Справа № 360/1541/21
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2022-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2022 року справа №360/1541/21

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Міронової Г.М., суддів Геращенка І.В., Казначеєва Е.Г., секретаря судового засідання Мирошниченко О.Л., позивача особисто, представника позивача Костєва Ю.Ф., представників відповідача Кім В.В., Олійника М.А., Столярової Ю.Р., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2021 р. (у повному обсязі складено 27 вересня 2021 у м. Сєвєродонецьк) у справі № 360/1541/21 (головуючий І інстанції суддя Є.О. Кисельова) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області про визнання незаконним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Луганського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області (далі - ГУ ДСНС України у Луганській області, відповідач), в якій просив суд:

- визнати протиправним та скасувати (як протиправний) наказ № 29 від 10.02.2021 Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганський області «Про встановлення премії»;

- зобов`язати Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганський області нарахувати кошти преміювання щодо нього за серпень 2018 року у розмірі не менш 22% від посадового окладу, та за березень 2019 року у розмірі не менш 37% від посадового окладу;

- вирішити питання судових витрат (т. 1 а.с. 1-3).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2021 року у задоволенні позовних вимог відмовлено (т. 2 а.с. 4-7).

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на порушення норм процесуального права, а саме: не розгляду уточненої позовної заяви; зазначає, що відповідач не ознайомлював його з його особовою справою та наказом № 249 від 03.10.2019, наказом № 449 від 28.12.2020.

Крім того, відповідач не ознайомлював його з наказом № 29 від. 10.02.2021, № 290 від 17.09.2018, № 127 від. 17.04.2019. Також зазначає, що у наказі № 29 від. 10.02.2021 вказано: враховуючи рішення комісії Головного управління з встановлення розміру премії № 8 від 05.02.2021, встановити йому премію за серпень 2018 у розмірі 10% посадового окладу та за березень 2019 - у розмірі 10% посадового окладу, що є порушенням чинного законодавства: постанови КМУ № 704 та п. 1 розділу XVI Порядку № 623.

Вказує, що у наказі № 29 від 10.02.2021 не вказано конкретних причин, що стали підставою для зменшення йому розміру премії за серпень 2018 та березень 2019 у розмірі 10% від його посадового окладу.

Таким чином вважає безпідставним та протиправним дії відповідача щодо зменшення йому розміру премії за серпень 2018 та березень 2019 до 10%.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Позивачем надано відповідь на відзив.

Позивач і його представник підтримали доводи апеляційної скарги.

Представники відповідача проти доводів апеляційної скарги заперечували.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, додаткові письмові пояснення до неї, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач проходив службу в Головному управлінні ДСНС України у Луганській області на посаді начальника відділу запобігання надзвичайним ситуаціям Лисичанського міського управління Головного управління, що не заперечувалося відповідачем у відзиві.

З даних КП "ДСС" вбачається, що рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 17.09.2020 у справі № 360/1541/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області про визнання протиправними та скасування певних пунктів наказів, стягнення коштів позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області від 17.09.2018 № 290 "Про преміювання" в частині пункту 4, яким позбавлено премії за серпень 2018 року в повному обсязі полковника служби цивільного захисту ОСОБА_1 , заступника начальника управління - начальника відділу запобігання надзвичайним ситуаціям Лисичанського міського управління Головного управління, у зв`язку з накладеним дисциплінарним стягненням. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області від 17.04.2019 № 127 "Про преміювання" в частині пункту 6, яким позбавлено премії за березень 2019 року в повному обсязі полковника служби цивільного захисту ОСОБА_1 , начальника відділу запобігання надзвичайним ситуаціям Лисичанського міського управління Головного управління, у зв`язку з накладеним дисциплінарним стягненням. Зобов`язано Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області вирішити питання щодо преміювання ОСОБА_1 за серпень 2018 року та березень 2019 року, відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. В решті заявлених вимог відмовлено.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 17.09.2020 у справі № 360/2467/20 постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 18.01.2021 залишено без змін.

Після набрання законної сили вказаного рішення суду позивач звернувся до відповідача із рапортом від 01.02.2021 про вирішення питання щодо його преміювання за серпень 2018 року та за березень 2019 року відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні від 17.09.2020.

За наслідками розгляду цього рапорту відповідачем надана відповідь від 10.03.2021 за № 5701-1012/57-135, зі змісту якої вбачається, що рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 17.09.2020 у справі № 360/2467/20 не скасовано висновки службових розслідувань, якими дії позивача кваліфіковані як порушення службової дисципліни, встановлення розміру премії є правом керівника Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області, а її розмір носить індивідуальний характер і залежить, у тому числі, від особистого внеску особи у загальний результат служби у конкретному періоді. 10.02.2021 Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області видано наказ № 29 «Про встановлення премії», яким позивачу встановлено премію за серпень 2018 року у розмірі 10 % посадового окладу, та за березень 2019 року встановлено премію у розмірі 10 % посадового окладу (т.1 а.с. 8).

Наказом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області від 10.02.2021 № 29 «Про встановлення премії» встановлено позивачу премію за серпень 2018 року у розмірі 10 % посадового окладу та за березень 2019 року встановлено премію у розмірі 10 % посадового окладу (т. 1 а.с. 92).

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

Порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу визначається Кодексом цивільного захисту України та Положенням про проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2013 № 593 (далі - Положення).

Пунктом 2 Положення визначено, що служба цивільного захисту є державною службою особливого характеру, яка забезпечує пожежну охорону, захист населення і територій від негативного впливу надзвичайних ситуацій, вживає заходів до запобігання і реагування на надзвичайні ситуації, ліквідації їх наслідків у мирний час та в особливий період.

Особи рядового і начальницького складу користуються правами і виконують службові обов`язки відповідно до законодавства та цього Положення (пункт 28 Положення).

За приписами пункту 29 Положення особи рядового і начальницького складу можуть бути заохочені або притягнуті до дисциплінарної відповідальності у порядку, передбаченому Дисциплінарним статутом служби цивільного захисту.

Статтею 125 Кодексу цивільного захисту України визначено, що держава гарантує достатнє грошове забезпечення особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту з метою створення умов для належного та сумлінного виконання ними службових обов`язків.

Порядок та умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 2 Постановою Кабінету міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і та начальницького складу та деяких інших осіб" (далі Постанова № 704) грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Підпунктом 2 пункту 5 Постанови № 704 керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання надано право здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу відповідно до їх особистого внеску в загальний результат служби у межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду грошового забезпечення.

Порядок, умови та розміри виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, а також порядок виплат одноразової грошової допомоги при звільненні осіб рядового і начальницького складу визначено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 20.07.2018 № 623, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16.08.2018 за № 936/32388 (далі - Інструкція № 623).

Керівники органів управління (підрозділів) мають право в межах фонду преміювання та економії грошового забезпечення здійснювати преміювання осіб рядового і начальницького складу відповідно до їх особистого внеску в загальний результат служби (пункт 1 розділу ХVІ Інструкції № 623).

Преміювання осіб рядового і начальницького складу здійснюється в межах фонду преміювання, утвореного в розмірі, визначеному наказом ДСНС на відповідний рік, але не менше 10 відсотків фонду посадових окладів.

Преміювання осіб рядового і начальницького складу органів управління (підрозділів) здійснюється відповідно до положення про преміювання, розробленого органом управління (підрозділу) з метою визначення порядку матеріального заохочення осіб рядового і начальницького складу органів управління (підрозділів), з урахуванням специфіки та особливостей виконання покладених на них службових обов`язків, своєчасності і точності виконання рішень державних органів та розпоряджень і вказівок керівників органів управління (підрозділів).

Отже, з аналізу наведених норм діючого законодавства слідує, що питання преміювання осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту віднесено до компетенції керівника органу управління (підрозділу). Преміювання здійснюється в межах утвореного фонду преміювання, але не менше 10 відсотків фонду посадових окладів та з урахуванням особистого внеску осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту в загальний результат служби, відповідно до положення про преміювання.

Як вбачається з наказу ГУ ДСНС України у Луганській області від 10.02.2021 № 29 «Про встановлення премії» на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 17.09.2020 у справі № 360/2467/20 в частині зобов`язання вирішити питання щодо преміювання позивача за вересень 2018 року та березень 2019 року, враховуючи рішення комісії ГУ ДСНС України у Луганській області від 05.02.2021 № 8, встановлено позивачу премію за серпень 2018 року у розмірі 10 % посадового окладу та за березень 2019 року встановлено премію у розмірі 10 % посадового окладу (т. 1 а.с. 92).

При цьому, згідно діючого законодавства, конкретні розміри премії визначаються безпосереднім керівником, яким в спірних правовідносинах є начальник ГУ ДСНС України у Луганській області, в кожному конкретному випадку в межах фонду преміювання, але не менше 10 відсотків фонду посадових окладів та відповідно до особистого внеску осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту в загальний результат служби.

Таким чином встановлення розміру премії є правом керівника ГУ ДСНС України у Луганській області, а її розмір залежить, у тому числі, від особистого внеску особи у загальний результат служби у конкретному періоді. Тобто, повноваження відповідача в контексті спірних правовідносин є дискреційними, у зв`язку з чим суд не може перебирати на себе повноваження відповідача щодо визначення конкретного розміру премії позивача за серпень 2018 року та березень 2019 року, як і не може оцінити його особистий внесок в загальний результат служби за відповідний період.

Аналогічні висновки наведені Луганським окружним адміністративним судом у рішенні від 17.09.2020 у справі № 360/2467/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області про визнання протиправними та скасування певних пунктів наказів, стягнення коштів, яке постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 18.01.2021 залишено без змін.

Крім того, у цьому рішенні судом в частині вимог про стягнення з відповідача на користь позивача премії за серпень 2018 року у розмірі 22% в сумі 1445,40 грн. та за березень 2019 року у розмірі 37% в сумі 2138,60 грн., зазначено таке.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси (частина перша статті 5 КАС України).

Правилами частини другої статті 9 КАС України занотовано: суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З практики Європейського суду слідує, що в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права. Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. У разі, якщо ж закон не має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.

Постановою № 704 та Інструкцією № 623 надано право керівнику органу управління (підрозділів) в межах фонду преміювання, утвореного в розмірі, визначеному ДСНС на відповідний рік, але не менше 10 відсотків фонду посадових окладів, та економії грошового забезпечення здійснювати преміювання осіб рядового і начальницького складу відповідно до їх особистого внеску в загальний результат служби. Тобто, керівник має виключну компетенцію в питанні встановлення розміру вказаної премії.

У відповідності до вимог частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином Луганський окружний адміністративний суд у рішенні від 17.09.2020 у справі № 360/2467/20, вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача премії за серпень 2018 року у розмірі 22% в сумі 1445,40 грн. та за березень 2019 року у розмірі 37% в сумі 2138,60 грн. дійшов висновку, що порядок призначення розміру премії осіб рядового і начальницького складу відноситься до дискреційних повноважень керівника ГУ ДСНС України у Луганській області.

З огляду на встановлені обставини справи та наведені норми закону, якими регулюються спірні відносини, та з урахуванням дискреційних повноважень керівника ГУ ДСНС України у Луганській області на прийняття рішення про розмір премії, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, відтак у задоволенні позову слід відмовити.

Щодо посилання апелянта на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, то суд зазначає наступне.

Апелянт вказує на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги його уточнену позовну заяву, однак відповідно до ч. 5 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

За унормуванням п. 1 ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення

Тобто, позивач не позбавлений права звернення до суду першої інстанції з клопотанням про ухвалення додаткового судового рішення.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина 2 статті 77 КАС України).

Відповідно до положень, закріплених ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а згідно з ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З врахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші протии Україн від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись статтями 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2021 р. - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2021 р. у справі № 360/1541/21 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена у касаційному порядку за виключення випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 31 січня 2022 року.

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді І.В. Геращенко

Е.Г. Казначеєв