Справа № 440/1172/21
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2022-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2022 р.Справа № 440/1172/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Макаренко Я.М. , Мінаєвої О.М. ,

за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11.10.2021, головуючий суддя І інстанції: С.С. Бойко, м. Полтава по справі № 440/1172/21

за позовом ОСОБА_1

до Виконавчого комітету Полтавської міської ради третя особа Полтавська обласна державна адміністрація

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати незаконною бездіяльності Полтавської міської ради щодо незабезпечення його, як інваліда війни 2-ї групи, однокімнатною квартирою протягом двох років з дня взяття на квартирний облік згідно пункту 18 частини першої статті 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту";

- визнання незаконною бездіяльності Виконавчого комітету Полтавської міської ради щодо незабезпечення його, як інваліда війни 2-ї групи, однокімнатною квартирою протягом двох років з дня взяття на квартирний облік згідно пункту 18 частини першої статті 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту";

- визнання протиправною бездіяльності Полтавської міської ради щодо не вжиття заходів, направлених на незабезпечення його, як інваліда війни 2-ї групи, однокімнатною квартирою протягом двох років з дня взяття на квартирний облік згідно пункту 18 частини першої статті 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту";

- визнання протиправною бездіяльності Виконавчого комітету Полтавської міської ради щодо не вжиття заходів, направлених на незабезпечення його, як інваліда війни 2-ї групи, однокімнатною квартирою протягом двох років з дня взяття на квартирний облік згідно пункту 18 частини першої статті 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 11.10.2021 відмовлено в задоволенні позову.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі. Зазначив, що відповідачем порушено ст. 46 Житлового кодексу України, оскільки позивач має переважне право на отримання житла порівняно з іншими особами, які за часом взяття на облік передують позивачу, оскільки він здобув інвалідність внаслідок війни.

Відповідачами подано відзиви на апеляційну скаргу, в яких вони, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Відповідно до ч.2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 , згідно посвідчення серії НОМЕР_1 , виданим Управлінням соціального захисту населення Подільської районної у м. Полтави ради є особою з інвалідністю другої групи та має пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - осіб з інвалідністю внаслідок війни (а.с.65).

Рішенням Виконавчого комітету Полтавської міської ради №78 від 05.05.2016 ОСОБА_1 , взято на квартирний облік при Виконавчому комітеті Полтавської міської ради складом сім`ї 1 особа (а.с.108).

Відповідно до п/п 2 п.32 Правил перебуває у загальній черзі з 10.03.2010 року, та включені до списків учасників бойових дій, учасників війни, де значиться під №101 та поліцейських, де значиться під №127. У список осіб з інвалідністю війни включений 03.11.2016, де станом на 14.08.2020 значився під №58, про що вказано в листі Виконавчого комітету Полтавської міської ради від 14.08.2020 №ф041-11/5871-299 (а.с.67).

Вважаючи бездіяльність Полтавського міської ради та Виконавчого комітету Полтавської міської ради щодо незабезпечення його, як інваліда війни 2-ї групи однокімнатною квартирою, протягом двох років з дня взяття на квартирний облік позивач, позивач звернувся до суду з позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач як інвалід 2 групи знаходиться на обліку при Виконавчому комітеті Полтавської ї міської ради з 05.05.2016 у черзі на позачергове отримання житла за № 101 та має право на отримання такого житла у встановленому порядку, однак за умови надходження його черги у відповідному обліку та не може отримати житло раніше осіб, які перебувають перед ним у черзі.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Умови та порядок отримання позачергового житла ветеранами та інвалідами війни визначені нормами Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", а також ЖК Української РСР.

Частиною першою ст. 9 статті 31 ЖК Української РСР (тут і далі - в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів.

Відповідно до статті 31 ЖК Української РСР громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті (якщо інше не встановлено законодавством Союзу РСР і Української РСР), як правило, у вигляді окремої квартири на сім`ю.

Частиною першою статті 46 ЖК Української PCP визначено перелік осіб, яким жилі приміщення можуть бути надані поза чергою, зокрема, до таких віднесено осіб з інвалідністю внаслідок Другої світової війни і прирівняним до них у встановленому порядку особам протягом двох років з дати прийняття рішення про включення їх до списку на позачергове одержання жилого приміщення, а з них особам з інвалідністю першої групи з числа учасників бойових дій на території інших держав - протягом року з визначенням переважного права осіб з інвалідністю внаслідок Другої світової війни і прирівняних до них у встановленому порядку осіб на одержання жилих приміщень перед всіма іншими категоріями поза черговиків.

Відповідно до частини третьої статті 46 ЖК Української PCP громадяни, які мають право на позачергове одержання жилих приміщень, включаються до окремого списку.

Вказане право на отримання житла поза чергою особами з числа учасників бойових дій також закріплено у пункті 14 статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (тут і далі - в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з пунктом 18 частини першої статті 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" особам з інвалідністю внаслідок війни та прирівняним до них особам (стаття 7) надаються такі пільги, зокрема, позачергове забезпечення житлом осіб, які потребують поліпшення житлових умов, у тому числі за рахунок жилої площі, що передається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, підприємствами та організаціями у розпорядження місцевих рад та державних адміністрацій. Особи, зазначені в цій статті, забезпечуються жилою площею протягом двох років з дня взяття на квартирний облік, а особи з інвалідністю I групи з числа учасників бойових дій на території інших країн - протягом року.

З аналізу наведеного слід дійти висновку, що приписи Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" закріплюють право, в тому числі й позивача на пільгу щодо отримання жилої площі, однак сам закон не передбачає ані конкретного територіального органу, який цю пільгу забезпечує, ані механізму її забезпечення. Наведена норма закріплює лише загальні ознаки правила поведінки, а для встановлення ознак, яких бракує, слід звертатися до норм іншого нормативного акта іншої галузі права, тобто вказана норма є бланкетною.

Реалізація ж норми, відповідно положень вже наведеної статті 31 ЖК Української РСР відбувається в порядку, визначеному ЖК Української РСР, який по-перше, є спеціальним актом законодавства в частині щодо реалізації наданих Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" пільг, а по-друге вищим за ієрархічністю (кодифікований закон є вищим за не кодифікований), а тому, за загальним правилом застосуванню при вирішенні питання щодо реалізації наявного в позивача права підлягають норми ЖК Української РСР.

Згідно ч.2 ст.9 ЖК Української РСР, забезпечення постійним житлом громадян, які відповідно до законодавства мають право на його отримання, може здійснюватися шляхом будівництва або придбання доступного житла за рахунок надання державної підтримки у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким порядком в даному конкретному випадку є Правила обліку громадян, потребуючих покращення житлових умов, та надання їм жилих приміщень, затвердженими постановою Ради Міністрів УРСР та Української республіканської ради професіональних союзів № 470 від 11 грудня 1984 року, відповідно до пункту 23 яких громадяни, взяті на квартирний облік, вносяться до книги обліку осіб, які перебувають у черзі на одержання жилих приміщень. З числа вказаних громадян складаються списки осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень.

Відповідно до підпункту 1 пункту 39 зазначених Правил жилі приміщення надаються в порядку загальної черги, за винятком осіб, які мають право першочергового отримання цих приміщень. Підпунктом 3 пункту 38 Правил встановлено, що черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття осіб, які потребують поліпшення житлових умов, на облік (включенням до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень).

Отже, забезпечення житлом таких осіб можливе лише згідно з існуючою черговістю з урахуванням часу взяття на облік та у порядку, передбаченому законодавством.

Іншого порядку, ніж дата взяття на облік у формуванні черговості забезпечення житлом осіб, які користуються певним правом (мають однакові пільги) в черговості одержання таких приміщень діючим законодавством не встановлено.

Подібні висновки викладені у Постановах Верховного суду від 03 червня 2021 року в справі №522/6826/19, від 20 травня 2021 року в справі № 522/11029/19, від 30 січня 2020 року в справі № 335/3599/18, від 24 лютого 2020 року в справі № 725/3605/19, від 03 квітня 2020 року в справі № 344/8248/17-ц, від 22 травня 2020 року в справі № 522/16805/17, від 28 січня 2021 року в справі № 328/1568/19.

Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Згідно п. 3 ст. 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що позивач як інвалід 2 групи знаходиться на обліку при Виконавчому комітеті Полтавської ї міської ради з 05.05.2016 у черзі на позачергове отримання житла за № 101 та має право на отримання такого житла у встановленому порядку, однак за умови надходження його черги у відповідному обліку та не може отримати житло раніше осіб, які перебувають перед ним у черзі.

Також колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивачем не надано доказів наявності в нього переважного права на отримання житла, відмінного від інших осіб, які за часом взяття на облік у списку стоять перед ним. Позивач має право на забезпечення житлом лише за умови надходження його черги на отримання житла.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наслідками судового розгляду, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються їх заперечення, і довели правомірності оскаржуваних рішень.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11.10.2021 року по справі № 440/1172/21 прийнято з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для його скасування не виявлено.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11.10.2021 по справі № 440/1172/21 залишити без змін.

.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.А. Калиновський
Судді Я.М. Макаренко О.М. Мінаєва
Повний текст постанови складено 03.02.2022 року