Справа № 200/5252/21
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2022-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2022 року справа №200/5252/21

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Геращенко І.В., Компанієць І.Д., секретар судового засідання Сухов М.Є., за участю представника відповідача Сенникова А.А., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02 вересня 2021 р. у справі № 200/5252/21 (головуючий І інстанції Кошкош О.О.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Азовблок до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

У С Т А Н О В И В:

29 квітня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю Азовблок звернулася до суду з позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 15.10.2019 №, зобов`язання виключити з інтегрованої картки платника пеню у розмірі 30583,12 грн., нараховану за затримку сплати грошового зобов`язання за платежем орендна плата з юридичних осіб за період травень-червень 2016 року. В обґрунтування позову зазначено, що позивач в силу вимог ст.6 Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції звільнений від сплати за користування земельною ділянкою у м.Маріуполі. Задекларована сума податку за 2016 рік сплачена позивачем по травень 2016 року включно у повному обсязі, з 23.05.2016 закінчено термін дії договору земельної ділянки, подальший обов`язок нарахування та сплати податку відсутній. Застосування штрафних санкцій є протиправним, оскільки грошові зобов`язання сплачені своєчасно. Зауважив, що про спірне рішення позивач дізнався у березні 2021 року, отже строк звернення не порушено.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 02 вересня 2021 р. у справі № 200/5252/21 позов задоволено частково, внаслідок чого визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Донецькій області від 15.10.2019 №. У задоволені позовної вимоги про зобов`язання виключити з інтегрованої картки платника пеню у розмірі 30583,12 грн., нараховану за затримку сплати грошового зобов`язання за платежем орендна плата з юридичних осіб за період травень-червень 2016 року відмовлено.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позивачем подано звітну податкову декларацію з плати за землю (орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2016 рік від 18.02.2016 №, в якій самостійно визначені суми належні до сплати. Вказане зобов`язання є узгодженим. За результатом проведення перевірки встановлена несвоєчасна сплата узгоджених податкових зобов`язань, складені акти, застосовані штрафні санкції.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачем висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги. Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла наступного.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю Азовблок , місцезнаходження юридичної особи: вул. Бахчиванджи, буд.53-А, м.Маріуполь, Донецька область, 87534. Основним видом діяльності позивача є виготовлення виробів із бетону для будівництва, код КВЕД 23.61

20 червня 2006 року між орендодавцем Маріупольською міською радою та орендарем ТОВ Азовблок укладено договір оренди земельної ділянки предметом якого є передача у строкове платне користування земельної ділянки, яка знаходиться в Орджонікідзевському районі м.Маріуполя площею 0,4414 га. Строк укладання договору 10 років (до 23.05.2016).

18 лютого 2016 року позивачем до Маріупольської ОДПІ ГУ ДФС подана звітна податкова декларація з плати за землю (орендна плата) за 2016 рік, згідно якої нараховане податкове зобов`язання, що підлягає сплаті складає 53840,65 грн., в т.ч. щомісячно січень - листопад 4486,72 грн., грудень 4486,75 грн.

03 липня 2019 року платником податку здійснена сплата грошового зобов`язання у сумі 3804,68 грн. за платежем орендна плата з юридичних осіб сплата по акту від 07.06.2019 № 677/05-99-46-05/05-90 (квитанція №0.0..1).

19 серпня 2019 року Головним управлінням ДФС у Донецькій області проведено камеральну перевірку своєчасності сплати узгодженого податкового зобов`язання з орендної плати за землю з юридичних осіб за травень - червень 2016 року за результатом якої складено акт №1073/05-99-46-05/05-583/33012290.

Під час перевірки встановлена несвоєчасна сплата самостійно визначеного грошового зобов`язання в податковій декларації від 18.02.2016 №9, а саме по терміну сплати 30.06.2016 у розмірі 1835,23 грн. та по терміну сплати 30.07.2016 у розмірі 1969,45 грн. В рахунок сплати цих зобов`язань враховано платіж проведений 03.07.2019 (платіжне доручення від 03.07.2019).

15 жовтня 2019 року Головним управлінням ДПС у Донецькій області прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким за затримку 1068 кал.дн. сплати грошового зобов`язання у розмірі 4486,70 грн. застосовано штраф у розмірі 898,34 грн.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Підпунктом 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового Кодексу України (далі - ПК України) визначено, що орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності є обов`язковим платежем, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

На підставі пункту 288.7 статті 288 ПК України податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285 - 287 цього розділу.

Відповідно до пункту 286.2 статті 286 ПК України платники плати за землю самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями.

Згідно пункту 287.3 статті 287 ПК України податкове зобов`язання щодо плати за землю визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

02 вересня 2014 року Верховною Радою України прийнято Закон України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції № 1669-VII, який набув чинності 15 жовтня 2014 року та визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Відповідно до статті 1 вказаного Закону встановлено, що територією проведення антитерористичної операції є територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Відповідно до статті 6 Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції визначено: під час проведення антитерористичної операції звільнити суб`єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Відповідно до частини 3 статті 11 Прикінцеві та перехідні положення зазначеного Закону, закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно з пунктом 5 статті 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1669 Кабінет Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону зобов`язаний, зокрема: затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" № 405/2014 від 14.04.2014, у період з 14.04.2014 року до її закінчення.

На виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", розпорядженням КМУ № 1053-р затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція.

При цьому, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України (від 30 жовтня 2014 року № 1053 Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, від 05 листопада 2014 року № 1079 Про зупинення дії розпорядження КМУ від 30 жовтня 2014 року № 1053).

Крім цього суд звертає увагу, що з 8 червня 2016 року стаття 6 Закону України № 1669-VII викладена в новій редакції, а саме, визначено, що звільняються суб`єкти господарювання від плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності в населених пунктах згідно з переліками, передбаченими частиною четвертою статті 4 цього Закону.

У відповідності до частини четвертої статті 4 даного Закону, перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затверджуються Кабінетом Міністрів України (Розпорядження КМУ від 07.11.2014 № 1085-р, до якого місто Маріуполь не віднесено).

У межах спірних правовідносин накладення штрафу відбулося за період з травень червень 2016 року (до 08.06.2016), тобто в період дії статті 6 Закону України № 1669 до вищенаведених змін, коли м. Маріуполь входило до переліку населених пунктів на території проведення антитерористичної операції.

Відтак, суд дійшов висновку, що платники земельного податку, які здійснювали діяльність на території проведення антитерористичної операції звільняються від своїх обов`язків, зокрема, щодо сплати орендної плати за землю державної або комунальної власності, в т.ч. за травень червень 2016 року (до 08.06.2016), що унеможливлює застосування штрафних санкцій за таке порушення.

Щодо підстав проведення перевірки, суд зазначає наступне.

Відповідно до пп. 20.1.4. п. 20.1 ст. 20 ПК України - органи державної податкової служби мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

За приписами п.126.1 ст.126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

У відповідності до вимог п. 76.3 статті 76 ПК України камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.

Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.

За приписами п. 102.1 ст. 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

Пунктом 113.1 статті 113 Податкового кодексу України передбачено, що строки застосування, сплата, стягнення та оскарження сум штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) здійснюються у порядку, визначеному цим Кодексом для сплати, стягнення та оскарження сум грошових зобов`язань.

Згідно з пунктом 114.1 статті 114 Податкового кодексу України граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов`язань, визначеним статтею 102 цього Кодексу.

Тобто, положенням наведених норм податкового законодавства чітко визначено, що контролюючий орган має право самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань.

Враховуючи, що граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов`язань, визначеним статтею 102 ПК України, відповідно штрафні санкції можуть бути застосовані в межах 1095 днів, з дня, що настає за останнім днем граничного строку сплати грошових зобов`язань.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 13 листопада 2020 року у справі № 826/11626/15, від 05 липня 2019 року у справі №820/11541/13-а.

Під час розгляду справи судом встановлено, що звітна податкова декларація з плати за землю (орендна плата) за 2016 рік подана позивачем 18 лютого 2016 року (граничний строк подання - 20.02.2016). При цьому, камеральна перевірка своєчасної сплати задекларованих грошових зобов`язань по термінам сплати: 30.06.2016, 30.07.2016 проведена 18 серпня 2019 року.

З огляду на викладене, у справі, яка розглядається, граничний строк для застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення строків сплати узгодженої суми грошового зобов`язання з орендної плати згідно податкової декларації від 18.02.2016 №9 має обчислюватись з дня, що настає за останнім днем граничного строку сплати грошових зобов`язань, тобто за травень 2016 року з 01.07.2016, за червень 2016 року з 31.07.2016 та не може перевищувати 1095 днів (тобто 01.07.2019 та 31.07.2019 відповідно). Натомість перевірка проведена 18 серпня 2019 року, тобто після закінчення граничного строку для застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за відповідне порушення.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що камеральна перевірка проведена контролюючим органом з порушенням вимог п. 76.3 статті 76 ПК України, п. 102.1 ст. 102 ПК України, у зв`язку з чим, спірне податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню як таке, що прийнято поза межами встановлених Кодексом строків.

Щодо позовних вимог про зобов`язання виключити з інтегрованої картки платника пеню у розмірі 30583,12 грн., нараховану за затримку сплати грошового зобов`язання за платежем орендна плата з юридичних осіб за період травень-червень 2016 року суд зазначає наступне. Скасування податкового повідомлення-рішення, як наслідок, покладає обов`язок на контролюючий орган по відображенню відповідних показників в інтегрованій картці платника податку, з огляду на викладене позовні вимоги в цій частині є передчасними та не підлягають задоволенню.

При викладених обставинах, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позову.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02 вересня 2021 р. у справі № 200/5252/21 - залишити без задоволення. Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02 вересня 2021 р. у справі № 200/5252/21 - залишити без змін. Повне судове рішення складено 03 лютого 2022 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді І.В. Геращенко

І.Д. Компанієць