Справа № 200/9821/21
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2022-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 лютого 2022 року справа №200/9821/21

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Сіваченко І.В., при секретарі судового засіданні Сухов М.Є., за участю представника позивача - Волкова А.Г., відповідача - Переясловського М. Ю. розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Міністерства оборони України в особі Військового інституту Київського національного університету імені Тараса Шевченка на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 вересня 2021 року (повний текст складено 30 вересня 2021 року в м. Слов`янськ) у справі № 200/9821/21 (суддя І інстанції Смагар С.В.) за позовом Міністерства оборони України в особі Військового інституту Київського національного університету імені Тараса Шевченка до ОСОБА_1 про стягнення фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у вищому військовому навчальному закладі у сумі 85 282 грн. 49 коп.-

У С Т А Н О В И В:

Міністерство оборони України в особі Військового інституту Київського національного університету імені Тараса Шевченка звернулося до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у вищому військовому навчальному закладі бору у сумі 85282 грн. 49 коп.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 30 вересня 2021 року у справі № 200/9821/21 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Представник позивача не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив оскаржене рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, оскільки суд на власний розсуд, не дотримуючись вимог частини третьої ст. 242, ст. 244, пункту сьомого частини першої ст. 246 КАС України змінив предмет спору і ухвалив оскаржуване рішення. Позивач також посилається на формальний підхід суду до вирішення справи, дослідження доказів та аргументів сторін, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків викладених у рішенні суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

В письмовому відзиві на апеляційну скаргу відповідач, посилаючись на те, що вимоги апеляційної скарги є необґрунтовані та не можуть бути задоволені, просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанцій залишити без змін.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, проти чого заперечував відповідач.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 3 липня 2018 року відповідно до Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008, між Міністерством оборони України в особі начальника Військового інституту та Відповідачем було укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами (слухачами) вищого навчального закладу.

Наказом начальника Військового інституту від 31 липня 2018 року № 148 на підставі наказу Ректора Київського національного університету імені Тараса Шевченка від 23 липня 2018 року № 1800-33 відповідач був зарахований до списків особового складу Військового інституту за спеціальністю Фінанси, банківська справа та страхування та поставлений на всі види забезпечення з 31 липня 2018 року.

На підставі наказу Ректора Київського національного університету імені Тараса Шевченка від 9 липня 2021 року № 2017-33, відповідно до наказу начальника Військового інституту (по особовому складу) від 14.07.2021 № 31 РС з відповідачем достроково припинено (розірвано) контракт про проходження військової служби (навчання) через недисциплінованість. Також наказом від 14.07.2021 № 31 РС відповідача було зобов`язано відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням в сумі 85282 грн. 49 коп. З наказами та сумою відшкодування відповідач був ознайомлений 14 липня 2021 року, про що свідчить відмітка у наказі від 14 липня 2021 року № 437.

Відповідно до наказу начальника Військового інституту (по стройовій частині) від 14 липня 2021 року № 137 відповідача виключено із списків особового складу з 14 липня 2021 року.

Також позивачем був складний розрахунок відшкодування витрат на утримання у вищому навчальному закладі відносно відповідача у зв`язку з достроковим розірванням контракту, відповідно до якого всього до відшкодування витрат підлягає сума 85282 грн. 49 коп., яка складається з грошового забезпечення 20017 грн. 72 коп., речового забезпечення 10293 грн. 47 коп., продовольчого забезпечення 53673 грн. 88 коп., медичного забезпечення 49 грн. 42 коп., забезпечення комунальними послугами та енергоносіями 1248 грн. Розрахунки по окремому виду забезпечення також наявні в матеріалах справи. Суд зазначає, що доказів ознайомлення відповідача із даними розрахунками не надано суду.

22 липня 202 року за вихідним № 18/2608 позивач направив до відповідача лист з вимогою добровільного відшкодування витрат у сумі 85282 грн., яке вручено відповідачу 27.07.2021 року, копія фіскального чеку № 217

Надаючи правову оцінку даним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства (далі також КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-XII, у редакції на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з частинами третьою, четвертою статті 2 Закону № 2232-XII громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною шостою статті 2 Закону № 2232-XII визначено, що до видів військової служби належить, зокрема, військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів).

Відповідно до частини першої статті 25 Закону № 2232-XII підготовка громадян України для проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу проводиться у вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів. У них здійснюється навчання курсантів, слухачів, студентів, ад`юнктів і докторантів.

Підготовка громадян України, прийнятих на військову службу за контрактом, може здійснюватися у вищих військових навчальних закладах, навчальних частинах (центрах), військових частинах шляхом навчання на спеціальних курсах підготовки. Порядок та умови направлення, проходження військової служби громадянами України під час такої підготовки визначаються положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Згідно з частиною п`ятою статті 25 Закону № 2232-XII з громадянами України - курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу укладається контракт про проходження військової служби (навчання) на строки, передбачені абзацом четвертим частини другої статті 23 цього Закону. Контракт про проходження військової служби на посадах осіб сержантського і старшинського або офіцерського складу після закінчення навчання укладається між громадянином та державою, від імені якої виступає уповноважений орган військового управління Збройних Сил України або іншого військового формування, для потреб якого він проходить підготовку, на строк, передбачений абзацами третім і п`ятим частини другої статті 23 цього Закону.

Частиною десятою статті 25 Закону № 2232-XII передбачено, що курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до пунктів "е", "є", "ж", "і", "и" частини шостої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

Механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану за його наявності) та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення закладу вищої освіти, а також особами офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти (далі - заклади вищої освіти) відповідно до підпунктів "д","е","є", "з","и" пункту 1 та підпунктів "д", "е", "є", "ж", "з" пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", витрат, пов`язаних з їх утриманням у закладі вищої освіти, визначає Порядок № 964.

Згідно з пунктами 3, 5, 6 Порядку № 964, відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних, з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Порядок розрахунку витрат установлюється Міноборони разом з Мінфіном, МВС, Адміністрацією Держприкордонслужби, Управлінням державної охорони, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Держспецтрансслужбою.

Витрати відшкодовуються у повному розмірі, зокрема: курсантами, які вислужили встановлений законодавством строк строкової військової служби до вступу у вищий навчальний заклад, курсантами жіночої статі - за весь період навчання; курсантами, які навчалися понад встановлений законодавством строк строкової військової служби, - за період навчання, що перевищує цей строк.

Витрати відшкодовуються у розмірі різниці сум витрат з утримання курсантів і витрат з утримання військовослужбовців строкової служби за відповідною військово-обліковою спеціальністю, зокрема, курсантами, які навчалися менше встановлених законодавством строків строкової військової служби, - за весь період навчання.

У разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку (пункт 7 Порядку № 964).

На виконання вимог пункту 3 Порядку № 964 наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16 липня 2007 року №419/831/240/605/537/219/534 затверджено Порядок розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах (далі - Порядок №419/831/240/605/537/219/534).

За змістом пункту 2.1. Порядку №419/831/240/605/537/219/534 відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищому навчальному закладі (далі - ВНЗ), а саме витрат на: грошове забезпечення; продовольче забезпечення; речове забезпечення; медичне забезпечення; перевезення до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та назад; оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв. Витратами на грошове забезпечення є отримане курсантом щомісячне грошове забезпечення за весь період навчання. Щомісячне грошове забезпечення визначається з посадового окладу та додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу та надбавки), передбачених чинним законодавством для цієї категорії військовослужбовців. Витратами на продовольче забезпечення є витрати, пов`язані із забезпеченням курсанта продовольством згідно з нормами харчування. Витратами на речове забезпечення є витрати, пов`язані із забезпеченням курсанта речовим майном згідно з нормами забезпечення та лазне-пральними послугами. Витратами на медичне забезпечення є витрати, пов`язані з наданням медичної допомоги, у тому числі стоматологічної, безпосередньо у ВНЗ, та вартість лікування у військових госпіталях. Витрати на перевезення до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та назад визначаються виходячи з фактичних витрат, пов`язаних з оплатою транспортних послуг (вартість квитків, зборів та платежів, постільної білизни тощо). До спожитих курсантом ВНЗ комунальних послуг та енергоносіїв належать тепло, гаряча та холодна вода, водовідведення та електроенергія. Розрахунок здійснюється виходячи з середнього обсягу споживання на одного курсанта за добу: тепла та гарячої води - 0,0134 ГКал.; води та водовідведення - 0,2074 куб.м; електроенергії - 2,56 кВт/г. При проведенні розрахунків застосовуються тарифи, що встановлені для бюджетних установ і діють у місцевості, в якій розташований ВНЗ, у відповідному навчальному році.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що Порядок нарахування витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах залежить від того підпадає курсант під дію пункту 5 чи пункту 6 Порядку № 964.

Відповідно до пункту 2.3 цього Порядку №419/831/240/605/537/219/534 у разі дострокового розірвання контракту відповідні служби (підрозділи) забезпечення навчального процесу здійснюють остаточний розрахунок фактичних витрат за відповідними видами забезпечення, складають довідки-розрахунки та подають їх до кадрового підрозділу ВНЗ. Період навчання, за який здійснюється відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням, визначається з дня зарахування по день виключення курсанта зі списків особового складу ВНЗ. У наказі про звільнення курсанта сума відшкодування відображається узагальнено та вноситься до книги обліку нестач ВНЗ.

Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави дійти висновку, що у разі укладення контракту про проходження військової служби між вищим військовим навчальним закладом, військовим навчальним підрозділом вищого навчального закладу та курсантом та проходження ним військової служби (навчання) на останнього покладаються відповідні обов`язки передбачені чинним законодавством України та контрактом.

У разі дострокового розірвання контракту, зокрема, через недисциплінованість, курсант зобов`язаний відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням у вищому навчальному закладі.

Своє рішення про відмову у задоволенні позову суд першої інстанції мотивував неприйняттям посилання позивача на обізнаність відповідача з обов`язком відшкодувати витрати пов`язані з його утриманням, оскільки про це зазначено у контракті на проходження служби, наказі про відрахування з навчання, оскільки означені документи не містять розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням відповідача у Військовому інституті, у цих документах також не визначено строк добровільного відшкодування відповідачем таких витрат. Таким чином, оскільки відповідач не відмовлявся добровільно відшкодувати суми витрат на його утримання у Військовому інституті, згідно з пунктом 10 статті 25 Закону № 2232-XII та пунктом 7 Порядку № 964, у позивача відсутні законні підстави для звернення з адміністративним позовом про стягнення таких витрат, а тому є передчасним звернення позивачів до суду з цим адміністративним позовом.

З зазначеним висновком не погоджується колегія суддів з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 був ознайомлений із розрахунком витрат за утримання у закладі вищої освіти та йому було запропоновано добровільно відшкодувати такі витрати. В матеріалах справи міститься розрахунок фактичних витрат за видами забезпечення відповідно до правил пунктів 2.1., 2.3 Порядку № 419/831/240/605/537/219/534 та відповідні довідки-розрахунки. Факт ознайомлення відповідача із розрахунком витрат на його утримання, що підтверджується підписом відповідача на зворотному боці витягу з наказу начальника Військового інституту від 14.07.2021 № 137 та підписом в Книзі грошових стягнень і нарахувань, отриманням відповідачем листа Військового інституту від 22.07.2021 року із пропозицією сплатити витрати пов`язані із утриманням у закладі вищої освіти, копії яких міститься у матеріалах справи.

Крім того, відповідач, підписавши контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу, добровільно взяв на себе зобов`язання відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі, в якому проходить військову службу(навчання), в разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби після закінчення вищого навчального закладу у випадках, визначених частиною десятою статті 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Тобто, відповідач ще з 31 липня 2018 року був попереджений та проінформований про те, що у разі дострокового розірвання контракту він зобов`язаний відшкодувати витрати на утримання його у закладі вищої освіти, а не за навчання у закладі вищої освіти.

Колегія суддів зазначає, що як на час звернення позивача до суду з зазначеним позовом так і на час ухвалення рішення суду першої інстанції 30.09.2021 року відповідачем не вчинено жодної дії щодо добровільно відшкодовано Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі, в якому проходив військову службу(навчання), що свідчить про відмову з боку відповідача добровільно відшкодувати вищезазначені витрати.

Судом встановлено, що за ОСОБА_1 рахується заборгованість з відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням в Військовому інституті Київського національного університету імені Тараса Шевченка у сумі 85 282 грн. 49 коп., що підтверджується матеріалами адміністративної справи, зокрема довідкою про фактичні витрати, пов`язані з утриманням курсанта ОСОБА_1 .

Колегія суддів приходить до висновку про неповне з`ясування судом першої інстанції всіх обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 1 частини 1 ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції при ухваленні судового рішення неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, а тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 23, 33, 139, 292, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України в особі Військового інституту Київського національного університету імені Тараса Шевченка на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 вересня 2021 року у справі № 200/9821/21 задовольнити.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 вересня 2021 року у справі № 200/9821/21 скасувати.

Прийняти нову постанову.

Позов Міністерства оборони України в особі Військового інституту Київського національного університету імені Тараса Шевченка до ОСОБА_1 про стягнення фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у вищому військовому навчальному закладі у сумі 85 282 грн. 49 коп. задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Міністерства оборони України в особі Військового інституту Київського національного університету імені Тараса Шевченка (03189, місто Київ, вулиця Ломоносова, будинок 81, ) фактичні витрати, пов`язані з його утриманням у вищому військовому навчальному закладі у сумі 85 282 (вісімдесят п`ять тисяч двісті вісімдесят дві) грн. 49 коп.

Повне судове рішення складено 07 лютого 2022 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді Т.Г. Гаврищук

І.В. Сіваченко