Справа № 160/21291/21
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2022-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луніної О.С., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІЛАЙН ЛТД» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги,-
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.11.2021 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю ДІЛАЙН ЛТД до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги - залишено без руху.
14.01.2022 року судом отримано відповідь на відзив, в якому позивач зазначає, що станом на 31.12.2021 року в інтегрованій картці платника ТОВ «ДІЛАЙН ЛТД» по коду бюджетної класифікації 71010000 «єдиний внесок, нарахований роботодавцями на суми заробітної плати, винагороди за договорами ЦПХ, допомоги по тимчасовій непрацездатності» обліковується переплата, однак вказана переплата не спростовує факт незаконності винесення вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 14.09.2021 року № Ю-2985-17/62на суму 12 976,38 грн. З документів, наданих відповідачем разом з відповіддю на позовну заяву вбачається, що на 31.12.2019 року в інформаційній системі податкового органу вже рахувалась недоїмка в розмірі 14 023,58 грн. Ця сума залишилась незмінною і станом на дату зміни місцезнаходження ТОВ «ДІЛАЙН ЛТД» з АР Крим на м. Дніпро. Зважаючи, що у період з квітня 2013 року по вересень 2020 року місцезнаходженням позивача було АРК, тому до позивача в цей період необхідне застосовувати спеціальний режим справляння єдиного внеску.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.01.2022 року відповідача замінено на належного Головне управління ДПС у Дніпропетровській області, як відокремлений підрозділ (код ЄДРПОУ ВП 44118658).
Справа розглядається судом в порядку спрощеного провадження за приписами статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши та оцінивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, суд зазначає наступне.
Згідно з ідентифікаційними даними щодо ТОВ «ДІЛАЙН ЛТД», наданими відповідачем, 17.09.2020 року позивач вибув з обліку в Головному управлінні ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, Геніченська ДПІ (ВЕЗ Крим м. Ялта).
За відомостями інтегрованої картки платника податків ТОВ «ДІЛАЙН ЛТД» станом на 31.12.2019 року за позивачем обліковувалась недоїмка зі сплати єдиного внеску, нарахованого робітникам на суми заробітної плати, винагороди за договорами ЦПХ, допомоги по тимчасовій непрацездатності.
Та ж сума недоїмки обліковувалась за позивачем і на час зміни місця знаходження та зміни обліку органу ДПС.
01.10.2021 року ТОВ «ДІЛАЙН ЛТД» оскаржило до Державної податкової служби України правомірність прийняття вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ю-2985-17/62 від 14.09.2021 рок.
Позивач вважає вимогу про сплату боргу протиправною та такою, що підлягає скасуванню.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464-VІ (далі Закон № 2464-VІ) визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.
Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464-VІ єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування;
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464-VІ застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок.
За приписами п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464-VІ недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена податковим органом у випадках, передбачених цим Законом.
У мовами п. 10 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464-VІ визначено, що страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.
Приписами п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464-VІ платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.
Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону № 2464-VІ платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску.
Згідно із ч. 3 ст. 9 Закону № 2464-VІ обчислення єдиного внеску податковими органами у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до податкових органів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.
Водночас, відповідно до ч. 11 ст. 9 Закону № 2464-VІ у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Умовами п. 7 ч. 1 ст. 13 Закону № 2464-VІ визначено, що податкові органи мають право стягувати з платників несплачені суми єдиного внеску.
Відповідно до ч. 4 ст. 25 Закону № 2464-VІ податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає в паперовій та/або електронній формі платникам єдиного внеску вимогу про сплату недоїмки з єдиного внеску.
При цьому, Розділ VIII Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2464-VІ містить п. 9-3, в якому зазначено, що тимчасово на період дії особливого правового режиму, визначеного Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»:
зупиняється застосування до платників єдиного внеску із місцезнаходженням (місцем проживання) на тимчасово окупованій території України норм статей 25 і 26 цього Закону;
платники єдиного внеску із місцезнаходженням (місцем проживання) на тимчасово окупованій території України звільняються від виконання обов`язків, визначених статтею 6 цього Закону.
Платники єдиного внеску із місцезнаходженням (місцем проживання) на тимчасово окупованій території України мають право на добровільну сплату єдиного внеску, передбаченого Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Згідно із ч. 2 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» датою початку тимчасової окупації Автономної Республіки Крим та міста Севастополя є 20 лютого 2014 року.
Закон України «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України» є спеціальним законом, що визначає особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України згідно із статтею 13 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», створює вільну економічну зону «Крим» (далі - ВЕЗ «Крим»), та врегульовує інші аспекти правових відносин між фізичними і юридичними особами, які знаходяться на тимчасово окупованій території або за її межами.
Відповідно до п. 12.3 ст. 12 Розділу ІІ Перехідних положень Закон України «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України» під час тимчасової окупації справляння податків і зборів, єдиного соціального внеску та застосування реєстраторів розрахункових операцій відносно території ВЕЗ «Крим» діють з урахуванням того, що:
1) загальнодержавні податки і збори, визначені статтею 9 Податкового кодексу України, статтею 271 Митного кодексу України, єдиний внесок, встановлений Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, справляння якого здійснюється відповідно до Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування», не справляються з доходів, отриманих юридичними особами (їх відокремленими підрозділами) та фізичними особами на тимчасово окупованій території, операцій та/або з інших об`єктів оподаткування (в тому числі об`єктів, пов`язаних з оподаткуванням) на тимчасово окупованій території.
Особи, які перебували на обліку в контролюючих органах або мали місцезнаходження (місце проживання) на території Автономної Республіки Крим або міста Севастополя на початок тимчасової окупації, звільняються від обов`язків сплати єдиного внеску, передбаченого Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та виконання вимог Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» під час провадження їхньої підприємницької діяльності на тимчасово окупованій території України.
Такі особи мають право на добровільну сплату єдиного внеску, передбаченого Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України або уповноваженим органом з питань Криму.
Особи, які перебували на обліку в контролюючих органах або мали місцезнаходження (місце проживання) на території Автономної Республіки Крим або міста Севастополя на початок тимчасової окупації, звільняються від обов`язку подання до контролюючих органів декларацій (крім митних декларацій), звітності та інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів протягом строку такої тимчасової окупації та після її завершення.
Приписами п. 14 розділу VII Інструкції № 449 тимчасово на період дії особливого правового режиму, визначеного Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», зупиняється застосування до платників єдиного внеску із місцезнаходженням (місцем проживання) на тимчасово окупованій території України відповідно до норм статей 25, 26 Закону.
Аналіз наведених норм, чинного на час прийняття оскаржуваної вимоги, законодавства, дає підстави дійти висновку про те, що тимчасово на період дії особливого правового режиму, визначеного Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», зупиняється застосування до платників єдиного внеску із місцезнаходженням (місцем проживання) на тимчасово окупованій території України вимог ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».
Так, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ТОВ «ДІЛАЙН ЛТД» до 17.09.2020 року перебував на обліку в Головному управлінні ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, Геніченська ДПІ (ВЕЗ Крим м. Ялта).
Станом на час зміни обліку ДПС за позивачем обліковувалась заборгованість за сплати єдиного внеску у розмірі 14 023,58 грн.
В період перебування на обліку в Головному управлінні ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, Геніченська ДПІ (ВЕЗ Крим м. Ялта) позивач звільняється від виконання обов`язків, визначених ч. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».
Водночас, право ГУ ДПС у Дніпропетровській області на винесення вимоги про сплату боргу щодо платників єдиного внеску із місцезнаходженням (місцем проживання) на тимчасово окупованій території України зупинено на період дії особливого правового режиму.
За викладених обставин, суд дійшов висновку, що факт перебування платника єдиного внеску на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території Автономної Республіки Крим був підставою для незастосування до нього заходів впливу та стягнення за невиконання обов`язків платника єдиного внеску, в тому числі й формувати та направляти позивачу вимогу про сплату боргу за визначений період.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи вчинені вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Оскільки, відповідачем під час прийняття оскаржуваної вимоги не враховано приписи п. 9-3 Розділу VIII Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2464-VІ, п. 12.3 ст. 12 Розділу ІІ Перехідних положень Закон України «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України», суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та визнання протиправною і скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 14.09.2021 року № Ю-2985-17/62.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з положень ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, якими встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З огляду на викладене, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІЛАЙН ЛТД»» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області необхідно стягнути судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2379,00 грн. відповідно до платіжного доручення № 68 від 03.11.2021 року.
Керуючись ст.ст. 139, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд,-
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІЛАЙН ЛТД» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги - задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 14.09.2021 року № Ю-2985-17/62, винесену Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області на суму 12 976,38 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Луніна