Справа № 520/26628/21
Суддя: Шевченко О.В.
Дата ухвалення: 2022-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2022 р. Справа № 520/26628/21

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Шевченко О.В., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, ОСОБА_1 , з адміністративним позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області, в якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову Харківського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області від 15.11.2017 року №2012/28155/12755/12 про припинення щомісячної страхової виплати з 01.12.2017 року ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області продовжити нарахування та виплату ОСОБА_1 щомісячних страхових виплат, з виплатою усієї заборгованості за період їх несплати, починаючи з 01.12.2017 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем протиправно припинено нарахування та виплату позивачу щомісячних страхових виплат з 01.12.2017 року, що слугувало підставою для звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачеві надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження була надіслана відповідачу, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Представником відповідача надано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі та зазначив, що Позивач перебував на обліку у Відповідача з 01.04.2017 по 30.11.2017. Страхові виплати були призначені та виплачені за період з 01.06.2014 по 30,11.2017 згідно довідки ВПО. Страхові виплати було припинено з 01.12.2017 у зв`язку із не підтвердженням місця проживання на підставі рішення від Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо-переміщеним особам, які здійснили реєстрацію місця проживання на території Шевченківського району м. Харкова, оформленого протоколом від 15.11.2017 № 43. Приписами чинного законодавства Управлінню праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради надано право на складання вищевказаних протоколів. Вказане рішення є первинним у спірних правовідносинах та позивачем не оскаржується. Позивач не міг не дізнатись про ненадходження на його картковий рахунок сум страхових виплат. Тобто, строк, з якого позивач міг оскаржити дії відділення слід обчислювати з 01.01.2018, отже на дату подання позовної заяви відповідний строк пропущено.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 має 20% втрати професійної працездатності з 28.10.2011.

Позивач є внутрішньо переміщеною особою з тимчасово окупованої території та районів проведення антитерористичної операції, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; фактична адреса перебування: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 24.02.2017 року № .

За даними листа Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області від 23.11.2021 року №02-14-4053, ОСОБА_1 з 28 жовтня 2011 року перебував на обліку та отримував страхові страхові виплати, як особа переміщена з тимчасово окупованої території України, з 01.04.2017 по 31.07.2017 у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Харкові та з 51.08.2017 по 30.11.2017 у Харківському міському відділенні управління.

Потерпілому виплачені кошти за період з червня по листопад 2014 року, які були нараховані, але не виплачені ВБД ФССНВУ в м. Ровеньки Луганської області, доплата то перерахунку з 01.03.2014 за період з березня по листопад 2014 року та щомісячні страхові виплати за період з грудня 2014 року по березень 2017 року.

Сторонами не заперечувалось, що потерпілий ОСОБА_1 перебував на обліку та отримував щомісячні страхові виплати, зокрема, як особа переміщена з тимчасово окупованої території України до 01.12.2017 у Харківському міському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Харківській області.

Постановою Харківського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Харківській області від 15.11.2017 року №2012/28155/12755/12 "Про припинення щомісячної страхової виплати" припинено з 01.12.2017 позивачу щомісячну страхову виплату в розмірі 1 756,37 грн. Причина: не підтверджено фактичне місце проживання в м. Харкові - рішення районної комісії з питань призначення соціальних виплат ВПО при адміністрації Шевченківського району від 15.11.2017 року № 43.

Листом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області від 23.11.2021 року №02-14-4053 на адвокатський запит повідомлено, що з 01 грудня2017 року ОСОБА_1 припинено виплату страхових виплат у зв`язку з непідтвердженням фактичного місці проживання в м. Харкові.

Вважаючи протиправною бездіяльність Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області щодо припинення виплати страхових виплат з грудня 2017 року, позивач звернувся до суду з даним позовом.

По суті спірних правовідносин, суд зазначає наступне.

Гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб визначено Законом України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII (надалі - Закон N 1706-VII).

Статтею першою Закону N 1706-VII визначено, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Статтею 14 Закону № 1706-VII визначено, що внутрішньо переміщені особи користуються тими ж правами і свободами відповідно до Конституції, законів та міжнародних договорів України, як і інші громадяни України, що постійно проживають в Україні. Забороняється їх дискримінація при здійсненні ними будь-яких прав і свобод на підставі, що вони є внутрішньо переміщеними особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону № 1706-VIІ, для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України.

Правову основу, економічний механізм та організаційну структуру загальнообов`язкового державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які призвели до втрати працездатності або загибелі застрахованих на виробництві, унормовано Законом України від 23 вересня 1999 року № 1105-ХІV "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" (далі - Закон № 1105-ХІV).

Розділом V Закону №1105-ХІV врегульовані питання загальнообов`язкового державного соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності (в редакції, яка діяла на момент припинення страхових виплат позивачу).

Відповідно до ч.1 та 7 ст. 36 Закону №1105-ХІV, страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Страхові виплати складаються із: 1) страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата); 2) страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім`ї та особам, які перебували на утриманні померлого); 3) страхової виплати дитині, яка народилася з інвалідністю внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності; 4) страхових витрат на медичну та соціальну допомогу.

Страхові виплати провадяться щомісячно в установлені Фондом дні на підставі постанови цього Фонду або рішення суду: 1) потерпілому - з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання; 2) особам, які мають право на виплати у зв`язку зі смертю годувальника, - з дня смерті потерпілого, але не раніше дня виникнення права на виплати (ч.1 ст. 47 Закону).

Відповідно до ч.1 ст. 46 Закону №1105-ХІV, страхові виплати і надання соціальних послуг припиняються: 1) на весь час проживання потерпілого за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 2) на весь час, протягом якого потерпілий перебуває на державному утриманні, за умови, що частка виплати, яка перевищує вартість такого утримання, надається особам, які перебувають на утриманні потерпілого; 3) якщо з`ясувалося, що виплати призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості. Сума витрат на страхові виплати, отримані застрахованим, стягується в судовому порядку; 4) якщо страховий випадок настав внаслідок навмисного наміру заподіяння собі травми; 5) якщо потерпілий ухиляється від реабілітації у сфері охорони здоров`я чи професійної реабілітації або не виконує правил, пов`язаних з установленням чи переглядом обставин страхового випадку, або порушує правила поведінки та встановлений для нього режим, що перешкоджає одужанню та функціональному відновленню; 6) в інших випадках, передбачених законодавством.

В оскаржувані постанові Харківського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Харківській області від 15.11.2017 року №2012/28155/12755/12 "Про припинення щомісячної страхової виплати" та в листі Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області від 23.11.2021 року №02-14-4053 зазначено, що припинено виплату позивачу з 01.12.2017 щомісячну страхову виплату з причин непідтвердження фактичного місця проживання в м. Харкові - рішення районної комісії з питань призначення соціальних виплат ВПО при адміністрації Шевченківського району від 15.11.2017 року № 43.

Суд звертає увагу, що частиною першою статті 46 Закону визначено вичерпний перелік підстав припинення страхових виплат.

Зважаючи, що такої підстави як непідтвердження фактичного місця проживання застрахованої особи не передбачено частиною першою статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" №1105-ХІV, суд не приймає до уваги такі посилання представника відповідача та вважає протиправним припинення страхових виплат позивачу з 01.12.2017 року у зв`язку з непідтвердженням фактичного місця проживання позивача.

Положеннями пункту 3 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" передбачено, що особливості надання соціальних послуг та виплати матеріального забезпечення за соціальним страхуванням внутрішньо переміщеним особам (громадянам України, які переселилися з тимчасово окупованої території, території проведення антитерористичної операції або зони надзвичайної ситуації) визначаються Кабінетом Міністрів України.

Порядок надання страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу, передбачених загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання для осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території і районів проведення антитерористичної операції затверджено постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 11.12.2014 № 20 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12.01.2015 за №6/26451 (далі - Порядок № 20).

Пунктом 1 Розділу 3 Порядку № 20 передбачено, що особи, які тимчасово переміщені, мають право на продовження раніше призначених та нарахованих страхових виплат у робочому органі виконавчої дирекції Фонду за фактичним місцем проживання (перебування) на підставі заяви, до якої додаються копії довідки про взяття на облік, паспорта або документа, що посвідчує особу, та реєстраційного номера облікової картки платника податків або серії та номера паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомили про це відповідні державні органи і мають відмітку у паспорті). Копії засвідчуються працівником відділення при пред`явленні оригіналів.

Суд зазначає, що окремо підстав для припинення виплат Порядком № 20 не передбачено.

Крім того, суд не приймає до уваги посилання представника відповідача у відзиві на позов на те, що суми страхових виплат, які не сплачені за минулий період, виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного КМУ, оскільки порядок та умови отримання страхових виплат регулюються виключно Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

При цьому, відсутність встановленого Кабінетом Міністрів України механізму виплати нарахованих сум страхових виплат не звільняє державу в особі уповноваженого органу Фонду соціального страхування від обов`язку здійснити таку виплату та не може позбавляти права особи на отримання належних їй сум таких виплат.

Відповідно до ч.2 ст. 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У рішенні у справі "Суханов та Ільченко проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності.

Отже, дії відповідача щодо припинення нарахування та виплати позивачу страхових виплат з 01.12.2017 року є протиправними.

Пунктом 15 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особа, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 р. № 365 визначено, що суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачується на умовах окремого порядку, визначеного КМУ.

Дана норма п.15 Порядку не надає підстав для нарахування або не нарахування соціальних виплат. Вона визначила лише одну підставу обліку соціальних виплат - "які не виплачені за минулий період".

Слід звернути увагу, що згідно статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункти 1, 6).

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 1 Протоколу N 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі "Федоренко проти України" (№25921/02) Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стреч проти Сполучного Королівства ("Stretch - United Kingdom" №44277/98).

У межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття "майно", а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як "наявне майно", так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого "права власності" (пункт 74 рішення Європейського суду з прав людини "Фон Мальтцан та інші проти Німеччини"). Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися "активом": вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є "активом", на який може розраховувати громадянин як на свою власність ("Von Maltzan and Others v. Germany" № 71916/01, № 71917/01 та № 10260/02).

У своїх висновках Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення пункту 1 дозволяє позбавлення власності лише "на умовах, передбачених законом", а пункт 2 визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію "законів" (рішення у справах "Амюр проти Франції", "Колишній король Греції та інші проти Греції" та "Малама проти Греції"). "Майном" може бути як "існуюче майно", так і активи, включаючи вимоги, стосовно яких особа може стверджувати, що вона має принаймні "легітимні сподівання" на реалізацію майнового права (пункт 83 рішення від 12.07.2001 у справі Ганс-Адам II проти Німеччини"). "Легітимні сподівання" за своїм характером повинні бути більш конкретними, ніж просто надія й повинні ґрунтуватися на законодавчому положенні або юридичному акті, такому як судовий вердикт (рішення у справі "Копецький проти Словаччини").

У даному випадку легітимні сподівання позивача на отримання допомоги передбачені чинними нормами Законів України, тобто вони є конкретними. Таким чином на них поширюється режим "існуючого майна".

Отже, встановлення судом відсутності законності втручання, тобто вчинення дій не у спосіб, визначений законом, є достатньою підставою для висновку про те, що право позивача на мирне володіння своїм майном було порушено.

З метою належного способу захисту прав позивача на соціальне забезпечення суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправною та скасування постанови Харківського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Харківській області від 15.11.2017 року №2012/28155/12755/12 "Про припинення щомісячної страхової виплати" та зобов`язання Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області поновити нарахування та виплату щомісячних страхових виплат позивачу з 01.12.2017 року.

З приводу строку звернення позивача до суду з даним позовом, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 та 2 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 7 ст. 47 Закону №1105-XIV, якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому статтею 34 Закону України "Про оплату праці".

Порушення прав позивача на отримання належних сум страхових виплат відбулося з вини органу, що призначає і виплачує страхові виплати, і мало триваючий характер. Процесуальний строк обмежує лише строк звернення до суду з позовом, і не обмежує строк захисту порушеного права, якщо спеціальними нормами матеріального права встановлені більші строки для такого захисту (в даному випадку на підставі ч. 7 ст. 47 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" позивач має право захистити своє порушене право на виплату страхових за минулий час без обмеження будь-яким строком).

На необхідність застосування крім процесуальних строків також й положень спеціальних норм неодноразово зазначалося і в рішеннях Верховного Суду України (зокрема, в рішенні від 25 травня 2016 року в справі № 21-1249а16), а також в постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року в справі № 805/402/18 (провадження №Пз/9901/20/18), які відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України мають бути враховані судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Зважаючи, що в судовому порядку встановлено протиправність дій відповідача щодо припинення нарахування та виплат позивачу з 01.12.2017 року страхових виплат, тому поновлення та виплата заборгованості виплачується без обмеження протягом будь-якого строку.

Отже позивач не пропустив строк звернення до суду з даним позовом.

Отже, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Питання про розподіл судових витрат відповідно до статті 139 КАС України не вирішується, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13, 14, 77, 139, 205, 242-246, 250, 255, 257-263, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; фактична адреса перебування: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області (м-н Конституції, буд. 1, Палац Праці, 3 під., 4 п,м. Харків,61200, ) про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Харківського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Харківській області від 15.11.2017 року №2012/28155/12755/12 "Про припинення щомісячної страхової виплати".

Зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області поновити нарахування та виплату щомісячних страхових виплат ОСОБА_1 з 01.12.2017 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Шевченко О.В.