дотриманням принципів адміністративного судочинства, зокрема, як гласності і відкритості, змагальності тощо.

При цьому, суд зобов`язаний врахувати, що відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 151 КАС України не допускається забезпечення позову шляхом зупинення рішень Національного банку України, актів Національного банку України, а також встановлення для Національного банку України, його посадових та службових осіб заборони або обов`язку вчиняти певні дії, обов`язку утримуватися від вчинення певних дій.

Таким чином, перевіривши зазначені у поданій заяві доводи на предмет їх відповідності вище викладеним нормам та з`ясованим судом обставинам, а також оцінивши додані до неї докази, суд прийшов до висновку про необґрунтованість поданої заяви та, як наслідок, про відсутність підстав для її задоволення.

Виходячи з вищезазначеного, суд вважає за необхідне в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 150, 151, 154, 248, 256, 294 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника Акціонерного товариства "МЕГАБАНК" О. Лащенка про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову у справі за позовом Акціонерного товариства "МЕГАБАНК" (вул. Алчевських, буд. 30, м. Харків, 61002, ) до Національного банку України (вул. Інститутська, буд. 9, м. Київ, 01601, ) про визнання протиправним та скасування рішення - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково у випадках, визначених статтею 294 цього Кодексу. Оскарження ухвали суду, яка не передбачена статтею 294 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Ухвала може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Повна ухвала складена 18.01.2022 р.

Суддя Бадюков Ю.В.