Справа № 480/4995/21
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2022-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2022 р.Справа № 480/4995/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Любчич Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Касян В. Ю.

представника позивача: Друченко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21.09.2021, головуючий суддя І інстанції: Н.В. Савицька, м. Суми, повний текст складено 27.09.21 року по справі № 480/4995/21

за позовом ОСОБА_1

до Сумської обласної прокуратури

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі за текстом також - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Сумської обласної прокуратури (далі за текстом також - відповідач), в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність керівника Сумської обласної прокуратури щодо невчинення дій з прийняття ОСОБА_1 на посаду прокурора Окружної прокуратури м. Суми;

- зобов`язати керівника Сумської обласної прокуратури видати наказ про прийняття ОСОБА_1 на посаду прокурора Окружної прокуратури м. Суми з 01.05.2021, звільнивши її з посади прокурора Сумської місцевої прокуратури;

- зобов`язати керівника Сумської обласної прокуратури видати ОСОБА_1 посвідчення прокурора Окружної прокуратури м. Суми;

- зобов`язати керівника Сумської обласної прокуратури внести запис до трудової книжки ОСОБА_1 про прийняття на посаду прокурора Окружної прокуратури м. Суми з 01.05.2021.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на те, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи. Наводить обставини справи, зазначені нею у позовній заяві. Зазначає, що відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції послався на те, що позивач не оскаржувала рішення кадрової комісії про неуспішне проходження нею атестації, відтак, воно є чинним, а також на те, що обов`язковою підставою для переведення позивача на посаду прокурора Окружної прокуратури м. Суми є лише успішне проходження нею атестації. Однак, рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації позивачем є нікчемним, воно не реалізоване Сумською обласною прокуратурою, а тому будь-яких підстав для оскарження цього рішення в судовому порядку немає. Крім того, позивач зазначає про те, що у прохальній частині позову вона, серед іншого, ставила вимогу про звільнення її з посади прокурора Сумської місцевої прокуратури, оскільки вказаний орган прокуратури ліквідований, а вона має бути працевлаштована як одинока мати в силу ст. 184 КзпП, однак ці вимоги суд першої інстанції взагалі не вирішив. Разом з тим, позивач не ставила перед судом вимогу про переведення її на посаду прокурора Окружної прокуратури м. Суми, проте суд першої інстанції відмовив їй у позові, посилаючись на норми закону щодо переведення прокурорів у окружні прокуратури.

Від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права. Вказує, що доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, ґрунтуються на власному тлумаченні позивачем норм діючого законодавства та зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин. Вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Учасники справи повідомлені належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи.

У судовому засіданні представник позивача вимоги апеляційної скарги підтримав, просив їх задовольнити.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 призначена на посаду прокурора прокуратури м. Суми з 18.05.2015 згідно з Наказом прокурора Сумської області № 371к від 18.05.2015. Наказом прокурора Сумської області № 934 к від 14.12.2015 призначена на посаду прокурора Сумської місцевої прокуратури (а.с. 20).

08.10.2019 позивачем подано, за відповідною формою та у встановлений законом строк, заяву про переведення на посаду прокурора в окружній прокуратурі та про намір у зв`язку з цим пройти атестацію. Також, нею надано персональну згоду на те, що у разі прийняття кадровою комісією рішення про неуспішне проходження атестації, її буде звільнено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-XІІ (відповідно до вимог підпункту 2 пункту 19 розділу II Закону) (а.с. 106).

У подальшому, Рішенням № 14 Другої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) встановлено, що позивач неуспішно пройшла атестацію, зокрема за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування з метою виявлення рівня знань і умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора, набрала 67 балів (а.с. 107).

Разом з тим, ОСОБА_1 має статус одинокої матері, оскільки самостійно виховує дитину 2017 року народження. Вказане підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (а.с. 15-17).

З урахуванням указаної обставини та положень ч. 3 ст. 184 КзпП України, звільнення ОСОБА_1 з органів прокуратури через неуспішне проходження атестації не відбулося.

У той же час, ураховуючи, що з 15.03.2021 почали роботу окружні прокуратури, у тому числі Окружна прокуратура м. Суми і Сумська окружна прокуратура, та припинили діяльність шляхом реорганізації місцеві прокуратури, у тому числі і Сумська місцева прокуратура, де позивач обіймала посаду прокурора, відповідно до вимог ст. 29 КзпП України, Наказом керівника Сумської обласної прокуратури від 15.03.2021 за № 185к прокурорам Сумської місцевої прокуратури, які з тих чи інших причин не могли бути звільнені на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру», у тому числі й ОСОБА_1 , тимчасово визначені робочі місця в Окружній прокуратурі м. Суми.

Керівника Окружної прокуратури м. Суми зобов`язано забезпечити ведення табельного обліку використання робочого часу та контроль за дотриманням вимог Правил внутрішнього службового розпорядку прокурорів Сумської обласної прокуратури, місцевих (окружних) прокуратур, затверджених Наказом керівника Сумської обласної прокуратури від 25.01.2021 за № 10 (а.с. 54).

28.04.2021 позивач звернулася до керівника Сумської обласної прокуратури із заявою про прийняття її на посаду прокурора Окружної прокуратури м. Суми та звільнення її з посади прокурора Сумської місцевої прокуратури (а.с. 21).

Проте, листом за № 07-743 вих. 21 від 12.05.2021, керівником Сумської окружної прокуратури їй відмовлено у прийнятті на посаду прокурора Окружної прокуратури м. Суми з посиланням на те, що ОСОБА_1 може бути переведена на посаду прокурора окружної прокуратури лише в разі успішного проходження нею атестації (а.с. 23).

Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернулася до суду із позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що обов`язковою умовою для переведення позивача на посаду прокурора до окружної прокуратури є лише успішне проходження позивачем атестації, проте, за умови наявності щодо неї рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації, та враховуючи наявність у позивача статусу одинокої матері, підстави для визнання бездіяльності керівника Сумської обласної прокуратури щодо невчинення дій з прийняття ОСОБА_1 на посаду прокурора Окружної прокуратури м. Суми та зобов`язання видати наказ про прийняття її на посаду прокурора Окружної прокуратури м. Суми з 01.05.2021, звільнивши її з посади прокурора Сумської місцевої прокуратури, з внесенням відповідних записів до трудової книжки та наданням посвідчення прокурора, відсутні.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» (далі - Закон № 113-ІХ), який набрав чинності 25.09.2019, запроваджено реформування системи органів прокуратури.

Реформування органів прокуратури передбачало передусім проведення атестації прокурорів, процедура та результати якої закріплені в Законі № 113-ІХ.

Виходячи з положень п. 7 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-ІХ, прокурори та слідчі органів прокуратури, які на день набрання чинності цим Законом займають посади прокурорів і слідчих у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, можуть бути переведені на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації, яка проводиться у порядку, передбаченому цим розділом.

Згідно з п. 6 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-ІХ з дня набрання чинності цим Законом усі прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур вважаються такими, що персонально попереджені у належному порядку про можливе майбутнє звільнення з посади на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону № 1697-VII.

У підпункті 2 пункту 19 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-ІХ визначено, що прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, звільняються Генеральним прокурором, керівником регіональної (обласної) прокуратури з посади прокурора на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону № 1697-VII за умови наявності рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури.

Як убачається з матеріалів справи, Рішенням № 14 Другої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) від 23.11.2020 встановлено, що позивач неуспішно пройшла атестацію, зокрема, за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування з метою виявлення рівня знань і умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора, набрала 67 балів. У зв`язку з цим установлено, що прокурор Сумської місцевої прокуратури Сумської області ОСОБА_1 неуспішно пройшла атестацію (а.с. 107).

У той же час, указане рішення не було реалізовано, оскільки, з урахуванням положень ч. 3 ст. 184 КзпП України, позивач не може бути звільнена як особа, яка має статус одинокої матері.

Судовим розглядом також установлено, що враховуючи те, що з 15.03.2021 почали роботу окружні прокуратури, у тому числі Окружна прокуратура м. Суми і Сумська окружна прокуратура, та припинили діяльність шляхом реорганізації місцеві прокуратури, у тому числі і Сумська місцева прокуратура, де позивач обіймала посаду прокурора, відповідно до вимог ст. 29 КзпП України, Наказом керівника Сумської обласної прокуратури від 15.03.2021 за № 185к прокурорам Сумської місцевої прокуратури, які з тих чи інших причин не могли бути звільнені на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру», у тому числі й ОСОБА_1 , тимчасово визначені робочі місця в Окружній прокуратурі м. Суми.

Керівника Окружної прокуратури м. Суми зобов`язано забезпечити ведення табельного обліку використання робочого часу та контроль за дотриманням вимог Правил внутрішнього службового розпорядку прокурорів Сумської обласної прокуратури, місцевих (окружних) прокуратур, затверджених Наказом керівника Сумської обласної прокуратури від 25.01.2021 за № 10.

За повідомленням керівника Сумської обласної прокуратури від 23.04.2021 позивачу нараховується заробітна плата по посаді прокурора Сумської місцевої прокуратури.

Вказаний наказ від 15.03.2021 позивачем у судовому порядку не оскаржувався.

Як убачається зі змісту позовної заяви, в обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що рішення кадрової комісії щодо неуспішного проходження нею атестації винесено нелегітимним органом, є нікчемним, оскільки не породжує для позивача наслідків, тобто є нереалізованим. Такі ж доводи наведено позивачем і в апеляційній скарзі.

Проте, колегія суддів зауважує, що предметом спору у цій справі не є питання правомірності формування складу вказаної кадрової комісії, як і питання законності рішення № 14 Другої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) від 23.11.2020, яке позивачем у судовому порядку не оскаржено.

Мотиви, якими обґрунтовується протиправність бездіяльності та необхідність прийняття позивача на посаду прокурора Окружної прокуратури м. Суми, фактично зводяться до незгоди позивача із положеннями Закону № 113-ІХ, які, на її думку, порушують права, що визначені та гарантовані Кодексом законів про працю і Конституцією України. Однак, суд зазначає, що Конституційним Судом України рішення щодо визнання неконституційними Закону № 113-ІХ чи окремих його положень не ухвалювались.

З огляду на викладене вище, посилання позивача на невирішення судом першої інстанції частини позовних вимог (щодо звільнення її з посади прокурора Сумської місцевої прокуратури) є безпідставним, оскільки зі спірних правовідносин убачається, що позивач фактично не погоджується з її непереведенням на посаду прокурора Окружної прокуратури м. Суми, та звернулася до суду з вимогами про зобов`язання керівника Сумської обласної прокуратури видати наказ про прийняття її на посаду прокурора Окружної прокуратури м. Суми з 01.05.2021 одночасно зі звільненням її з посади прокурора Сумської місцевої прокуратури, з внесенням відповідних записів до трудової книжки та наданням посвідчення прокурора саме Окружної прокуратури м. Суми.

Приймаючи до уваги вищевикладене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що оскільки обов`язковою умовою для переведення позивача на посаду прокурора до окружної прокуратури є лише успішне проходження позивачем атестації, проте, за умови наявності щодо неї рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації, та враховуючи наявність у позивача статусу одинокої матері, підстави для визнання бездіяльності керівника Сумської обласної прокуратури щодо невчинення дій з прийняття ОСОБА_1 на посаду прокурора Окружної прокуратури м. Суми та зобов`язання видати наказ про прийняття її на посаду прокурора Окружної прокуратури м. Суми з 01.05.2021, звільнивши її з посади прокурора Сумської місцевої прокуратури, з внесенням відповідних записів до трудової книжки та наданням посвідчення прокурора, відсутні.

Доводи апеляційної скарги таких висновків не спростовують та зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин справи.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Зважаючи на результати апеляційного перегляду оскарженого судового рішення та положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21.09.2021 по справі № 480/4995/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді О.А. Спаскін Л.В. Любчич
Повний текст постанови складено 07.02.2022 року