Справа № 520/8572/2020
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2022-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2022 р.Справа № 520/8572/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Катунова В.В.,

Суддів: Ральченка І.М. , Бершова Г.Є. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення по справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.08.2020 по справі № 520/8572/2020

за позовом ОСОБА_1

до Ізюмської міської ради

про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 07.08.2020 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення 107 сесії Ізюмської міської ради 7 скликання від 24 квітня 2020 року за № 2789 "Про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2019 року по справі №520/174/19".

Зобов`язано Ізюмську міську раду Харківської області прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 для індивідуального садівництва (для ведення індивідуального садівництва), розташованої по АДРЕСА_1 , який розроблений ФОП ОСОБА_3 .

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.08.2020 р. та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 23.12.2021 апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.08.2020 по справі №520/8572/2020 закрито.

26 січня 2022 року до Другого апеляційного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення по справі та стягнення судових витрат на правову допомогу адвоката.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначив, що ним були понесені витрати на правову допомогу адвоката зі складення відзиву на апеляційну скаргу в розмірі 1650 грн.

Проте, ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 23.12.2021 питання щодо розподілу судових витрат не вирішено.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративно судочинства України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, колегія суддів вважає, що вказана заява не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України), суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до змісту вказаної статті, додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі.

Згідно з частинами третьою-п`ятою статті 252 КАС України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

Додаткове рішення або ухвала про відмову у прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Питання розподілу судових витрат врегульовано положеннями статті 139 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 5 статті 139 КАС України визначено, що у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч. 6 статті 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Аналіз вказаних законодавчих положень дозволяє зробити висновок, що загальне правило розподілу судових витрат полягає в тому, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Виходячи з аналізу викладеної норми, вбачається, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тобто, визначальною підставою для стягнення судових витрат є статус сторони по справі. З матеріалів справи вбачається, що апелянт у справі є фізичною особою, а відтак, за даних обставин у суду відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Так, аналізуючи положення ст. 139 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що у випадку задоволення апеляційної скарги суб`єкта владних повноважень, з фізичної особи може бути стягнуто виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Колегія суддів наголошує, що аналіз змісту ст. 139 КАС України дає підстави стверджувати, що до складу судових витрат, які належать до стягнення з іншого учасника справи, не включаються судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані зі сплатою судового збору чи витрат на правничу допомогу.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 в заяві про ухваленні додаткового рішення просить ухвалити додаткове рішення по справі про стягнення на його користь з ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу за подання відзиву на апеляційну скаргу, а положеннями частини 1 статті 139 КАС України визначено, що всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, то колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про ухвалення додаткового судового рішення.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення судових витрат.

Керуючись ст.ст. 134, 139, 243, 252 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення - відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення ухвали в повному обсязі безпосередньо до Верхового Суду.

Головуючий суддя Катунов В.В.
Судді Ральченко І.М. Бершов Г.Є.