Справа № 160/13392/21
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2021-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Царікової О.В.,
09.08.2021 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у перерахунку пенсії з 20.05.2020 і зарахуванні до загального страхового стажу ОСОБА_1 , при обчисленні пенсії періоду роботи з 01.11.2016 по 31.03.2020 у Державному підприємстві «Дніпровський електровозобудівний завод», і щодо відмови в обчисленні пенсії, із застосуванням довідки №197 від 12.03.2020 про розмір заробітної плати за роботу за сумісництвом у Державному підприємстві «Дніпровський електровозобудівний завод» і довідки №198 від 12.03.2020 про розмір заробітної плати для обчислення пенсії на підставі особових рахунків за роботу за сумісництвом, виданих ДП «Дніпровський електровозобудівний завод».
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 та здійснити з 20.05.2020 перерахунок пенсії з застосуванням довідки №197 від 12.03.2020 про розмір заробітної плати за роботу за сумісництвом у Державному підприємстві «Дніпровський електровозобудівний завод» і довідки №198 від 12.03.2020 про розмір заробітної плати для обчислення пенсії на підставі особових рахунків за сумісництвом, виданих ДП «Дніпровський електровозобудівний завод» і з врахуванням періоду роботи з 01.11.2016 по 31.03.2020 у Державному підприємстві «Дніпровський електровозобудівний завод».
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що йому з 20.05.2020 призначено пенсію за віком згідно положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003, що набрав чинності з 01.01.2004. Як зауважив позивач, розмір призначеної йому Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області пенсії обчислено, виходячи із загального страхового стажу, який зараховано по 31.03.2020, що складає 39 років 10 місяців 14 днів. При цьому, відповідач відмовив ОСОБА_1 в перерахунку пенсії, а саме: у зарахуванні до його загального страхового стажу при призначенні пенсії за віком періоду роботи з 01.11.2016 по 31.03.2020 у Державному підприємстві «Дніпровський електровозобудівний завод», з огляду на відсутність сплати страхових внесків згідно з даними персоніфікованого обліку. При цьому, розмір пенсії позивача обчислено, виходячи із заробітної плати за даними персоніфікованого обліку з 01.07.2000 по 30.09.2016, вибрано за допомогою програмного забезпечення оптимальний варіант заробітної плати з двох варіантів: за період роботи з 01.07.2000 по 30.09.2016, за період роботи з 01.01.1994 по 31.12.1998 та за період роботи з 01.07.2000 по 30.09.2016. Враховуючи наведене, ОСОБА_1 дізнався, що при розрахунку розміру його пенсії відповідачем не взято до уваги період роботи позивача з 01.11.2016 по 31.03.2020 у Державному підприємстві «Дніпровський електровозобудівний завод», а також не взяті до уваги надані позивачем довідки про заробітну плату, а саме: довідка №197 від 12.03.2020 про розмір заробітної плати позивача при роботі у Державному підприємстві «Дніпровський електровозобудівний завод» за сумісництвом для обчислення пенсії і довідка №198 від 12.03.2020 про розмір заробітної плати позивача для обчислення пенсії на підставі особових рахунків за сумісництвом, що видані ДП «Дніпровський електровозобудівний завод». Вважаючи протиправними дії пенсійного органу, ОСОБА_1 звернувся за захистом власних прав та інтересів до суду.
Дослідивши всі документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню з таких підстав.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) з 21.05.2020 отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Позивач звернувся до відповідача із заявами (зверненнями) від 10.06.2021 і від 29.06.2021, в яких просив пенсійний орган здійснити йому перерахунок пенсії з урахуванням довідок №№195, 196, 197, 198 від 12.03.2020, виданих ДП «Дніпровський електровозобудівний завод» про розмір заробітної плати позивача за період з січня 1994 року по грудень 1998 року, а також з урахуванням трудового стажу позивача за весь час його роботи за сумісництвом і тимчасової роботи, зауваживши про те, що всі необхідні довідки і документи надавалися відповідачу раніше.
Так, у наведеному вище листі позивача повідомлено про те, що розмір його пенсії обчислено, виходячи із загального стажу, зарахованого по 31.03.2020, що складає 39 років 10 місяців 14 днів (період з 01.11.2016 по 31.03.2020 не враховано, з огляду на відсутність сплати внесків згідно даних персоніфікованого обліку), а також виходячи із заробітної плати за даними персоніфікованого обліку за період з 01.07.2000 по 30.09.2016, який обрано за допомогою програмного забезпечення як оптимальний варіант заробітної плати з двох варіантів: за цей період і за період роботи з 01.01.1994 по 31.12.1998 (згідно з довідкою №195 від 12.03.2020) та з 01.07.2000 по 30.09.2016.
Окрім того, в означеному листі позивача повідомлено про те, що після перегляду документів, поданих для обчислення заробітної плати пенсійним органом прийнято рішення щодо перевірки первинних документів, на підставі яких Державним підприємством «Дніпровський електровозобудівний завод» видано довідки про заробітну плату №195 (за основним місцем роботи) та №197 (за сумісництвом) від 12.03.2020, за результатами проведення якої відповідачем буде розглянуто питання доцільності перерахунку пенсії.
Не погодившись із вищенаведеними діями та позицією відповідача, ОСОБА_1 звернувся за захистом своїх прав та інтересів до суду із цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Правовідносини пов`язані із загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням регулюються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-IV).
Статтею 8 Закону №1058-ІV передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Відповідно до статті 1 Закону №1058-ІV, страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.
Страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (пункт 1 частини 1 статті 24 Закону №1058-ІV).
За змістом положень статті 20 Закону №1058-ІV, страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.
Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.
Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.
Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
З аналізу приписів статті 106 Закону №1058-ІV слідує, що відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.
Згідно з наявною у матеріалах справи копією трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 з 24.03.1984 по 07.09.2020 перебував у трудових відносинах з Державним підприємством «Дніпровський електровозобудівний завод» (записи №№12 - 21).
Суд зазначає, що страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
За змістом вищенаведених норм, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.
Відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.
Суд зазначає що, фактично внаслідок невиконання Державним підприємством «Дніпровський електровозобудівний завод» обов`язку по сплаті страхових внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.
Отже, відсутність в індивідуальних відомостях про застраховану особу сплати страхових внесків з 01.11.2016 по 30.03.2020 не є підставою для позбавлення позивача права на перерахунок пенсії.
Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 17.07.2019 по справі №144/669/17.
Згідно з ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Таким чином, суд вважає, що позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником власного обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а відтак наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при перерахунку пенсії позивача періодів його роботи на такому підприємстві.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 06.07.2020 по справі №242/2179/17.
Одночасно із цим суд зауважує, що в рамках спірних правовідносин відповідачем не вчинено по відношенню до позивача протиправну дію у вигляді відмови у перерахунку пенсії з 20.05.2020 і зарахуванні до загального страхового стажу ОСОБА_1 , при обчисленні пенсії періоду роботи з 01.11.2016 по 31.03.2020 у Державному підприємстві «Дніпровський електровозобудівний завод», оскільки у матеріалах справи такі докази відсутні.
Пенсію за віком позивачу призначено з 21.05.2020, а не з 20.05.2020, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в означеній частині.
При цьому, як встановлено судом, у заяві від 10.06.2021 ОСОБА_1 просив пенсійний орган надати інформацію щодо періодів його трудового стажу, які не були враховані відповідачем при призначенні пенсії і перерахунку пенсії від 16.06.2020.
Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що відповідачем не вчинялося щодо позивача протиправних дій у вигляді відмови в перерахунку пенсії і відмови в зарахуванні до загального страхового стажу відповідного періоду роботи, що свідчить про безпідставність позовних вимог ОСОБА_1 в означеній частині.
Водночас, матеріали та фактичні обставини справи свідчать про те, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області допущено протиправну бездіяльність у вигляді не зарахування ОСОБА_1 при обчисленні пенсії його періоду роботи на Державному підприємстві «Дніпровський електровозобудівний завод» з 01.11.2016 по 31.03.2020.
Згідно із ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною 1 статті 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно із приписами статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Згідно із приписами ч. 2 ст. 9 КАС, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
З огляду на викладене, враховуючи положення ч. 1 ст. 2 та ч. 2 ст. 9 КАС України, з метою повного та ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог у відповідній частині, визнавши протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у вигляді не зарахування ОСОБА_1 при обчисленні пенсії періоду роботи на Державному підприємстві «Дніпровський електровозобудівний завод» з 01.11.2016 по 31.03.2020, та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести ОСОБА_1 з 21.05.2020 перерахунок пенсії шляхом зарахування до загального страхового стажу позивача періоду роботи на Державному підприємстві «Дніпровський електровозобудівний завод» з 01.11.2016 по 31.03.2020.
Стосовно позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у перерахунку пенсії з 20.05.2020 і щодо відмови в обчисленні пенсії, із застосуванням довідки №197 від 12.03.2020 про розмір заробітної плати за роботу за сумісництвом у Державному підприємстві «Дніпровський електровозобудівний завод» і довідки №198 від 12.03.2020 про розмір заробітної плати для обчислення пенсії на підставі особових рахунків за роботу за сумісництвом, виданих ДП «Дніпровський електровозобудівний завод», суд зазначає таке.
Відповідно до ч. 1ст. 40 Закону №1058-IV, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку (абз. 5 ч. 1 ст. 40 Закону №1058-IV).
Стаття 41 Закону №1058-IV визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії.
Так, зокрема, до такого доходу (заробітної плати) враховуються:
-суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону;
- суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.
Відповідно до ч. 1 ст. 43 Закону №1058-IV, перерахунок пенсій за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років, призначених до набрання чинності цимЗаконом, здійснюється за нормами цьогоЗаконуна підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
Згідно з ч. 3 ст. 44 Закону №1058-IV, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
З аналізу вищезазначених положень законодавства слідує, що підставою для проведення розрахунку пенсії згідно з ч. 1 ст. 40 Закону №1058-IV на основі довідки про заробітну плату, є підтвердження відомостей про таку заробітну плату - первинними чи іншими документами про нараховану та сплачену заробітну плату тим підприємством, де працював заявник.
Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058-IV врегульовано Порядком надання та оформлення документів для призначення (перерахунку), затвердженого постановою управління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 (далі - Порядок №22-1).
Відповідно до абз. 2 п.п. 3 п. 2.1 Порядку №22-1 для підтвердження заробітної плати за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.
За правилами п. 2.10 Порядку №22-1, довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.
Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі (п. 4.2 Порядку №22-1 (в редакції, яка була чинною на момент призначення позивачу пенсії).
Отже, обґрунтованість видачі підприємствами, установами, організаціями поданих для призначення пенсії документів та достовірність поданих відомостей про особу перевіряються пенсійним органом під час прийняття документів для призначення або перерахунку раніше призначеної пенсії.
Водночас, необхідно наголосити, що право особи на отримання пенсійних виплат не може бути поставлене у залежність від неможливості провести перевірку даних щодо сум отриманої позивачем заробітної плати, зазначених у довідках Державного підприємства «Дніпровський електровозобудівний завод» на предмет відповідності первинним документам.
На час розгляду справи спірні довідки про заробітну плату позивача, що видані Державним підприємством «Дніпровський електровозобудівний завод», підписані уповноваженими особами та засвідчені печаткою, є чинними.
Так, судом встановлено, що за результатами розгляду поданих позивачем заяви про призначення пенсії від 12.05.2020 та документів, перелік яких зазначено у розписці-повідомленні від 12.05.2020 №2552, Головним управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області вирішено призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 21.05.2020 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
За змістом розписки-повідомлення №2552 від 12.05.2020 позивачем разом із заявою про призначення пенсії були подані, зокрема, складені Державним підприємством «Дніпровський електровозобудівний завод» довідки про заробітну плату для обчислення пенсії за №195 від 12.03.2020 (робота позивача за період 1994-1998 рр.) та за №197 від 12.03.2020 (робота позивача за сумісництвом за період 1994-1998 рр.).
При цьому, відповідач зазначив, що ним вирішено провести перевірку первинних документів, на підставі яких Державним підприємством «Дніпровський електровозобудівний завод» видано довідки про заробітну плату №195 (за основним місцем роботи) та №197 (за сумісництвом) від 12.03.2020, за результатами проведення якої відповідачем буде розглянуто питання доцільності перерахунку пенсії.
Одночасно із цим суд зауважує, що пенсійним органом не наведено обґрунтування підстав для неврахування заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії позивачу, наведеної у довідці Державного підприємства «Дніпровський електровозобудівний завод» за №197 від 12.03.2020 та довідки №198 від 12.03.2020, яка є додатком до довідки за №197 від 12.03.2020.
Доводи відповідача, зазначені у відзиві на позовну заяву, щодо підстав неврахування довідки не можуть бути прийняті судом до уваги з урахуванням положень частини 2 статті 77 КАС України.
Суд зауважує, що тривале не вирішення спірного питання не може позбавляти позивача його конституційного права на соціальний захист в питанні отримання належного розміру пенсії.
За таких обставин, суд вважає, що відповідач, не обґрунтувавши причини неврахування означених довідок, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у зв`язку з чим суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в обчисленні пенсії, із застосуванням довідки №197 від 12.03.2020 про розмір заробітної плати за роботу за сумісництвом у Державному підприємстві «Дніпровський електровозобудівний завод» і довідки №198 від 12.03.2020 про розмір заробітної плати для обчислення пенсії на підставі особових рахунків за роботу за сумісництвом, виданих ДП «Дніпровський електровозобудівний завод».
Водночас, щодо позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити з 20.05.2020 перерахунок пенсії з застосуванням довідки №197 від 12.03.2020 про розмір заробітної плати за роботу за сумісництвом у Державному підприємстві «Дніпровський електровозобудівний завод» і довідки №198 від 12.03.2020 про розмір заробітної плати для обчислення пенсії на підставі особових рахунків за сумісництвом, виданих ДП «Дніпровський електровозобудівний завод» суд зазначає таке.
Як слідує з положень Рекомендації Комітету Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №1380/5 від 23.06.2010, дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.
Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності, вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами.
Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта, він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але й не має права виходити за її межі.
Тобто дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).
Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21.05.2013 № 21-87а13.
Призначення та обрахунок пенсії є дискреційним повноваженням пенсійного органу.
Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.
З урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення (перерахунку) пенсії та визначення наявності підстав, за яких призначається (перераховується) пенсія або приймається рішення про відмову в її призначенні (перерахунку), суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача прийняти обґрунтоване рішення про перерахунок або відмову у перерахунку пенсії позивача із застосуванням довідки №197 від 12.03.2020 про розмір заробітної плати за роботу за сумісництвом у Державному підприємстві «Дніпровський електровозобудівний завод» та довідки №198 від 12.03.2020 про розмір заробітної плати для обчислення пенсії на підставі особових рахунків за сумісництвом, виданих Державним підприємством «Дніпровський електровозобудівний завод».
З урахуванням вищевикладеного, беручи до уваги фактичні обставини у цій справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заявлених позовних вимог.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно з частиною 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
В силу частини 3 статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн., що підтверджується квитанцією про сплаті №0.0.223098090.1 від 09.08.2021.
Суд звертає увагу на те, що позов задоволено частково, відтак, суд вважає, що на користь позивача необхідно стягнути судові витрати по сплаті судового збору в сумі 454, 00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст.ст. 139, 242 - 246, 247, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд,
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у вигляді не зарахування ОСОБА_1 при обчисленні розміру пенсії періоду роботи на Державному підприємстві «Дніпровський електровозобудівний завод» з 01.11.2016 по 31.03.2020.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести ОСОБА_1 з 21.05.2020 перерахунок пенсії шляхом зарахування до загального страхового стажу позивача періоду його роботи на Державному підприємстві «Дніпровський електровозобудівний завод» з 01.11.2016 по 31.03.2020.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в обчисленні пенсії, із застосуванням довідки №197 від 12.03.2020 про розмір заробітної плати за роботу за сумісництвом у Державному підприємстві «Дніпровський електровозобудівний завод» і довідки №198 від 12.03.2020 про розмір заробітної плати для обчислення пенсії на підставі особових рахунків за роботу за сумісництвом, виданих Державним підприємством «Дніпровський електровозобудівний завод».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області прийняти обґрунтоване рішення про перерахунок або відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 із застосуванням довідки №197 від 12.03.2020 про розмір заробітної плати за роботу за сумісництвом у Державному підприємстві «Дніпровський електровозобудівний завод» і довідки №198 від 12.03.2020 про розмір заробітної плати для обчислення пенсії на підставі особових рахунків за сумісництвом, виданих Державним підприємством «Дніпровський електровозобудівний завод».
В іншій частині заявлених позовних вимог відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

Повний текст рішення складений 18.10.2021.

Суддя О.В. Царікова