Справа № 480/5693/21
Суддя: О.А. Прилипчук
Дата ухвалення: 2022-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 лютого 2022 р. Справа № 480/5693/21
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Прилипчука О.А.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м.Суми адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1
до Головного управління ДПС у Сумській області
про визнання протиправною та скасування вимоги, зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Сумській області, в якій просить:
1. Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Сумській області про сплату боргу (недоїмки) від 24.02.2021 року №Ф-7068-17-У зі сплати єдиного соціального внеску в сумі 41 235,78 грн.
2. Зобов`язати Головне управління ДПС у Сумській області списати неправомірно нараховану ОСОБА_1 заборгованість зі сплати єдиного соціального внеску, починаючи з 01.01.2017 року.
Позивач вважає вимогу протиправною, оскільки 20.04.2006 року позивач взятий на облік в Головному управлінні ДПС у Сумській області як фізична особа-підприємець, однак з 2013 року підприємницьку діяльність не здійснює, прибуток не отримує. Починаючи з 05.04.2017 року працевлаштований у ТОВ МИРТ ГРУПП, яким єдиний внесок сплачується за позивача.
Ухвалою суду від 30.06.2021 відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Ухвалою суду від 30.06.2021 зупинено стягнення з ОСОБА_1 боргу на підставі вимоги № Ф-7068-17-У від 24.02.2021, виданих Головним управлінням Державної податкової служби у Сумській області до набрання законної сили рішення суду у даній справі.
Нарахування у 2013р. здійснювались Управлінням пенсійного фонду України. Єдиного соціальний внесок заадмініструється Державною фіскальною службою з 01.10.2013р.
Законом України від 21.12.2016 № 1801-VIII Про Державний бюджет України на 2017 рік, установлено щомісячний розмір мінімальної заробітної плати з 1 січня 2017 - 3200,00 грн., з 1 січня 2018 року- 3723 грн.
Частиною п`ятою статті 8 Закону № 2464 для зазначеної категорії платників встановлена обов`язкова ставка єдиного внеску, що дорівнює 22 відс. бази нарахування.
Право на звільнення від сплати єдиного внеску за себе мали у 2017 - 2018 роках фізичні особи - підприємці, за умови, що вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (ч. 4 ст. 4 Закону № 2464).
Інших підстав звільнення від сплати єдиного внеску фізичними особами - підприємцями, в т.ч. і на час перебування в декретній відпустці чинним законодавством не передбачено.
Враховуючи обов`язок нарахування єдиного внеску до сплати, навіть у разі відсутності доходу, ФОП, які перебувають на загальній системі оподаткування зобов`язані сплатити до 09.02.2018 за звітний 2017 рік, щонайменше 8448,00 грн. (3200,00*12*22%).
Крім того, відповідач зазначив, що з прийняттям Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2148-VIII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій внесені зміни до Закону № 2464, що діють з 01.01.2018, зокрема щодо строків сплати ФОП, які перебувають на загальній системі оподаткування.
Так, з 01.01.2018 року всі фізичні особи - підприємці (незалежно від обраної системи оподаткування), крім звільненої статтею 4 Закону № 2464 категорії страхувальників, зобов`язані сплачувати за себе єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок (абзац третій ч.8 ст.9 Закону № 2464).
Законом України від 07.12.2017 № 2246-VIII Про Державний бюджет України на 2018 рік, установлено щомісячний розмір мінімальної заробітної плати з 1 січня 2018 - 3723,00 грн.
Відповідно, щоквартальний платіж складає 2457,18 грн. (3723,00*3*22%)., по-квартально: до 19.04.2018р. - за 1 квартал 2018 року- 2457,18 грн.; до 19.07.2018р. - за 2 квартал 2018 року - 2457,18 грн.; до 19.10.2018р. - за 3 квартал 2018 року - 2457,18 грн.; до 21.01.2019р. - за 4 квартал 2018 року - 2457,18 грн.
Законом України від 23.11.2018 № 2629-VIII Про Державний бюджет України на 2019 рік, установлено щомісячний розмір мінімальної заробітної плати з 1 січня 2019 - 4173,00 грн.
Відповідно, єдиний внесок, що підлягає нарахуванню та сплаті за квартал 2019 року складає 2754,18 грн. (4173,00 х22 % х 3 ). До 19.04.2019р. - за 1 квартал 2019р. -2754,18 грн.; до 19.07.2019р. - за 2 квартал 2019р. - 2754,18 грн.; до 21.10.2019р. - за 3 квартал 2019р. - 2754,18 грн.; до 20.01.2020р. - за 4 квартал 2019р. - 2754,18 грн.
Законом України від 14.11.2019 № 294-ІХ Про Державний бюджет України на 2020 рік, установлено що-місячний розмір мінімальної заробітної плати з 1 січня 2020р. по 31.08.2020р. - 4723,00 грн., з 01.09.2020р. по 31.12.2020р. - 5000,00 грн.; до 21.04.2020р. - за 1 квартал 2020р. -2078,12 грн.; до 21.07.2020р. - за 2 квартал 2020р. - 1039,06 грн.; до 19.10.2020р. - за 3 квартал 2020р. -3178,12 грн.
До суми боргу, відповідно до вимоги про сплату боргу № Ф -7068-17У, яка склала 9049,48 грн. входять нарахування єдиного внеску за 4 квартал 2019р. та 1-3 квартали 2020р.
Згідно АРМ Податковий блок в реєстрі страхувальника відсутня інформація, щодо наявності пільги у ФОП ОСОБА_1 по сплаті єдиного соціального внеску (відсутня позначка фізична особа інвалід та фізична особа пенсіонер) .
За період з 01.01.2012р. по 30.06.2013р. ФОП ОСОБА_1 працював на спрощеній системі оподаткування та за даний період єдиний внесок нараховувався автоматично щоквартально. За період з 01.07.2013р. по 17.06.2021р. знаходився на загальній системі оподаткування.
При проведенні аналізу відомості про застраховану особу за Формою ОК-7 Управлінням Пенсійного фонду України встановлено: за період з 01.01.2017р. по 31.03.2017р. СПД основного місця роботи не мав, відповідно страхові внески за ОСОБА_1 не сплачувались; за квітень 2017р. сума сплаченого єдиного внеску менша за розмір мінімального страхового внеску.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від №480/2400/21 від 18.06.2021 року, по СПД ОСОБА_1 визнано протиправною та скасовано вимогу від №Ф-7068-17-у від 09.11.2020 року на суму 9049,48 грн та враховуючи правову позицію, викладену Верховним судом у постанові від 27.11.2019 року (справа №160/3114/19), та в подальшому підтриману у постанові від 04.12.2019 року (справа №440/2149/19), зважаючи на те, що ОСОБА_1 з 05.04.2017р. має основне місце роботи, а саме, працював в ТОВ МИРТ ГРУПП, згідно з даними форми №1 ДФ отримував доходи Головним управлінням ДПС у Сумській області на підставі рішення від 06.07.2021р. № 379/18-28-24-06 скасовано суму боргу по єдиному внеску в сумі 34972,74.

Сума боргу станом на 07.07.2021 року складає 6183,03 грн., що становить: 979,12 грн. - за 4 квартал 2012 р., 1191,03 грн. - за 1 квартал 2013 р., 1194,03 грн. - за 2 квартал 2013 р. та 2816,00 грн. - за січень-квітень 2017 р.

Враховуючи зазначене, просить відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с. 26-27).

Дослідивши матеріали адміністративної справи, позовну заяву та відзив, зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні відносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено, що відповідно до наказу № 1 від 03.04.2017 р. ОСОБА_1 приступив до виконання обов`язків директора ТОВ "МИРТ ГРУПП" з 05.04.2017 р. (а.с. 15).

24.02.2021 Головним управлінням ДПС у Сумській області складено вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-7068-17У у розмірі 41235,78 грн (а. с. 9).

06.07.2021 ГУ ДПС у Сумській області прийнято рішення про зменшення нарахувань, згідно якого автоматичні нарахування єдиного внеску в сумі 34972,74 за період з травня 2017 по 2020 рік скасовано.

Згідно розрахунку відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, у спірну вимогу про сплату боргу №Ф-7068-17У включено 41235,78 грн., що становить період нарахування єдиного внеску:

4 квартал 2012 р.-979,12 грн.;

за 1 квартал 2013 р.- 1194,03 грн.;

за 2 квартал 2013 р. -1194,03 грн.;

за 2017 рік -8448,00 грн.;

1 квартал 2018-2457,18 грн.;

2 квартал 2018-2457,18 грн.;

3 квартал 2018-2457,18 грн.;

4 квартал 2018-2457,18 грн.;

1 квартал 2019-2754,18 грн.;

2 квартал 2019-2754,18 грн.;

3 квартал 2019-2754,18 грн.;

4 квартал 2019 -2754,18 грн.;

1 квартал 2020 -2078,12 грн.;

2 квартал 2020-1039,06 грн.;

3 квартал 2020 -3178,12 грн.;

4 квартал 2021 -2200 грн.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Правові і організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначено Законом України від 08.07.2010 №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

В силу вимог частини першої статті 2 даного Закону його дія поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

За приписами частини четвертої статті 8 Закону №2464-VI порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 14 Закону №2464-VI на органи доходів і зборів покладено обов`язок здійснювати контроль за дотриманням платниками єдиного внеску вимог цього Закону.

Як визначено частиною першою статті 3 вказаного Закону, збір та ведення обліку єдиного внеску здійснюються за принципами, зокрема, обов`язковості сплати; відповідальності платників єдиного внеску та органу, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, за порушення норм цього Закону, а також за невиконання або неналежне виконання покладених на них обов`язків.

Єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування (пункт 2 частини першої статті 1 Закону №2464-VI).

У розумінні пункту 3 частини першої статті 1 Закону №2464-VI застрахована особа - це фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, відповідно до пункту 4 частини першої статті 4 Закону №2464-VI є платниками єдиного внеску.

Відповідно до частини другої статті 6 Закону №2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Пунктом 2 частини першої статті 7 Закону №2464-VI визначено, що єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Законом України від 06.12.2016 №1774-VIІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" внесено низку змін до Закону № 2464, які набули чинності з 01.01.2017, зокрема щодо нарахування та сплати єдиного внеску фізичними особами-підприємцями, у тому числі тими, які обрали спрощену систему оподаткування, та особами, які проводять незалежну професійну діяльність.

Платники єдиного внеску зобов`язані своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок (пункт 1 частини другої статті 6 Закону № 2464).

Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника (частина дванадцята статті 9 Закону № 2464).

З 01.01.2017 діяло правило, відповідно до якого у разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску. Відповідно до Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" це положення має таку редакцію: "У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску".

За визначеннями, наведеними у пунктах 4, 5 частини першої статті 1 Закону №2464-VI, мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця; тоді як, максимальна величина бази нарахування єдиного внеску - максимальна сума доходу застрахованої особи на місяць, що дорівнює п`ятнадцяти розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом, на яку нараховується єдиний внесок.

Відповідно до пункту 5 статті 8 Закону №2464-VI єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску. У разі якщо база нарахування єдиного внеску не перевищує розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід, сума єдиного внеску розраховується як добуток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), та ставки єдиного внеску.

Відповідно до абзацу третього частини восьмої статті 9 Закону №2464-VI платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Згідно з частиною другою статті 25 цього Закону у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Абзацом 1 частини четвертої цієї статті визначено, що орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Розділом VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449 (надалі - Інструкція №449), врегульований порядок стягнення заборгованості з платників.

Відповідно до пункту 1 вказаного розділу до платників, які не виконали визначені Законом обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.

Згідно з пунктом 2 розділу VI Інструкції №449 у разі виявлення платником своєчасно не нарахованих сум єдиного внеску такі платники зобов`язані самостійно обчислити ці внески, відобразити у звітності, що подається платником до органів доходів і зборів, та сплатити їх. До такого платника застосовуються штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції.

У разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції. Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена в строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.

Щодо нарахування ОСОБА_1 в спірній вимозі недоїмки за 2012 рік у розмірі 79,86 грн., за 4 квартал 2012- року у розмірі 979,12грн., 1 квартал 2013 року у розмірі 1194,03 та 2 квартал 2013 року у розмірі 1194,03 грн, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до розрахунку боргу по єдиному внеску за 2012 рік та 2013 роки, ГУ ДПС у Сумській області зазначено, що зазначена недоїмка визначена на підставі відомостей Пенсійного фонду, зокрема в картці особового рахунку зазначено:

- «20.01.2012 нарахування платн. самост. о .п. по строку (деклар.термін.спл.пот.рік) невизначений документ N і.е.v.n. від 20.01.2012 терм.спл. 20.01.2012) сума-1,62»;

-«20.02.2012 нарахування платн. самост. о .п. по строку (деклар.термін.спл.пот.рік) невизначений документ N і.е.v.n. від 20.02.2012 терм.спл. 20.02.2012) сума-78,24»;

- нарахування платн. самост. о .п. по строку (деклар.термін.спл.пот.рік) невизначений документ N і.е.v.n. від 21.01.2013 терм.спл. 21.01.2013) сума-979,12»;

-нарахування платн. самост. о .п. по строку (деклар.термін.спл.пот.рік) невизначений документ N і.е.v.n. від 22.04.2013 терм.спл. 22.04.2013) сума-1194,03»;

- нарахування платн. самост. о .п. по строку (деклар.термін.спл.пот.рік) невизначений документ N і.е.v.n. від 22.07.2013 терм.спл. 22.07.2013) сума-1194,03».

Згідно п.6 ч.1 ст.1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» недоїмка- сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена податковим органом у випадках, передбачених цим Законом;

Проте, суд звертає увагу, що відповідачем не зазначено на підставі яких доказів у картці особового рахунку зазначено про недоїмку з єдиного внеску за наведений період.

Слід зазначити, що ненадання відповідачем розгорнутого розрахунку недоїмки за наведений період із зазначенням конкретної та деталізованої підстави нарахування (в долученій до відзиву інтегрованій картці платника за вказані у розрахунку дати проведення нарахувань також зазначено в якості підстави - або "невизначений документ" або "нарахування єдиного внеску"), позбавляє суд можливості встановити правильність розрахунку недоїмки ЄСВ за періоди 4 квартал 2012 року та 1-2 квартали 2013 року.

Також, таких пояснень не відображено і в додаткових поясненнях ГУ ДПС у Сумській області, а тому суд приходить висновку, що вимога від 24.02.2021 року №Ф-7068-17-У в частині визначення позивачу недоїмки у розмірі 3447,04 грн. є протиправною та підлягає скасуванню.

Щодо періоду січень-березень 2017 року, суд зазначає наступне.

Так, судом встановлено, що ГУ ДПС у Сумській області було нараховано позивачу як фізичній особі-підприємцю єдиний соціальний внесок за період січень-березень 2017 року у розмірі 704х3=2112 грн.

Відповідно до частини другої статті 6 Закону №2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Пунктом 2 частини першої статті 7 Закону №2464-VI визначено, що єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Законом України від 06.12.2016 №1774-VIІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" внесено низку змін до Закону № 2464, які набули чинності з 01.01.2017, зокрема щодо нарахування та сплати єдиного внеску фізичними особами-підприємцями, у тому числі тими, які обрали спрощену систему оподаткування, та особами, які проводять незалежну професійну діяльність.

Платники єдиного внеску зобов`язані своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок (пункт 1 частини другої статті 6 Закону № 2464).

Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника (частина дванадцята статті 9 Закону № 2464).

З 01.01.2017 діяло правило, відповідно до якого у разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску. Відповідно до Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" це положення має таку редакцію: "У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску".

За визначеннями, наведеними у пунктах 4, 5 частини першої статті 1 Закону №2464-VI, мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця; тоді як, максимальна величина бази нарахування єдиного внеску - максимальна сума доходу застрахованої особи на місяць, що дорівнює п`ятнадцяти розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом, на яку нараховується єдиний внесок.

Відповідно до пункту 5 статті 8 Закону №2464-VI єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску. У разі якщо база нарахування єдиного внеску не перевищує розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід, сума єдиного внеску розраховується як добуток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), та ставки єдиного внеску.

Відповідно до абзацу третього частини восьмої статті 9 Закону №2464-VI платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Згідно з частиною другою статті 25 цього Закону у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Абзацом 1 частини четвертої цієї статті визначено, що орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Розділом VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449 (надалі - Інструкція №449), врегульований порядок стягнення заборгованості з платників.

Відповідно до пункту 1 вказаного розділу до платників, які не виконали визначені Законом обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.

Згідно з пунктом 2 розділу VI Інструкції №449 у разі виявлення платником своєчасно не нарахованих сум єдиного внеску такі платники зобов`язані самостійно обчислити ці внески, відобразити у звітності, що подається платником до органів доходів і зборів, та сплатити їх. До такого платника застосовуються штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції.

У разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції. Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена в строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.

Натомість позивачем не надано доказів того, що у період з січня по березень 2017 року він перебував у трудових відносинах, отримував заробітну плату з якої належним чином відраховувались податки і збори, в тому числі єдиний внесок, а тому суд дійшов висновку про те, що визначення контролюючим органом позивачу зобов`язання зі сплати єдиного внеску за даний період є правомірним, а позовні вимоги щодо скасування оскаржуваної вимоги у розмірі 2112 грн. не підлягають задоволенню.

Щодо нарахування ОСОБА_1 в спірній вимозі недоїмки за квітень 2017 року у розмірі 704 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 6 Закону №2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Пунктом 2 частини першої статті 7 Закону №2464-VI визначено, що єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Законом України від 06.12.2016 №1774-VIІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" внесено низку змін до Закону № 2464, які набули чинності з 01.01.2017, зокрема щодо нарахування та сплати єдиного внеску фізичними особами-підприємцями, у тому числі тими, які обрали спрощену систему оподаткування, та особами, які проводять незалежну професійну діяльність.

Платники єдиного внеску зобов`язані своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок (пункт 1 частини другої статті 6 Закону № 2464).

Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника (частина дванадцята статті 9 Закону № 2464).

З 01.01.2017 діяло правило, відповідно до якого у разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску. Відповідно до Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" це положення має таку редакцію: "У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску".

За визначеннями, наведеними у пунктах 4, 5 частини першої статті 1 Закону №2464-VI, мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця; тоді як, максимальна величина бази нарахування єдиного внеску - максимальна сума доходу застрахованої особи на місяць, що дорівнює п`ятнадцяти розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом, на яку нараховується єдиний внесок.

Відповідно до пункту 5 статті 8 Закону №2464-VI єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску. У разі якщо база нарахування єдиного внеску не перевищує розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід, сума єдиного внеску розраховується як добуток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), та ставки єдиного внеску.

Відповідно до абзацу третього частини восьмої статті 9 Закону №2464-VI платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Згідно з частиною другою статті 25 цього Закону у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Абзацом 1 частини четвертої цієї статті визначено, що орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Розділом VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449 (надалі - Інструкція №449), врегульований порядок стягнення заборгованості з платників.

Відповідно до пункту 1 вказаного розділу до платників, які не виконали визначені Законом обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.

Згідно з пунктом 2 розділу VI Інструкції №449 у разі виявлення платником своєчасно не нарахованих сум єдиного внеску такі платники зобов`язані самостійно обчислити ці внески, відобразити у звітності, що подається платником до органів доходів і зборів, та сплатити їх. До такого платника застосовуються штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції.

У разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції. Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена в строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.

Як зазначає відповідач, ГУ ДПС у Сумській області було нараховано позивачу як фізичній особі-підприємцю єдиний соціальний внесок за квітень 2017 року у розмірі 704 грн.

Разом з тим, судом встановлено, що в спірний період (квітень 2017 року) позивач перебував у трудових відносинах із ТОВ МИРТ ГРУПП, і роботодавцем було сплачено за позивача відповідні внески у розмірі 666,95 грн.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є також роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Згідно з пунктом 1 статті 7 Закону №2464-VI єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

Отже, ТОВ МИРТ ГРУПП як роботодавець, нараховуючи позивачу заробітну плату, сплачувало за нього як страхувальник єдиний соціальний внесок, що підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України.

Водночас, відповідачем доказів щодо безпосереднього здійснення позивачем підприємницької діяльності у квітні 2017 року, отримання інших доходів ніж від трудової діяльності як найманим працівником суду не надано.

Законом №2464-VI не врегульовано відносини щодо адміністрування єдиного внеску при одночасному перебуванні фізичної особи в трудових відносинах та здійснення підприємницької діяльності. Проте, із системного аналізу його норм вбачається, що єдиною метою збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством саме прав фізичних осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування. Вказана мета досягається шляхом регулярної сплати мінімального страхового внеску.

Таким чином, в розумінні Закону №2464-VI позивач є застрахованою особою і єдиний внесок за нього у період, за який винесена спірна вимога, нараховував та сплачував роботодавець як страхувальник в розмірі не менше мінімального внеску, що виключає обов`язок зі сплати єдиного внеску позивачем ще як особою, що зареєстрована як фізична особа-підприємець. При цьому, доказів здійснення підприємницької діяльності позивачем не підтверджено відповідачем належними доказами.

Проте, оскільки ТОВ МИРТ ГРУПП було сплачено єдиний внесок у розмірі (666,95 грн.), що є меншим ніж встановлений Законом №2464-VI (704 грн.), суд приходить висновку, що відповідачем правомірно визначено ОСОБА_1 суму єдиного внеску за квітень 2017 року у розмірі 704-666,95=37,05 грн., а тому позовні вимоги у наведеній частині позову не підлягають задоволенню.

Отже, суд приходить висновку, що нарахування єдиного внеску за квітень 2017 року у розмірі 666,95 грн. є протиправним, а тому оскаржувана вимога в частині нарахування єдиного внеску у розмірі 666,95 грн. підлягає скасуванню.

Також, ГУ ДПС у Сумській області було нараховано позивачу як фізичній особі-підприємцю єдиний соціальний внесок за травень -грудень 2017 року, 2018- 2019 роки, 1-3 квартали 2020 року, 4 квартал 2021 року на загальну суму 34972,74 грн.

Разом з тим, судом встановлено, що в спірний період позивач перебував у трудових відносинах із ТОВ МИРТ ГРУПП, і роботодавець сплачував за позивача відповідні внески.

Наведені обставини підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України від 12.03.2021 форма ОК-7.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є також роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Згідно з пунктом 1 статті 7 Закону №2464-VI єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

Отже, ТОВ МИРТ ГРУПП як роботодавець, нараховуючи позивачу заробітну плату, сплачувало за нього як страхувальник єдиний соціальний внесок, що підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України.

Водночас, відповідачем доказів щодо безпосереднього здійснення позивачем підприємницької діяльності у травні -грудні 2017 року, 2018- 2019 роки, 1-3 квартали 2020 року, 4 кварталі 2021 року, отримання інших доходів ніж від трудової діяльності як найманим працівником суду не надано.

Законом №2464-VI не врегульовано відносини щодо адміністрування єдиного внеску при одночасному перебуванні фізичної особи в трудових відносинах та здійснення підприємницької діяльності. Проте, із системного аналізу його норм вбачається, що єдиною метою збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством саме прав фізичних осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування. Вказана мета досягається шляхом регулярної сплати мінімального страхового внеску.

Таким чином, в розумінні Закону №2464-VI позивач є застрахованою особою і єдиний внесок за нього у період, за який винесена спірна вимога, нараховував та сплачував роботодавець як страхувальник в розмірі не менше мінімального внеску, що виключає обов`язок зі сплати єдиного внеску позивачем ще як особою, що зареєстрована як фізична особа-підприємець. При цьому, доказів здійснення підприємницької діяльності позивачем не підтверджено відповідачем належними доказами.

Суд зазначає, що наведені обставини по справі також, встановлені у рішенні Сумського окружного адміністративного суду по справі № 480/2400/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправною та скасування вимоги.

Згідно ч.4 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, суд приходить висновку, що нарахування єдиного внеску за період з травня по грудень 2017 року, 2018- 2019 роки, 1-3 квартали 2020 року, 4 квартал 2021 року є протиправним, а тому оскаржувана вимога в частині нарахування єдиного внеску у розмірі 34972,74 грн. підлягає скасуванню.

Таким чином, суд приходить висновку, що оскаржувана вимога Головного управління ДПС у Сумській області про сплату боргу (недоїмки) від 24.02.2021 року №Ф-7068-17-У підлягає скасуванню в частині визначення недоїмки з єдиного внеску у розмірі 39086,73 грн. (41235,78-2112-37,05).

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправною та скасування вимоги, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Скасувати вимогу Головного управління ДПС у Сумській області про сплату боргу (недоїмки) від 24.02.2021 року №Ф-7068-17-У в частині визначення недоїмки із єдиного соціального внеску в сумі 39086,73 грн.

В задоволенні інших позовних вимог-відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.А. Прилипчук