Справа № 160/20927/21
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2022-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Тулянцевої І.В. розглянувши у місті Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
02 листопада 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД» звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, в якій позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 18 серпня 2021 року №0000/254/0701 Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час проведення Східним міжрегіональним управління ДПС по роботі з великими платниками податків документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД» з питання законності декларування від`ємного значення податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн. по декларації з податку на додану вартість за квітень 2021 року з урахуванням уточнюючого розрахунку, встановлено порушення абз. «а» п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198 з урахуванням норм п.44.1 ст.44 ПК України, що призвело до завищення суми податкового кредиту по декларації з ПДВ за квітень 2021 року на суму 21 675,00 грн. та порушення п.200.1, абз. «в» п.200.4 ст.200 ПК України в частині завищення від`ємного значення з ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в квітні 2021 року в розмірі 21 675,00 грн. За результатами вказаної перевірки складено акт перевірки від 19.07.2021 року №561/32-00-07-01-03-27/41161689, на підставі якого прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 18.08.2021 року №0000/254/0701.
Позивач не погоджується з таким висновком податкового органу та вважає його хибним, оскільки останній базується лише на податковій інформації щодо контрагенту позивача, разом з тим, позивачем в ході проведення документальної позапланової виїзної перевірки надано посадовим особам відповідача всі первинні бухгалтерські та податкові документи, що підтверджують реальність господарської операції (поставка товару) з контрагентом позивача. У зв`язку із чим при винесенні відповідачем оскаржуваного податкового повідомлення-рішення внаслідок неправомірних висновків податкового органу порушені права і законні інтереси позивача.
07.12.2021 року до суду поступив відзив на позов від відповідача. Обґрунтовуючи свою позицію відповідач зазначає, що на підставі висновків акта перевірки контролюючим органом винесено податкове повідомлення-рішення від 18.08.2021 року №0000/254/0701 про зменшення суми від`ємного значення, що враховується до складу податкового кредиту наступного завітного (податкового) періоду за квітень 2021 на загальну суму 21 675,00 грн. На формування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення вплинули взаємовідносини ТОВ «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД» з ТОВ «ТД «ПІДШИПНИКЦЕНТР».
Так, між ТОВ «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД» (Замовник) та ТОВ «ТД «ПІДШИПНИКЦЕНТР» (Постачальник) укладено договір поставки від 21.11.2018 року №М276 листів високомолекулярного поліетилену Murdtfeldt S 1000 green 10 х 1000 х 2000 у кількості 15 шт. загальною вартістю 130 050 грн., у т.ч. ПДВ 21 675 грн. На підтвердження виконання умов зазначеного договору ТОВ «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД» до перевірки надано договір, рахунки, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні та інші документи, перелік яких зазначено в акті перевірки. ТОВ «ТД «ПІДШИПНИКЦЕНТР» на адресу ТОВ «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД» виписані податкові накладні, що зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних та включені ТОВ «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД» до складу податкового кредиту відповідного періоду. Втім, у ході перевірки встановлено відсутність можливості виробництва ідентифікованих ТМЦ власними силами, у зв`язку з недостатністю трудових ресурсів, та відсутністю основних засобів. Також, не встановлено походження ТМЦ у ТОВ «ТД «ПІДШИПНИКЦЕНТР» по ланцюгу постачання, відсутній виробник та/або імпортер. У ході аналізу наданих до перевірки ТТН у графі «Автомобільний перевізник» значиться ТОВ «ТД «ПІДШИПНИКЦЕНТР». Відповідно до наданих специфікацій до договорів, поставка здійснюється транспортом постачальника та за його рахунок, проте у Додатку 4 ДФ до податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за 1-квартал 2021 року ТОВ «ТД «ПІДШИПНИКЦЕНТР» не відображено виплати працівнику, що здійснював транспортування, та відсутня інформація щодо повідомлення про прийняття працівника на роботу водія, який здійснював перевезення автомобілем, або іншим фізичним особам за надані послуги з перевезення, а також згідно Повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність об`єктів оподаткування відсутня наявність автомобілів, якими було здійснено перевезення. Виходячи з викладеного вище, контролюючим органом зроблено висновок про нереальність здійснення господарських операцій за перевірений період між ТОВ «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД» та ТОВ «ТД ПІДШИПНИКЦЕНТР». Отже відповідач вважає, що викладені висновки в акті перевірки 19.07.2021 року №561/32-00-07-01-03-27/41161689 відповідають вимогам чинного законодавства, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення є правомірним та таким, що прийняте відповідно до вимог чинного законодавства.
13.12.2021 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивачем зазначено, що він не погоджується з вказаним відповідачем у відзиві, наголошує, що ТОВ «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД» як платник податку не має обов`язку та повноважень здійснювати контроль за дотриманням усіма постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності та податкового законодавства, а тому не повинен зазнавати негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит за можливу неправомірну діяльність будь-кого з контрагентів. Платник податків, який придбав товар та або/послуги в особи, що порушує вимоги податкового законодавства, не повинен притягуватися до відповідальності в тому випадку, якщо він здійснював реальну господарську операцію та не знав про певні порушення правил ведення господарської діяльності та оподаткування своїм контрагентом або постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання. Звертає увагу на те, що у відзиві контролюючий орган не заперечив обставин та підстав, за наявності яких у ТОВ «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД» виникло право на податковий кредит - фактичного здійснення господарської операції; наявності у контрагента спеціальної податкової правосуб`єктності та належним чином складеної податкової накладної; ділової мети, розумних економічних причин для здійснення операції й подальшого використання придбаного товару (робіт, послуг) у межах господарської діяльності платника, а також не навів доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в первинних документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі. Крім того, в акті контролюючим органом не було зазначено, що існують розбіжності показників податкового кредиту ТОВ «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД» та податкових зобов`язань ТОВ «ТД ПІДШИПНИКЦЕНТР», не зазначено доказів того, що ТОВ «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД» зменшено суму податкового зобов`язання з ПДВ по операції з ТОВ «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД» та/або зупинено реєстрацію податкової накладної. Зауважує, що лише встановлення в ході судового розгляду факту узгодженості дій платника податків з недобросовісними постачальниками з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями постачальників чи сприяння ухиленню постачальниками товару від виконання податкових зобов`язань може слугувати підставою для відмови у праві на податковий кредит та праві на отримання бюджетного відшкодування. При цьому, такі висновки не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а повинні бути підтверджені належними, достатніми, достовірними доказами із законних джерел. Тому вважає, що наведені в Додатку 6 до акту висновки є лише нічим не доведеним припущенням, причому припущенням щодо правопорушення саме ТОВ «ТД ПІДШИПНИКЦЕНТР», а не ТОВ «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД». Отже, позивач вважає, що відсутні втрати державного бюджету з ПДВ в сумі 21 675,00 грн., на яку відповідач оскаржуваним податковим-повідомленням рішенням зменшив Товариству розмір від`ємного значення суми ПДВ, а тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення не відповідає критерію пропорційності. У зв`язку з викладеним ТОВ «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД» відхиляє доводи відповідача, підтримує заявлені вимоги в повному обсязі та просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 18.08.2021 року №0000/254/0701 Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків.
Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
За наслідками перевірки складено акт перевірки від 19.07.2021 року №561/32-00-07-01-03-27/41161689, згідно з висновками якого контролюючим органом встановлено порушення ТОВ «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД»:
абз. а) п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198 з урахуванням норм п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України (із змінами та доповненнями, діючими в період, що охоплений перевіркою), що призвело до завищення суми податкового кредиту по декларації з ПДВ за квітень 2021 року на суму 21 675,00 грн. та порушення п.200.1, ст.200 абз. «в» п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України (із змінами та доповненнями, діючими в період, що охоплений перевіркою) в частині завищення від`ємного значення з ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в квітні 2021 року в розмірі 21 675, 00 грн.
29.07.2021 року ТОВ «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД» на підставі п.86.7 ст.86 ПК України подано до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків заперечення на акт перевірки від 19.07.2021 року №561/32-00-07-01-03-27/41161689, відповідно до яких зазначило, що висновки цього акту не відповідають положенням діючого законодавства України та фактичним обставинам, які мали місце в перевірених контролюючим органом правовідносинах, та на підставі п.86.7 ст.86 ПК України просило переглянути їх та привести у відповідність до вимог чинного законодавства.
16.08.2021 року від Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків до ТОВ «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД» надійшла відповідь на заперечення від 12.08.2021 року №520/32-00-07-01-03-09, згідно з якою висновки, викладені в акті перевірки визнано обґрунтованими та такими, що відповідають нормам чинного податкового законодавства.
Не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням, яке є предметом оскарження, ТОВ «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД» звернулося до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Суд зазначає, що відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 року №2755-VI (далі - ПК України), який, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Відповідно до положень пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Приписами пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України встановлено, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Відповідно до пп.14.1.156 п.14.1 ст.14 ПК України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).
Згідно з п.36.1 ст.36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
Відповідно до п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року №996-XIV (далі Закон №996-XIV) первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.
Згідно п.2 ст.3 Закону №996-XIV бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Відповідно до пп.1 та 2 ст.9 Закону № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Згідно з п.2.1 та 2.4 «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 року за №168/704 (далі Положення №88), первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника)» на їх проведення. Первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Отже, будь-які документи (у т.ч. договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.
З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.
Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами ПК України .
Відповідно до п.198.1 ст.198 ПК України визначено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Пунктом 198.2 статті 198 ПК України встановлено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.
Пунктом 198.3 статті 198 ПК України встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Пунктом 198.6 статті 198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Суд також зазначає, що відповідно до пп.201.1, 201.10 ст.201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін. При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Згідно з п.200.1, п.200.2, 200.4 ст.200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з п.200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.
При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума, зокрема: в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняють реальні зміни майнового стану платника податків.
Як слідує з акту перевірки та відзиву, Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків, ставить під сумнів реальність господарських операції між позивачем ТОВ «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД» та ТОВ «ТД ПІДШИПНИКЦЕНТР».
Так, між ТОВ «ТД «ПІДШИПНИКЦЕНТР» (Постачальник) та ТОВ «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД» (Покупець) укладено Договір поставки від 21.11.2018 року №М276, відповідно до умов якого у встановлені цим договором строки Постачальник зобов`язується поставити та передати у власність Покупцю підшипники та гумово-технічні вироби, та інший товар в асортименті відповідно до Специфікації, надалі товар, а Покупець зобов`язується прийняти та сплатити його вартість на умовах даного договору. Перелік за найменуванням (асортимент) товару, кількість, одиницю вимірювання, ціну за одиницю товару Сторони погоджують у Специфікації, яка є невід`ємною частиною Договору.
Розділом 2. Договору, передбачено, що поставка товару за даним договором здійснюється на умовах DDP склад Покупця (м. Запоріжжя, вул. Харчова, 3) відповідно до Міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів Інкотермс у редакції 2010 року, якщо інше не зазначено у Специфікації. Доставка товару здійснюється автомобільним або залізничним транспортом, поштою, службою кур`єрської доставки. Конкретний вид транспорту та/або тип доставки зазначається у Специфікації. Строк або термін поставки партії товару зазначається у Специфікації. Датою поставки вважається дата одержання товару Покупцем, яка зазначена в накладній (видатковій накладній) на партію товару.
Розділом 3. Договору, передбачено, що ціна за одиницю товару на умовах поставки погоджується сторонами у Специфікації. Вартість пакування та/або тари входить до ціни товару, якщо інше не зазначено у Специфікації. Вартість партії товару зазначається у накладній (видатковій накладній). Покупець здійснює оплату вартості партії товару шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника у строк, зазначений у Специфікації.
Розділом 9. Договору, передбачено, що строк дії договору з моменту підписання сторонами до 31.12.2019 року включно.
Також, між сторонами укладено Додаткову угоду №1 до Договору поставки від 21.11.2018 року №М276 від 21.11.2018 року, якою передбачено внесення змін до п.10.1 «Строк дії договору: з моменту підписання сторонами до 31.12.2021 року включно.»
Попри це, судом встановлено, що податковим органом зроблено висновок про нереальність господарських операцій з даним контрагентом, оскільки у ТОВ «ТД «ПІДШИПНИКЦЕНТР» недостатня кількість працюючих; відсутнє матеріально-технічного забезпечення; не встановлено законне джерело походження товару, який був реалізований ТОВ «ТД «ПІДШИПНИКЦЕНТР» на адресу ТОВ «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД» у квітні 2021 року.
Таким чином, перевіркою встановлено невідповідність між наданими документами та баз даних АІС «Податковий блок» (неможливість власного виробництва ТМЦ, реалізації товарів), що дає змогу стверджувати про неможливість здійснення господарської діяльності, тобто відсутності реально вчиненої господарської операції.
Проте, суд зазначає про помилковість такого висновку податкового органу щодо нереальності господарської операції, виходячи з наступного.
Щодо того, що у штаті підприємства недостатня кількість працюючих та щодо відсутності основних засобів, суд зазначає, що Верховним Судом по справі №К/990/4256/17 від 27.02.2018 року зроблено висновок, що відсутність у контрагентів позивача матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договором цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу.
Також, суд зазначає, що відсутність у контрагента позивача достатньої кількості трудових ресурсів для здійснення будь-якого виду діяльності не є підставою для визнання господарської операції нереальною. Чинним законодавством не передбачено необхідної кількості трудових ресурсів, складських та виробничих приміщень для виконання того чи іншого виду діяльності. При цьому, підприємство може залучати необхідні трудові ресурси на підставі цивільно-правових договорів.
Окрім зазначеного слід також звернути увагу на те, що за правовою позицією, викладеною у постанові Верховного суду України №21-47а10 від 31.01.2011 року, чинне законодавство України не ставить в залежність виникнення у платника податку на додану вартість права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншими суб`єктами господарювання.
Суд зазначає, що норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на податковий кредит, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 31.01.2019 року у справі №П/811/1930/17.
Тобто, у разі підтвердження реального характеру здійснення поставки та виконання послуг, платник не може відповідати за порушення, допущені постачальником, якщо не буде доведено його безпосередню участь у зловживанні цієї особи.
Зі змісту акту перевірки вбачається, що під час здійснення останньої, податковим органом таких обставин не встановлено.
Вищевказані документи оформлені відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та наказу Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88, та зауважень щодо їх оформлення в акті перевірки не міститься.
Отже, факт здійснення реальних господарських операцій між позивачем та його вищенаведеним контрагентом підтверджується наявними в матеріалах справи копіями первинних документів, а також документами, оформлених на виконання умов укладеного договору, які повністю відображають зміст та обсяг цих господарських операцій, а також свідчать про зміни в майновому стані позивача та рух його активів.
З аналізу наведених вище норм законодавства та правовідносин позивача з ТОВ «ТД «ПІДШИПНИКЦЕНТР» вбачається, що позивачем дотримано всіх обов`язкових вимог закону, безпосередньо пов`язаних з формуванням податкового кредиту та виникненням податкового зобов`язанням від сплати податків.
Що стосується доводів відповідача, то слід зазначити, що по суті, доводи відповідача зводяться до того, що у контролюючого органу виникли зауваження до зазначеного в акті перевірки контрагента позивача щодо його податкової звітності. При цьому, відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження висновку, викладеному в акті перевірки стосовно того, що фактичне виконання укладеного господарського договору не відбулось, а сам висновок з цього приводу ґрунтуються на припущеннях, не підтверджених належними та допустимими доказами.
Крім того, як вбачається з матеріалів справи, позивач сформував податковий кредит на підставі належно оформленої податкової накладної. При цьому, відповідачем, до суду не надано доказів, що позивач та контрагент на момент її складання не були зареєстровані платниками податків на додану вартість та в ЄДР, а тому, відповідно до вимог п.201.8 та п.201.10 ст.201 ПК України мали обов`язок нараховувати податок на додану вартість та скласти податкову накладну. Що також не заперечувалось і відповідачем та встановлено під час перевірки.
Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем не доведено факту відсутності реального характеру господарської операції позивача з його контрагентом. Суду не були надані докази про встановлення такого факту у рішеннях інших судів.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято відповідачем: не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; нерозсудливо; непропорційно, зокрема без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, тому воно є протиправним та підлягає скасуванню, а позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з вимог вищенаведеного чинного законодавства України та обставин, встановлених в ході розгляду справи.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Згідно ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як, видно з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в розмірі 2270,00 грн., що документально підтверджується платіжним дорученням №102831 від 29.10.2021 року.
Отже, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в розмірі 2270,00 грн. підлягає стягненню на користь позивача.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 18 серпня 2021 року №0000/254/0701 Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Тулянцева