Справа № 160/17465/20
Суддя: Кадникова Ганна Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кадникової Г.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом про:
- визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, відповідач) щодо несплати додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю позивачу, віднесеного до 1-ї категорії, інваліду II Групи в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком та державної пенсії, як інваліду II групи в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, відповідно до ст.ст.50,54,67 Закону України «Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;
- зобов`язання відповідача провести перерахунок та виплатити позивачу додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров`ю особі, віднесеного до 1-ї категорії, інваліду II Групи в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком та державної пенсії, як інваліду II Групи в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, відповідно до ст.ст.50,54,67 Закону України «Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 14.08.2012;
- зобов`язання відповідача здійснити позивачу виплату перерахованої пенсії з 14.08.2012 єдиним платежем, без обмеження максимальним розміром пенсії, перерахованої суми пенсії з 01.04.2019 виходячи зі 100% перерахованої суми пенсії без використання при такій виплаті постанов Кабінету Міністрів України чи інших нормативно-правових актів (в т.ч. Постанови Кабінету Міністрів України; 649 від 22.08.2018), які надають боржнику можливість для відстрочення чи розстрочення виплат, з урахуванням компенсації, передбаченої Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» за період з 14.08.2012 по дату фактичної виплати.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач, дізнавшись про невірне нарахування пенсії по інвалідності пенсіонерам-чорнобильцям, звернувся до відповідача із заявою про нарахування та виплату йому пенсії по інвалідності як особі, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, призначеної відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 14.08.2012. Проте, листом пенсійний орган повідомив позивача, що розрахунок його пенсії проведено відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Позивач зазначає, що в таких діях відповідача вбачає відмову у здійсненні перерахунку та виплати належної йому пенсії та ознаки протиправності.
Ухвалою суду від 04.01.2021р. позовну заяву залишено без руху на підставі ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України, зі встановленням строку для усунення виявлених недоліків.
На виконання ухвали суду, позивачем усунуті виявлені недоліки позовної заяви.
Ухвалою суду від 27.04.2021р. позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.
Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі зазначивши, що відповідач у спірних правовідносинах діяв в межах повноважень, у відповідності до вимог чинного законодавства. Зокрема зазначено, що позивачу проведено розрахунок пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2014 №112 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України з питань пенсійного забезпечення».
Вивчивши матеріали справи, оцінивши наведені сторонами доводи, суд виходить з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС) 1 категорії та є інвалідом II групи, внаслідок захворювання, яке пов`язане із виконанням обов`язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого Новомосковським районним управлінням соціального захисту 11.07.2012 та копією посвідчення серії НОМЕР_2 виданого Дніпропетровською обласною державною адміністрацією 28.03.2019.
Позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Дніпропетровській області та з 14.08.2012 отримує пенсію по інвалідності, призначену відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
08.09.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою про надання копії документів з матеріалів його пенсійної справи.
30.10.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою про нарахування та виплату йому пенсії по інвалідності як особі, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, призначеної відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 14.08.2012.
У відповідності до п.13 Постанови №1210 щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до Закону №796 виплачується особам, які належать до категорії 1 з інвалідністю ІІ групи, у розмірі 379,60 грн.
01.10.2017 позивачу призначену додаткову пенсію як інваліду ІІ групи у розмірі 379,60 грн., що підтверджується розпорядженням на перерахунок пенсії з 01.10.2017.
Також повідомляється, що загальний розмір пенсійної виплати позивача станом на 01.11.2020 складає 10'255,97 грн., у тому числі:
9'141,57 грн. - основний розмір пенсії в розмірі відшкодування фактичних збитків (13'059,38 грн. х 70%);
684,80 грн. - підвищення особам з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи (1'712,00 грн. х 40%);
379,60 грн. - додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, особі внаслідок війни ІІ групи внаслідок ЧАЕС;
50,00 грн. - щомісячна цільова грошова допомога особам з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи.
Не погоджуючись із діями відповідача щодо несплати додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю позивачу, віднесеного до 1-ї категорії, інваліду II Групи в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком та державної пенсії, як інваліду II групи в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.49, 50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-XII від 28.02.1991 року (в редакції Закону України від 06.06.1996 року відповідно до рішення Конституційного суду України від 22.05.2008 у справі №10-рп/2008) (далі по тесту - Закон №796-XII) пенсії особам, віднесеним до категорій 1 встановлюються у вигляді: державної пенсії; додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію. Особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, зокрема, інвалідам II групи у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком.
Відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону № 796-XII (в редакції Закону України від 06.06.1996 року відповідно до рішення Конституційного суду України від 22.05.2008 у справі № 10-рп/2008) в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими, зокрема, по II групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком.
Водночас, Законом України «Про внесення змін до Закону України Про Державний бюджет України на 2011 рік» від 14.06.2011 року №3491-VI (далі - Закон №3491-VI) розділ VII Прикінцеві положення Закону України Про державний бюджет України на 2011 рік доповнено п.4, яким встановлено, зокрема, що у 2011 році норми і положення ст.39, 50, 51, 52, 54 Закону №796-XII застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік (положення пункту 4 розділу VII визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним) згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011).
Отже, Законом №3491-VI Кабінету Міністрів України надані повноваження встановлювати інші, ніж передбачені ст.50, 54 Закону №796-XII, розміри державної та додаткової пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
На виконання п.7 Закону №3491-VI 06.07.2011 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету №745, яка набрала чинності з 23 липня 2011 року, п.1 і 3 якої визначено інші розміри основної та додаткової пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою.
Постановою Кабінету Міністрів України Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 23.11. 2011 року №1210 затверджений Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
В подальшому, п.3 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2012 рік від 22.12.2011 року» №4282-VI (набрав чинності 01 січня 2012 року), п.4 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» від 06.12.2012 року №5515-VI (набрав чинності 01 січня 2013 року), установлено, що норми і положення ст.50, 54 Закону №796-XII застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України у 2012 та 2013 роках виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України.
Згідно з абзацом 8 пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України № 3-рп/2012 від 25.01.2012 року нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, якими регулюються бюджетні відносини, зокрема питання соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України, є складовою бюджетного законодавства відповідно до пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України. Отже, суди загальної юрисдикції України під час вирішення справ щодо соціального захисту прав громадян повинні застосовувати нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, прийняті на підставі і на виконання Бюджетного кодексу України, інших законів України, в тому числі закону про Державний бюджет України на відповідний рік.
Виходячи з правового аналізу вказаних Законів, нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України та роз`яснень Конституційного Суду України суд приходить до висновку, що в період з 23.07.2011 року по 31.12.2013 року визначення порядку та розмірів виплат вказаним категоріям громадян делеговано Кабінету Міністрів України.
Проте, суд звертає увагу на те, що згідно зі ст.3 Бюджетного кодексу України бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.
З 01 січня 2014 року Законом України від 16.01.2014 року №719-VII «Про Державний бюджет України на 2014 рік» (далі - Закон N 719-VII) не передбачено змін чи обмежень для застосування розмірів основної та додаткової пенсій, встановлених ст.50,54 Закону №796-XII. Чинним залишався й Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року №1210«Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Порядок №1210).
Тобто, враховуючи принцип пріоритетності Закону №796-XII над підзаконним нормативно-правовим актом - Порядком №1210, з 01 січня 2014 року нарахування та виплата основної та щомісячної додаткової пенсій за шкоду, заподіяну здоров`ю, повинно було здійснюватись у розмірі та на підставі ст.50, 54 Закону №796-XII.
Законом України від 31.07.2014 року №1622-VII «Про внесення змін до Закону України Про Державний бюджет України на 2014 рік», який набрав чинності 03.08.2014 року, розділ Прикінцеві положення Закону №719-VII доповнено пунктом 67, яким, зокрема, встановлено, що норми і положення ст.20-23, 30, 31, 37, 39, 48, 50-52, 54 Закону №796-XII застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету ПФУ на 2014 рік.
Відтак, з 03.08.2014 року Законом №719-VII Кабінету Міністрів України надані повноваження встановлювати інші, ніж передбачені ст.50, 54 Закону №796-XII, розміри державної та додаткової пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Оскільки на цей час був також чинний Порядок №1210, яким визначено механізм обчислення пенсій, щодо яких виник спір, то за загальним правилом дії норм права у часі, оскільки Закон №719-VII в редакції Закону №1622-VII був прийнятий пізніше Закону №796-XII, то саме положення Закону №719-VII та Порядку підлягають пріоритетному застосуванню до спірних відносин з 03.08.2014 року.
Отже, в період з 01 січня по 02 серпня 2014 року відповідач повинен був нараховувати та виплачувати пенсію позивачеві в розмірі, визначеному ст.50, 54 Закону №796-XII, а не Порядком №1210.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 26.04.2016 року по справі №285/4300/14-а та постанові Верховного суду від 21.02.2018 року справа №619/2262/17.
Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
В подальшому згідно з підпунктом 13 пункту 4 розділу І Закону №76-VIII текст статті 54 Закону № 796-XII викладено у новій редакції, за якою мінімальні розміри пенсії за інвалідністю, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначає Кабінет Міністрів України в актах із відповідних питань.
Однак, рішенням Конституційного Суду України від 07.04.2021 року №1-р(II)/2021:
1. Визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), частину третю статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 року №796-XII у редакції Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 року №76-VIII щодо уповноваження Верховною Радою України Кабінету Міністрів України визначати своїми актами мінімальні розміри пенсії за інвалідністю, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи.
2. Частина третя статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 року №796-XII у редакції Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 року №76-VIII щодо уповноваження Верховною Радою України Кабінету Міністрів України визначати своїми актами мінімальні розміри пенсії за інвалідністю, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, визнана неконституційною, втрачає чинність через три місяці з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Тобто, на час винесення рішення за період з 03.08.2014 правових підстав до застосування редакції ст.54 Закону №796-XII до 2014 року відсутні.
При цьому, вихідним критерієм розрахунку додаткової пенсії виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно з частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлюється в розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного Законом про Державний бюджет України. Інший нормативно-правовий акт, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, відсутній.
Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року №1210 визначені мінімальні розміри основної пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, а також щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Матеріалами справи підтверджується та не заперечується учасниками справи згідно зі змістом заяв по суті, що нарахування та виплата позивачу додаткової та державної пенсій, передбачених статтями 50, 54 Закону №796, з 1 січня 2016 року здійснювалися у відповідності до Порядку №1210.
Відповідно до статті 63 Закону №796, фінансування витрат, пов`язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного і місцевого бюджетів та інших джерел, не заборонених законодавством.
Правові засади функціонування бюджетної системи України, її принципи, основи бюджетного процесу і міжбюджетних відносин та відповідальність за порушення бюджетного законодавства визначені у Бюджетному кодексі України (далі - БК України).
Відповідно до частини першої статті 23 БК України, будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачене законом про Державний бюджет України.
1 січня 2015 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" від 28.12.2014 року №79-VIII (далі - Закон №79), пунктом 63 якого розділ VI "Прикінцеві та перехідні положення" БК України доповнений пунктом 26, яким установлено, що норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону №796 застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
При цьому, суд вважає за необхідне наголосити, що вказані вище положення Закону № 79 не були визнанні неконституційними.
Таким чином, 1 січня 2015 року Кабінету Міністрів України надані повноваження щодо визначення розміру і порядку виплати пільг, компенсацій і гарантій, установлених Законом №796.
Наведене вище, узгоджується з приписами пункту 3 статті 116 Конституції України, відповідно до яких Кабінет Міністрів України забезпечує, зокрема, проведення політики у сфері соціального захисту.
Згідно з бюджетними призначеннями Кабінет Міністрів України встановлює розмір окремих видів компенсацій і допомог, зокрема постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року №1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" був затверджений порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Таким чином, суд констатує, що із набуттям чинності Закону №79, Кабінету Міністрів України були надані повноваження щодо визначення розміру виплат передбачених, зокрема, статтями 50, 54 Закону №796.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що виплачуючи позивачу додаткову та державну пенсії, передбачені статтями 50, 54 Закону №796, у порядку та розмірах, встановлених Порядком №1210, відповідач діяв правомірно та, відповідно, жодним чином не порушив законні права та інтереси позивача щодо належного соціального забезпечення у старості.
Таким чином, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частині зобов`язання відповідача провести перерахунок та виплатити позивачу додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров`ю особі, віднесеного до 1-ї категорії, інваліду II Групи в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком та державної пенсії, як інваліду II Групи в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, відповідно до ст.ст.50,54,67 Закону України «Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 14.08.2012 до 31.12.2013 (включно), є безпідставними, спростовуються наведеними вище положеннями чинного законодавства, а тому в їх задоволенні належить відмовити.
Поряд з тим, суд приходить до висновку про протиправність дій відповідача та для ефективного захисту прав позивача, вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок пенсії позивача у відповідності до ч. 4 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 8-ми (восьми) мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю в період з 01 січня по 02 серпня 2014 року у відповідності до ст. 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, виходячи із мінімального розміру пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та провести відповідні виплати, з урахуванням раніше сплачених сум.
Щодо позовних вимог про зобов`язання ГУ ПФУ в Дніпропетровській області здійснити позивачу виплату перерахованої пенсії з 14.08.2012 єдиним платежем, без обмеження максимальним розміром пенсії, перерахованої суми пенсії з 01.04.2019 виходячи зі 100% перерахованої суми пенсії без використання при такій виплаті постанов Кабінету Міністрів України чи інших нормативно-правових актів (в т.ч. Постанови Кабінету Міністрів України №649 від 22.08.2018 року "Про порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду"), які надають боржнику можливість для відстрочення чи розстрочення виплат, з урахуванням компенсації, передбаченої Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» за період з 14.08.2012 по дату фактичної виплати, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" (далі - Закон №2050-ІІІ, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Стаття 2 Закону №2050-III визначає, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
Відповідно до статті 3 Закону №2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Згідно зі статтею 4 цього Закону виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
З метою реалізації Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 21.02.2001 №159, якою затвердив Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - Порядок №159).
Пунктами 2, 3 вказаного Порядку передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01.01.2001.
Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру:
- пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат);
- соціальні виплати (допомога сім`ям з дітьми, державна соціальна допомога інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, допомога дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо);
- заробітна плата (грошове забезпечення).
Згідно з пунктом 4 цього Порядку сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.
Системний аналіз даних положень дає змогу дійти висновку, що основними умовами для виплати суми компенсації є: порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.
В матеріалах справи відсутні докази виплати позивачу доплати до перерахованої пенсії за спірний період, а тому суд зазначає про відсутність виплати основної суми доходу в розумінні Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", за наявності якої можлива виплата суми компенсації.
За таких обставин, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог у цій частині.
Аналогічна правова позиція за тотожних обставин висловлена Верховним Судом у постанові від 01.04.2021 (справа №120/4555/18-а), у постанові від 04.03.2021 (справа №520/34/17).
У суду відсутні підстави вважати, що відповідачем по справі при виплаті суми заборгованості буде застосовані приписи будь - якої постанови або іншого нормативно-правового акту щодо відстрочення виплат, а також у будь-який спосіб буде зменшено суму перерахованої пенсії, тому вказана позовна вимога також не підлягає задоволенню, оскільки заявлена наперед та стосуються правовідносин, які ще не виникли.
Оскільки в порядку адміністративного судочинства підлягають захисту лише порушені права, і потрібно враховувати, що суд не може вирішувати вимоги на майбутнє, а тому права позивача в цій частині не порушені, і така вимога є передчасною.
Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.
Щодо розподілу судових витрат, суд не застосовує правила ст.139 КАС України, оскільки позивач згідно п.п.9, 10 п.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.
Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 90, 139, 241-246, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області щодо несплати додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю ОСОБА_1 , віднесеного до 1-ї категорії, інваліду II Групи в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком та державної пенсії, як інваліду II групи в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, відповідно до ст.ст.50,54,67 Закону України «Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у період з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області провести перерахунок та виплатити ОСОБА_1 додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров`ю особі, віднесеного до 1-ї категорії, інваліду II Групи в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком та державної пенсії, як інваліду II Групи в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, відповідно до ст.ст.50,54,67 Закону України «Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у період з з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, передбачені ст. ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Г. В.Кадникова