Справа № 160/17325/21
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2021-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Турлакової Н.В. розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
ОСОБА_1 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, зарахувати періоди роботи ОСОБА_1 до спеціального (педагогічного) стажу, що надає право на призначення пенсії за вислугу років: з 01.08.1984 р. по 03.08.1985 р. на посаді вихователя в дитячому садку «Сонечко»; з 20.08.1985 р. по 31.08.1988 р. на посаді вчителя музики в Новомиколаївській середній школі №1; з 01.09.1988 р. по 29.11.2019 р. на посаді викладача з класу фортепіано, в Комунальному закладі «Верхньодпровська мистецька школа «Верхньодніпровської районної ради»; з 29.11.2019 р по 31.08.2021 р. на посаді викладача та концертмейстера в Комунальному закладі «Верхньодпровська мистецька школа «Верхньодніпровської районної ради»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 01.09.2021 року.
В обґрунтування позовних вимог, позивачем зазначено, що 01.09.2021 року вона звернулась до Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком, як працівнику освіти, який має більш ніж 26 років 6 місяців педагогічного стажу і має право на пенсію за віком, відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 13.09.2021 року позивач отримала рішення відповідача від 13.09.2021 року № 0400-010213-8/120836, яким Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відмовило в призначенні пенсії за вислугу років згідно п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з підстав не зарахування до спеціального(педагогічного) стажу періодів роботи з 01.08.1984 р. по 03.08.1985 р. на посаді вихователя в дитячому садку «Сонечко»; з 20.08.1985 р. по 31.08.1988 р. на посаді вчителя музики в Новомиколаївській середній школі №1; з 01.09.1988 р. по 29.11.2019 р. на посаді викладача з класу фортепіано, в Комунальному закладі «Верхньодпровська мистецька школа «Верхньодніпровської районної ради»; з 29.11.2019 р по 31.08.2021 р. на посаді викладача та концертмейстера в Комунальному закладі «Верхньодпровська мистецька школа «Верхньодніпровської районної ради», у зв`язку з тим, що, позивач працювала в спірні періоди в Комунальному закладі «Верхньодпровська мистецька школа «Верхньодніпровської районної ради», який не передбачена переліком закладів і установ освіти і посад, робота в яких визначає право на призначення пенсії за вислугу років. Позивач вважає, що рішення відповідача є протиправним та таким, що підлягає скасуванню з огляду на те, що спірні періоди роботи підтверджено записами наявними в трудовій книжці, які відповідач повинен був врахувати під час призначення пенсії, навчальний заклад в якому остання працювала в спірні періоди є навчальним закладом, який передбачений переліком закладів і установ освіти і посад, робота в яких визначає право на призначення пенсії за вислугу років. Отже, не погодившись з вказаним рішенням пенсійного органу, позивач звернулася до суду з даним позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2021 року прийнято до свого провадження вказану справу та згідно ч.2 ст.257 КАС України ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
На підставі ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
До суду від відповідача надійшов відзив на позов, згідно якого відповідач позовні вимоги не визнав та просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В обґрунтування відзиву зазначено, що відповідно до пункту «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти за наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується порядком, який визначається Кабінету Міністрів України, незалежно від віку. Враховуючи те, що у відповідача відсутній необхідний стаж на посадах працівника закладів освіти, підстави для призначення пенсії за віком ОСОБА_1 . Відповідачем не зараховано період роботи позивача в Комунальному закладі «Верхньодпровська мистецька школа «Верхньодніпровської районної ради», оскільки зазначений заклад не передбачений переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугою років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 (зі змінами) «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугою років». Комунальний заклад «Верхньодпровська мистецька школа «Верхньодніпровської районної ради», де позивач працювала в спірний період, не є загальноосвітнім навчальним закладом, тому не підпадає до переліку закладів, робота в яких визначає право на призначення пенсії за вислугу років, Тому призначення пенсії за вислугу років, відповідно до пункту «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» не вбачається можливим.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 працювала: з 01.08.1984 р. по 03.08.1985 р. на посаді вихователя в дитячому садку «Сонечко»; з 20.08.1985 р. по 31.08.1988 р. на посаді вчителя музики в Новомиколаївській середній школі №1; з 01.09.1988 р. по 29.11.2019 р. на посаді викладача з класу фортепіано, в Комунальному закладі «Верхньодпровська мистецька школа «Верхньодніпровської районної ради»; з 29.11.2019 р по 31.08.2021 р. на посаді викладача та концертмейстера в Комунальному закладі «Верхньодпровська мистецька школа «Верхньодніпровської районної ради».
01 вересня 2021 року позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою згідно якої просила відповідача призначити їй пенсію за вислугу років, відповідно до пункту «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
13 вересня 2021 року відповідачем прийнято рішення оформлене листом № № 0400-010213-8/120836, яким позивачу було відмовило в призначенні пенсії за вислугу років згідно п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з підстав не зарахування до спеціального(педагогічного) стажу періодів роботи з 01.08.1984 р. по 03.08.1985 р. на посаді вихователя в дитячому садку «Сонечко»; з 20.08.1985 р. по 31.08.1988 р. на посаді вчителя музики в Новомиколаївській середній школі №1; з 01.09.1988 р. по 29.11.2019 р. на посаді викладача з класу фортепіано, в Комунальному закладі «Верхньодпровська мистецька школа «Верхньодніпровської районної ради»; з 29.11.2019 р по 31.08.2021 р. на посаді викладача та концертмейстера в Комунальному закладі «Верхньодпровська мистецька школа «Верхньодніпровської районної ради», у зв`язку з тим, що, позивач працювала в спірні періоди в Комунальному закладі «Верхньодпровська мистецька школа «Верхньодніпровської районної ради», який не передбачена переліком закладів і установ освіти і посад, робота в яких визначає право на призначення пенсії за вислугу років, тому період роботи в цьому закладі не можна зарахувати до стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, та її виплати.
Не погодившись із зазначеним рішенням, позивач оскаржила його в судовому порядку.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Статтею 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років; б) соціальні пенсії.
Згідно до ст. 7 Закону України "Про пенсійне забезпечення", звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.
Відповідно до ст. 52 Закону України «Про пенсійне забезпечення», право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, працівники освіти відповідно до пункту "е" статті 55.
Пунктом "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788 було передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення, незалежно від віку, при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років, за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.
У подальшому Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213 було підвищено, зокрема, спеціальний стаж, необхідний для виходу на пенсію, а Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 №911 встановлено раніше не передбачений законодавством вік виходу на пенсію для окремих категорій громадян, а саме: 55 років - для працівників освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення.
Проте суд зазначає, що рішенням Конституційного Суду України від 04.06.2019 N 2-р/2019 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту "а" статті 54, статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 N 1788-XII зі змінами, внесеними законами України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 N 213-VIII, "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 N 911-VIII.
У Рішенні Конституційного Суду України від 04.06.2019 N 2-р/2019 зазначено, що на думку Конституційного Суду України, внесення змін Законом N 213 до оспорюваних положень Закону N 1788 щодо підвищення на п`ять років пенсійного віку для жінок, збільшення на п`ять років загального та спеціального стажу роботи, необхідного для призначення пенсії за вислугу років, здійснювалося без урахування юридичної природи призначення пенсії за вислугу років, визначеної статтею 51 Закону N 1788, а саме того, що вказана пенсія встановлюється окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком. Дія статті 51 Закону N 1788 поширюється на громадян, зайнятих на всіх без винятку роботах, вказаних у статтях 54, 55 Закону N 1788. Таким чином, зі змісту оспорюваних положень Закону N 1788 випливає, що стан здоров`я усіх працівників, зайнятих на роботах, визначених пунктом "а" статті 54, пунктами "а", "б", "в", "г", "д", "е", "є", "ж" статті 55 Закону N 1788, через певний проміжок часу погіршується, у зв`язку з чим вони втрачають свою професійну працездатність або придатність до настання віку, що дає право на пенсію за віком.
Положення пункту "а" статті 54, статті 55 Закону N 1788 зі змінами, внесеними Законом N 213 щодо підвищення на п`ять років віку виходу на пенсію для жінок, а також збільшення на п`ять років загального та спеціального стажу роботи, необхідного для призначення пенсії за вислугу років для окремих категорій працівників, є такими, що позбавляють вказаних осіб права на соціальний захист і не відповідають конституційним принципам прав і свобод людини, соціальної держави.
Відтак, Конституційний Суд України визнав зазначені зміни неконституційними.
Відповідно до п. 2 резолютивної частини рішенням Конституційного Суду України від 04.06.2019 N 2-р/2019, положення пункту "а" статті 54, статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 N 1788-XII зі змінами, внесеними законами України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 N 213-VIII, "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 N 911-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Тобто, зазначені положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788 втратили чинність з 04.06.2019.
Таким чином, з 04.06.2019 при призначенні пенсії за віком необхідно керуватися статтею 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції чинній до внесення до неї змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 N 213-VIII, які визнано неконституційними.
Отже, на день звернення позивача із заявою від 17.08.2020р. про призначення пенсії за вислугу років, пунктом "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення, незалежно від віку, при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років, за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.
Тобто, виникнення у особи права на призначення пенсії на пільгових умовах з`являється в разі наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років, який відповідає переліку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.
Як вбачається з тексту листа від 13.09.2021 року № 0400-010213-8/120836, відповідачем відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугу років посилаючись на те, що Рішення Конституційного Суду від 04.06.2019 N 2-р/2019 не містить положень щодо порядку його виконання, а тому відповідачем була застосована редакція ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 11.10.2017р. відповідно до якої: «право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України (не менше 26 років 6 місяців)». Окрім наведеного, відповідачем вказано про те, що навчальний заклад в якому позивач працювала, не передбачена Переліком, тому у таких працівників відсутнє право на пенсію за вислугу років.
Щодо того, що посада викладача позашкільного навчального закладу не передбачена Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993р. №909, суд вважає окремо зазначити про таке.
Відповідно до статті 28 Закону України «Про освіту» система освіти складається із навчальних закладів, наукових, науково-методичних і методичних установ, науково-виробничих підприємств, державних і місцевих органів управління освітою та самоврядування в галузі освіти.
Згідно зі статтею 29 Закону України «Про освіту» структура освіти включає, поряд з іншими видами, також позашкільну освіту.
Відповідно до статті 4 Закону України «Про позашкільну освіту» позашкільна освіта є складовою системи безперервної освіти, визначеної Конституцією України, Законом України "Про освіту", цим Законом, і спрямована на розвиток здібностей та обдарувань вихованців, учнів і слухачів, задоволення їх інтересів, духовних запитів і потреб у професійному визначенні.
Згідно з частиною четвертою статті 21 Закону України «Про позашкільну освіту» педагогічні працівники позашкільних навчальних закладів мають право на пенсію за вислугу років за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років.
Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909 (далі - Перелік № 909), в якому зазначені посади в позашкільних навчальних закладах: директори, їх заступники з навчально-виховної, навчальної, виховної роботи, завідуючі відділами (лабораторіями, кабінетами), художні керівники, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.
Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 з 01.08.1984 р. по 03.08.1985 р. на посаді вихователя в дитячому садку «Сонечко»; з 20.08.1985 р. по 31.08.1988 р. на посаді вчителя музики в Новомиколаївській середній школі №1; з 01.09.1988 р. по 29.11.2019 р. на посаді викладача з класу фортепіано, в Комунальному закладі «Верхньодпровська мистецька школа «Верхньодніпровської районної ради»; з 29.11.2019 р по 31.08.2021 р. на посаді викладача та концертмейстера в Комунальному закладі «Верхньодпровська мистецька школа «Верхньодніпровської районної ради».
Таким чином, посилання відповідача на те, що Комунальний заклад «Верхньодпровська мистецька школа «Верхньодніпровської районної ради» не відноситься до загальноосвітніх навчальних закладів є безпідставним, оскільки позашкільна освіта входить до структури освіти, а педагогічний працівник позашкільного навчального закладу є працівником освіти, а тому періоди роботи позивача на посаді викладача позашкільного навчального закладу відноситься та враховується до спеціального стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, у зв`язку з чим, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача врахувати стаж роботи ОСОБА_1 01.08.1984 р. по 03.08.1985 р. на посаді вихователя в дитячому садку «Сонечко»; з 20.08.1985 р. по 31.08.1988 р. на посаді вчителя музики в Новомиколаївській середній школі №1; з 01.09.1988 р. по 29.11.2019 р. на посаді викладача з класу фортепіано, в Комунальному закладі «Верхньодпровська мистецька школа «Верхньодніпровської районної ради»; з 29.11.2019 р по 31.08.2021 р. до спеціального стажу, який дає право на пенсійне забезпечення за вислугу років.
За наведених обставин, суд доходить висновку, що відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, викладена в листі від 13.09.2021 року № 0400-010213-8/120836, щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років є необґрунтованою та такою що підлягає скасуванню судом, що в сво чергу є піставою для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 02.09.2021 року.
Право позивача на отримання належних йому пенсійних виплат в цьому випадку не може ставитися в залежність від оскарження ним дій та рішень пенсійного органу в судовому порядку і підлягає поновленню з моменту його виникнення, тобто з наступного дня після виникнення права на призначення пенсії - 02 вересня 2021 року.
Отже, враховуючи приписи ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» призначення пенсії позивача, відповідно до її заяви від 01.09.2021 року, а також враховуючи, що із заявою про призначення пенсії вона звернулася не пізніше трьох місяців з дня виникнення права на призначення пенсії, то призначення пенсії за віком з врахуванням спірних періодів має бути здійснено з 02.09.2021 року.
За вказаних обставин, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.
Щодо розподілу судових витрат суд зазначає, що у відповідності до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в розмірі 908,00 грн.
Отже, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 908,00 грн.
Керуючись ст.ст. 241-250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, зарахувати періоди роботи ОСОБА_1 до спеціального (педагогічного) стажу, що надає право на призначення пенсії за вислугу років: з 01.08.1984 р. по 03.08.1985 р. на посаді вихователя в дитячому садку «Сонечко»; з 20.08.1985 р. по 31.08.1988 р. на посаді вчителя музики в Новомиколаївській середній школі №1; з 01.09.1988 р. по 29.11.2019 р. на посаді викладача з класу фортепіано, в Комунальному закладі «Верхньодпровська мистецька школа «Верхньодніпровської районної ради»; з 29.11.2019 р по 31.08.2021 р. на посаді викладача та концертмейстера в Комунальному закладі «Верхньодпровська мистецька школа «Верхньодніпровської районної ради».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 02.09.2021 року.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.В. Турлакова