Справа № 520/7339/2020
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2022-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2022 р. Справа № 520/7339/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мінаєвої О.М.

суддів: Кононенко З.О. , Калиновського В.А.

за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.04.2021 року, головуючий суддя І інстанції: Заічко О.В., м. Харків, повний текст складено 11.05.21 року у справі № 520/7339/2020

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Агрома"

до Головного управління ДПС у Харківській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «АГРОМА» (далі за текстом - ТОВ «АГРОМА», позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області (далі за текстом - ГУ ДПС у Харківській області, відповідач), в якому просив суд скасувати податкові повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Харківській області:

- від 06.11.2019 № 1 за формою «Р», відповідно до якого збільшено суму грошового зобов`язання за платежем Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 10292927,0 грн (десять мільйонів двісті дев`яносто дві тисячі дев`ятсот двадцять сім гривень 00 копійок) та нараховано штрафні санкції на суму 5146463,5 грн (п`ять мільйонів сто сорок шість тисяч чотириста шістдесят три гривні 50 копійок);

- від 06.11.2019 № 1 за формою «ПН», відповідно до якого застосовано штраф у розмірі 4852864,5 грн (чотири мільйони вісімсот п`ятдесят дві тисячі вісімсот шістдесят чотири гривні 50 копійок);

- від 06.11.2019 № 1 за формою «В4», відповідно до якого зменшено розмір від`ємного значення суми ПДВ на 290630,0 грн (двісті дев`яносто тисяч шістсот тридцять гривень 00 копійок);

- від 06.11.2019 № 1 за формою «ПС», відповідно до якого застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 510 грн (п`ятсот десять гривень);

- від 11.11.2019 № 7 за формою «Д», відповідно до якого збільшено суму грошового зобов`язання з податків та зборів, у тому числі військового збору, пені на суму 4 911,88 грн (чотири тисячі дев`ятсот одинадцять гривень 88 копійок), у тому числі за податковим зобов`язанням у сумі 393,68 грн (триста дев`яносто три гривні 68 копійок), за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 4442,71 грн (чотири тисячі чотириста сорок дві гривні 71 копійка), сума пені 75,49 гривень(сімдесят п`ять гривень 49 копійок);

- від 11.11.2019 № 7 за формою «Д», відповідно до якого нараховано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) на суму 36657,58 грн (тридцять шість тисяч шістсот п`ятдесят сім гривень 58 копійок), сума пені 454,83 грн (чотириста п`ятдесят чотири гривні 83 копійки);

- від 11.11.2019 № 7 за формою «Д», відповідно до якого збільшено суму грошового зобов`язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, пені на загальну суму 40 692,69 грн (сорок тисяч шістсот дев`яносто дві гривні 69 копійок), у тому числі за податковим зобов`язанням у сумі 8848,05 грн вісім тисяч вісімсот сорок вісім гривень 5 копійок), за штрафними (фінансовими санкціями (штрафами) на суму 28445,95 грн (двадцять вісім тисяч чотириста сорок п`ять гривень 95 копійок), сума пені 3398,69 грн (три тисячі триста дев`яносто вісім гривень 69 копійок);

- від 27.11.2019 № 1 за формою «Н», відповідно до якого застосовано штраф у розмірі 4852864,5 грн (чотири мільйони вісімсот п`ятдесят дві тисячі вісімсот шістдесят чотири гривні 50 копійок).

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 29.04.2021 адміністративний позов задоволено.

Скасовано податкові повідомлення рішення Головного управління ДПС у Харківській області, прийняті відносно Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрома»:

- від 06.11.2019 № 1 за формою «Р», відповідно до якого збільшено суму грошового зобов`язання за платежем Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 10292927,0 грн (десять мільйонів двісті дев`яносто дві тисячі дев`ятсот двадцять сім гривень 00 копійок) та нараховано штрафні санкції на суму 5146463,5 грн (п`ять мільйонів сто сорок шість тисяч чотириста шістдесят три гривні 50 копійок);

- від 06.11.2019 № 1 за формою «ПН», відповідно до якого застосовано штраф у розмірі 4852864,5 грн (чотири мільйони вісімсот п`ятдесят дві тисячі вісімсот шістдесят чотири гривні 50 копійок);

- від 06.11.2019 № 1 за формою «В4», відповідно до якого зменшено розмір від`ємного значення суми ПДВ на 290630,0 грн (двісті дев`яносто тисяч шістсот тридцять гривень 00 копійок);

- від 06.11.2019 № 1 за формою «ПС», відповідно до якого застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 510 грн (п`ятсот десять гривень);

- від 11.11.2019 № 7 за формою «Д», відповідно до якого збільшено суму грошового зобов`язання з податків та зборів, у тому числі військового збору, пені на суму 4911,88 грн (чотири тисячі дев`ятсот одинадцять гривень 88 копійок), у тому числі за податковим зобов`язанням у сумі 393,68 грн (триста дев`яносто три гривні 68 копійок), за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 4442,71 грн (чотири тисячі чотириста сорок дві гривні 71 копійка), сума пені 75,49 гривень(сімдесят п`ять гривень 49 копійок);

- від 11.11.2019 № 7 за формою «Д», відповідно до якого нараховано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) на суму 36 657,58 грн (тридцять шість тисяч шістсот п`ятдесят сім гривень 58 копійок), сума пені 454,83 грн (чотириста п`ятдесят чотири гривні 83 копійки);

- від 11.11.2019 № 7 за формою «Д», відповідно до якого збільшено суму грошового зобов`язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, пені на загальну суму 40692,69 грн (сорок тисяч шістсот дев`яносто дві гривні 69 копійок), у тому числі за податковим зобов`язанням у сумі 8 848,05 грн вісім тисяч вісімсот сорок вісім гривень 5 копійок), за штрафними (фінансовими санкціями (штрафами) на суму 28445,95 грн (двадцять вісім тисяч чотириста сорок п`ять гривень 95 копійок), сума пені 3398,69 грн (три тисячі триста дев`яносто вісім гривень 69 копійок);

- від 27.11.2019 № 1 за формою «Н», відповідно до якого застосовано штраф у розмірі 4852864,5 грн (чотири мільйони вісімсот п`ятдесят дві тисячі вісімсот шістдесят чотири гривні 50 копійок).

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрома" (вул. 1-Травня, с. Мартове, Печенізький район, Харківська область, 62820, ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 21 020,0 грн (двадцять одна тисяча двадцять гривень).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ГУ ДПС у Харківській області подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування фактичних обставин справи, просило скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що посадовими особами Головного управління ДПС в Харківській області проведено планову виїзну документальну перевірку ТОВ «Агрома» з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 по 31.12.2018. За результатами перевірки було складено Акт № 2513 /20-40-14-11-101/24471767 від 23.07.2019, із висновками якого Товариство не погодилось та подало у порядку, визначеному Податковим кодексом України, Заперечення на Акт перевірки вих.№14/08/19 від 14.08.2019. За результатами розгляду заперечень ГУ ДПС Харківської області на підставі п. 78.1.5 ст. 78 ПКУ проведено позапланову документальну виїзну перевірку з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2016 по 31.12.2018, валютного - за період з 01.01.2016 по 31.12.2018, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2016 по 31.12.2018 на підставі Наказу від 22.08.2019 №5916. За результатами позапланової перевірки ГУ ДПС області складено Акт № 526/20-40-05-11-10/24471767 від 28.10.2019.

З висновками, викладеними в акті позапланової перевірки, Товариство не погодилось, у зв`язку з чим до ГУ ДПС області було подано заперечення на Акт позапланової перевірки.

На адресу Товариства надійшли податкові повідомлення-рішення № 1 від 06.11.19, № 1 від 06.11.19, № 1 від 06.11.19, № 1 від 06.11.19, № 7 від 11.11.19, № 7 від 11.11.19, № 7 від 11.11.19, № 1 від 27.11.2019.

ТОВ «Агрома» не погодилося з податковими повідомленнями-рішеннями та в порядку ст. 56.1 ПКУ 21.11.2019 направило до Державної податкової служби України скаргу.

За результатами розгляду скарги було прийнято Рішення від 24.01.2020 № 3196/6/99-00-08-05-01, яким оскаржувані податкові повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

Не погоджуючись з оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями контролюючого органу позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості, нормативного та документально підтвердження.

Надаючи оцінку встановленим обставинам справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наступне.

Звертаючись із апеляційною скаргою, ГУ ДПС у Харківській області посилається на те, що у зв`язку з упередженим ставленням судді Заічко О.В. до відповідача та надання явної переваги позивачу, під час розгляду даної справи в Харківському окружному адміністративному суді відповідач заявив відвід судді. Однак, суддею порушено визначений законом порядок вирішення питання про відвід, що, на думку заявника апеляційної скарги, є підставою для скасування судового рішення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги в цій частині, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

З матеріалів справи встановлено, що ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 27.04.2021 у задоволенні заяви представника Головного управління ДПС у Харківській області про відвід головуючого судді у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрома" до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні заяви Головного управління ДПС у Харківській області про відвід головуючого судді у даній справі, суд першої інстанції виходив з того, що наведені у заяві доводи мають суб`єктивний характер, оскільки жодного прикладу вчинення дій головуючого судді, які б свідчили про його упередженість чи ставить під сумнів безсторонність судді, не наведено. При цьому, незгода із процесуальними рішеннями суду під час розгляду справи підлягає оскарженню у порядку, встановленому процесуальним законодавством.

З приводу вказаного, колегія суддів зазначає, що неупередженість складу суду досягається завдяки закріпленому в КАС механізму відводу судді (колегії суддів).

Відвід - це процесуальний інститут, що містить умови, за яких особа не може брати участі у конкретній справі. Відвід судді в адміністративному процесі як правова категорія - це висловлена в письмовій формі недовіра судді на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі внаслідок виявлення будь-якої особистої прихильності чи упередженості, заявлена учасником розгляду конкретної справи.

Право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 36 КАС України, суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 39 КАС України, відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

З матеріалів справи встановлено, що підставою для відводу судді стало відкриття суддею провадження по даній справі №520/7339/2020 за наявності підстав залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі. Крім того, головуючим суддею порушено строки розгляду справи.

Так, по справі №520/2197/2020 ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 02.07.2020 за клопотанням позивача залишено без розгляду позов ТОВ «Агрома» (податковий номер 24471767) до ГУ ДПС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень від 06.11.2019 № 1, №1, №1, №1, від 11.11.2019 №7, № 7, № 7, від 27.11.2019 №1.

Отже, на час проголошення ухвали про відкриття провадження по даній справі, а саме 23.06.2020, було відкрито провадження по справі № 520/2197/2020.

Відповідно до ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у провадженні цього або іншого суду є справа про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Отже, в порушення ст. 170 КАС України, головуючим суддею було відкрито провадження по справі №520/7339/2020.

Також, відповідачем подано клопотання про залишення позову без розгляду, в порядку ст. 240 КАС України, та звернено увагу суду на вищенаведені обставини, зокрема зазначено, що нормами ст. 240 КАС України передбачено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо після відкриття провадження судом встановлено, що позивачем подано до цього самого суду інший позов (позови) до цього самого відповідача відповідачів) з тим самим предметом та з однакових підстав і щодо такого позову позовів) на час вирішення питання про відкриття провадження у справі, що розглядається, не постановлена ухвала про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду.

Однак, ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 17.09.2020 у задоволенні клопотання про залишення позову без розгляду відповідачеві було відмовлено.

Крім того, провадження по даній справі було відкрито 23.06.2020. З моменту відкриття провадження і до подачі відповідачем заяви про відвід було призначено 5 судових засідань, жодне з яких не відбулося. Клопотання про залишення позову без розгляду було подано в день першого судового засідання 23.07.2020, а розглянуто лише 17.09.2020 в письмовому провадженні. Крім того, цією ж ухвалою від 17.09.2020, закрито підготовче провадження, яке жодного разу не відбулося.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що заявлені відповідачем підстави для відводу судді є обґрунтованими.

Також колегія суддів зазначає, що отримавши заяву представника відповідача про відвід про недовіру судді, суд першої інстанції порушив правила вирішення цього питання, визначені приписами КАС України.

Так, порядок вирішення заявленого відводу та самовідводу визначено статтею 40 КАС України.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 40 КАС України питання про самовідвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Питання про самовідвід вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

З матеріалів справи встановлено, що заява представника відповідача про відвід судді подана 05.10.2020, а наступне судове засідання було призначено на 15.10.2020.

Таким чином, враховуючи вимоги ч. 4 ст. 40 КАС України, розгляд вказаної заяви мав здійснюватися суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу.

При цьому, заява про відвід суддів подана представником відповідача 05.10.2020, а розглянута судом лише 27.04.2021.

Отже, при розгляді заяви представника відповідача про відвід судді, суд першої інстанції порушив правила вирішення цього питання, визначені приписами КАС України.

У пункті 16 розділу II доповіді Європейської комісії «За демократію через право» (Венеціанська комісія) від 4 квітня 2011 року № 512/2009, схваленій Комісією на 86-му пленарному засіданні 25-26 березня 2011 року «Верховенство права» (CDL-AD (2011) 003rev), вказано, що Rule of Law (верховенство права) є невід`ємною частиною будь-якого демократичного суспільства. У рамках цього поняття вимагається, щоб усі, хто наділений повноваженнями ухвалювати рішення, ставилися до кожного з виявом поваги, на основі рівності та розумності й відповідно до закону, і щоб кожен мав можливість оскаржити незаконність рішень у незалежному та безсторонньому суді, де кожен має бути забезпечений справедливими процедурами. Отже, предметом верховенства права є здійснення влади і стосунки між особою та державою. Пунктом 41 розділу IV визначено, що обов`язковими елементами верховенства права є, зокрема: законність, заборона свавілля та доступ до правосуддя, де законність - це принцип, який означає дотримання законів (пункт 42). Заборона свавілля полягає в тому, що деклараційні повноваження органами державної влади мають здійснюватися відповідно з принципом верховенства права, з яким є несумісне ухвалення несправедливих, необґрунтованих, нерозумних чи деспотичних рішень (пункт 52). Відзначено, що доступ до правосуддя полягає, зокрема, в тому, що роль судівництва є істотно важливою в державі, заснованій на верховенстві права. Судівництво є гарантом справедливості - основоположної цінності у державі, керованій правом.

У відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 317 КАС України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і підстави його відводу визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованими, якщо апеляційну скаргу обґрунтовано такою підставою.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.04.2021 підлягає обов`язковому скасуванню з підстав, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 317 КАС України.

Надаючи оцінку оскаржуваним податковим повідомленням рішенням Головного управління ДПС у Харківській області, колегія суддів виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що за результатами податкової перевірки, контролюючим органом зроблено висновки про порушення позивачем вимог п. 44.1, 44.3 та 44.6 ст. 44 ПК України, п.п. 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 10292927 грн та завищено від`ємне значення різниці між сумою податкових зобов`язань та податкового кредиту на загальну суму 290630 грн.

За наслідками встановлених порушень, контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 06.11.2019 № 1, відповідно до якого збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 10 292 927,00 грн та нараховано штрафні санкції на суму 5 146 463,50 грн та податкове повідомлення-рішення від 06.11.2019 № , відповідно до якого зменшено розмір від`ємного значення суми ПДВ на 290 630,00 грн.

Однак, колегія суддів зазначає про необґрунтованість вищевказаних висновків контролюючого органу, виходячи з наступного.

Податковий кодекс України є спеціальним законом з питань оподаткування та установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, визначені заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу.

Відповідно до положень пп. 14.1.36 ст. 14 ПК України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Мета отримання доходу як кваліфікуюча ознака господарської діяльності кореспондується з вимогою щодо наявності розумної економічної причини (ділової мети) під час здійснення господарської діяльності. Оскільки господарська діяльність складається із сукупності господарських операцій платника податку, які є формою здійснення господарської діяльності, то розумна економічна причина має бути наявною в кожній господарській операції. Лише в такому разі та чи інша операція може вважатись вчиненою в межах господарської діяльності платника податку та лише за таких умов платник має право на врахування в податковому обліку наслідків відповідних господарських операцій.

Таким чином, лише господарські операції, здійснені за наявності розумних економічних причин (ділової мети), є такими, що вчинені в межах господарської діяльності.

Згідно підпункту 14.1.231 п. 14.1 ст. 14 ПК України розумна економічна причина (ділова мета) - це причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Отже, будь-яка операція платника повинна бути спрямована на отримання позитивного економічного ефекту, тобто на приріст (збереження) активів платника (їх вартість), а так само створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому.

При цьому, економічний ефект не обов`язково повинен спостерігатися негайно після вчинення операції. Не виключено, що такий ефект настане в майбутньому, а також не виключено, що в результаті об`єктивних причин економічний ефект може не настати взагалі.

Так, відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1. статті 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з підпунктом а пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Пунктом 198.3 вказаної статті встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку, зокрема, з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (підпункт 198.6 цієї статті в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно із п.п.200.1, 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

При цьому, пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України встановлено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін. Положеннями п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, в свою чергу визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

За змістом наведених норм право платника податків на збільшення в податковому обліку сум податкового кредиту обумовлено юридичним складом, до якого входять такі юридичні факти, як придбання платником податку у інших платників цього податку товарів (послуг), призначених для використання в оподатковуваних операціях, що відповідають цілям господарської діяльності платника податку; підтвердження податковою накладною, виписаною постачальником - платником податку, митною декларацією (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 Податкового кодексу України) суми нарахованого (сплаченого) податку в ціні придбання товару (послуг).

При цьому, аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для визначення податкових зобов`язань мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку, при цьому для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Колегія суддів зазначає, що обов`язковою умовою виникнення у платника права на податковий кредит є реальне здійснення операцій з придбання товарів (послуг) з метою їх використання в оподатковуваних операціях, а також оформлення таких операцій всіма необхідними документами первинного бухгалтерського обліку.

Наявність формально оформлених (складених) первинних документів та/або сплати грошових коштів не може слугувати підставою для формування податкового кредиту за відсутності факту придбання товару.

Отже, сама по собі наявність або відсутність окремих документів не може бути підставою для висновків про відсутність господарської операції та відмови у формуванні податкового кредиту, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства у зв`язку з його господарською діяльністю.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

У відповідності до пункту 44.1 статті 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 р. №996-XIV (далі - Закон України №996-XIV), господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ документ, який містить відомості про господарську операцію; фінансова звітність - звітність, що містить інформацію про фінансовий стан та результати діяльності підприємства.

Згідно до ст. 3 Закону України №996-XIV, метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства.

Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Статтею 9 Закону України № 996-XIV визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Тобто, документальному підтвердженню підлягає одна із вищезазначених подій, і якщо дана подія оформлена первинним документом, що містить усі обов`язкові реквізити, визначені ч. 2 ст. 9 Закону України № 996-XIV, то дана обставина є належним доказом реальності господарської операції.

Відповідно до вимог п. 2.1 ст.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 р. за № 168/704 (в редакції, яка діяла на час спірних правовідносин), первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Верховний Суд неодноразово (зокрема, у постановах від 19.04.2019 у справі №803/236/15-а, від 21.10.2019 у справі №0540/7843/18-а, від 09.10.2020 у справі №826/11085/18) зазначав, що мета отримання доходу як кваліфікуюча ознака господарської діяльності кореспондує з вимогою щодо наявності розумної економічної причини (ділової мети) під час здійснення господарської діяльності. Оскільки господарська діяльність складається із сукупності господарських операцій платника податків, які є формою здійснення господарської діяльності, то розумна економічна причина має бути наявною в кожній господарській операції. Лише в такому разі та чи інша операція може вважатися вчиненою в межах господарської діяльності платника податку та лише за таких умов платник має право на врахування в податковому обліку наслідків відповідних господарських операцій. Зміст поняття розумної економічної причини (ділової мети) передбачає обов`язкову спрямованість будь-якої операції платника на отримання позитивного економічного ефекту, тобто на приріст (збереження) активів платника (їх вартість), а так само створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому.

Таким чином, в даному випадку дослідженню підлягає реальність господарських операцій, що є визначальною для встановлення податкових зобов`язань та виникнення права на податковий кредит, добросовісність дій платника податку, яка полягає у відповідності вчинених ним дій господарській меті, а також реальність усіх даних, наведених у документах, що надають право на податковий кредит.

Так, колегією суддів встановлено, що ТОВ «Агрома» протягом перевіряємого періоду мав фінансово-господарські відносини з поставки товарів та надання послуг з контрагентами ТОВ «Берест», ТОВ «ТЕХСЕРВІС», ТОВ «ЕФЕСТ ГРУП», ТОВ «ТРЕЙД ОЙЛ СЕРВІС», ТОВ «ХАРІНГ», ТОВ «МІЛАЙН ТРЕЙДІНГ», ТОВ «СХІДТРАНСГАЗ», ТОВ «АМ-ГРУП», ТОВ «Ларус Трейд ЛТД», ТОВ «СУМИ-ЦУКОР», ТОВ «СТЕН МЕЙД», ТОВ «СІГНЕТ-ЦЕНТР», ТОВ «СТАРОКОСТЯНТИНІВЦУКОР», ПП «АГРО-ЕКСПРЕС-СЕРВІС», ТОВ «ОЛЕКСАНДРІЙСЬКИЙ ЦУКРОВИЙ ЗАВОД», ТОВ «АЛЬВІН ЛТД», ТОВ «ТД УКРАГРОПРОД», ПП «ЦУКРОВИК-АГРО», ТОВ «ПАНДА», ТОВ «ЮЗЕФО-МИКОЛАЇВСЬКА АГРАРНО-ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ», ТОВ «ПК «ЗОРЯ ПОДІЛЛЯ», ТОВ «ПІК І К», ПМП «ФІРМА «ДЕМАРКЕТ Б-ХХ», ТОВ «АЗОТФОСТРЕЙД», ТОВ «ВАРІАНТ ОЙЛ», ПП «МЕТЕКС».

По взаємовідносинах з ТОВ «Берест» () позивачем надано договір про надання послуг №14/11/16 від 14.11.2016р., згідно умов якого позивачу надано послуги з обробки земельної ділянки, яка належить ТОВ «Агрома».

Виконання умов вказаного договору підтверджується специфікаціями, додатковою угодою, актами надання послуг №30 від 30.11.2016 на суму 1044000,00 грн. з ПДВ, №4 від 30.03.2017 на суму 300000,00 грн. з ПДВ, №18 від 30.09.2017 на суму 300000,00 грн. з ПДВ, №21 від 03.10.2017 на суму 300000,00 грн. з ПДВ, №22 від 15.10.2017 на суму 196000,00 грн. з ПДВ, №26 від 25.10.2017 на суму 360000,00 грн. з ПДВ, №43 від 30.09.2018 на суму 1200000,00 грн. з ПДВ, сформованими та зареєстрованими податковими накладними № 11 від 30.11.2016 на суму 1044000,00 грн.; №2 від 30.03.2017 на суму 300000,00 грн.; №2 від 30.09.2017 на суму 300000,00 грн.; №4 від 03.10.2017 на суму 300 000,00 грн.; №10 від 15.10.2017 на суму 196000,00 грн.; №6 від 25.10.2017 на суму 360000,00 грн.; №2 від 25.09.2018 та розрахунок коригування №5 від 30.09.2018 на суму 1200000,00 грн.; № 1 від 14.11.2018 на суму 32400,00 грн., квитанцією про прийняття податкових накладних Автоматизованою системою «Єдине вікно подання електронних документів», актами використання пального (т. 3 а.с. 16-49).

Посилання відповідача на недоліки оформлення актів надання послуг не спростовують господарських операцій, оскільки підтверджуються іншими документами та відповідають їм, а саме специфікаціями, які за умовами п. 1.2 Договору є невід`ємною частиною договору та складені до кожного акту наданих послуг. В специфікаціях, зокрема, зазначено вид послуги, площа земельної ділянки, що обробляється.

Також колегія суддів вважає необґрунтованими доводи контролюючого органу про непідтвердження позивачем надання ТОВ «Агрома» виконавцю для виконання послуг з обробки земельної ділянки обладнання та паливно-мастильних матеріалів, оскільки під час перевірки відповідачем встановлено наявність у позивача основних засобів для здійснення сільгоспробіт та проведення списання палива у відповідності до норм використання палива. Будь-яких порушень по списанню та обліку палива, а також по обліку чи використанню обладнання, відповідачем не встановлено. Крім того, за умовами п. 1.3 Договору встановлено, що виконавець надає послуги з обробки земельної ділянки з використанням обладнання та паливно-мастильних матеріалів замовника або власних.

Також, по взаємовідносинах з ТОВ «Берест» () позивачем надано договір купівлі-продажу №14/11/18-2 від 14.11.2018, згідно з умовами якого ТОВ «Берест» зобов`язувалось поставити у власність ТОВ «Агрома» «дуб рустик 600*90*15».

Вказана господарська операція підтверджується видатковою накладною №53 від 14.11.2018 на суму 32400,00 грн., в тому числі ПДВ 5400,00 грн., товарно-транспортною накладною №132 від 14.11.2018, а також податковою накладною № 1 від 14.11.2018 на суму 32400,00 грн., карткою рахунку 631 (т. 3 а.с. 50-74).

Зазначені відповідачем недоліки товарно-транспортних накладних (не заповнено окремі графи) та відсутність документів складського обліку не спростовують господарської операції, оскільки із змісту товарно-транспортних накладних можна точно встановити постачальника, отримувача товару, такі дані відповідають умовам договору та первинним документам. Крім того, позивач пояснив, що облік складського зберігання ним здійснюється за видатковими накладними. Факт зберігання товарів на складі підтверджується актом інвентаризації. Таким, чином відсутні підстави вважати господарську операцію нереальною.

По взаємовідносинах з ТОВ «ТЕХСЕРВІС» () щодо поставки товару, а саме - електричного двигуна 15/1000 MTF312-6 1001 у кількості 1 шт. на суму 10800,00 грн. (в тому числі ПДВ 1800,00 грн.) позивачем надано видаткову накладну №112 від 18.05.2017, податкову накладну № 6 від 15.05.2017, квитанцію про прийняття податкової накладної Автоматизованою системою «Єдине вікно подання електронних документів» ДФС України, оборотно-сальдову відомість, платіжне доручення №1178 на суму 10800,00 грн. (т. 3 а.с.75-108)

Отже, господарська операція оформлена належним чином посвідченими документами, відповідає діловій меті підприємства та є реальною.

Колегія суддів відхиляє доводи контролюючого органу про відсутність письмового Договору поставки у формі єдиного документу, оскільки поставка електричного двигуна 18.05.2017 відбувалась у спрощений спосіб договору поставки за виставленим рахунком та оплаченим 15.05.2017 рахунком згідно платіжного доручення. Таким чином, до моменту поставки товару сторони узгодили істотні умови виконання цього договору.

По взаємовідносинах з ТОВ «ЕФЕСТ ГРУП» щодо поставки товару позивачем надано Договір поставки №15/02-2017 від 15.02.2017, видаткові накладні №59 від 17.10.2017, №60 від 17.10.2017, №61 від 17.10.2017, №62 від 17.10.2017, №63 від 17.10.2017, №64 від 18.10.2017, №83 від 26.10.2017, №84 від 26.10.2017, податкові накладні №42 від 17.10.2017;№43 від 17.10.2017;№44 від 17.10.2017;№45 від 17.10.2017;№46 від 17.10.2017;№2 від 18.10.2017;№1 від 26.10.2017;№2 від 26.10.2017, квитанцію про прийняття податкових накладних Автоматизованою системою «Єдине вікно подання електронних документів» ДФС України, платіжні доручення №1420 від 16.11.2017, 1425 від 17.11.2017, 1437 від 22.11.2017, 1438 від 22.11.2017, 1455 від 01.12.2017, №1457 від 06.12.2017, договір відповідального зберігання від 01.11.2017 року № 01/11/17-1з (т. 3 а.с. 109-148).

У подальшому товар було передано на відповідальне зберігання до ТОВ «Євро Меблі» відповідно до договору відповідального зберігання від 01.11.2017 року № 01/11/17-1з, наявного в матеріалах справи.

Отже, господарська операція підтверджується первинним та іншими документами у повному обсязі. Посилання відповідача на відсутність у покупця довіреності на отримання товару товарно-матеріальних цінностей не спростовує реальності здійснення господарської операції. Позивачем надано пояснення, що довіреність передано постачальнику при отриманні товару, що відповідає звичайному способу отримання товарно-матеріальних цінностей.

По взаємовідносинах з ТОВ «ТРЕЙД ОЙЛ СЕРВІС» () позивачем надано Договір поставки нафтопродуктів (скрапленого газу) № 52-25/04, видаткові накладні №84 від 26.04.2018 газ вуглеводний скраплений ) у кількості 17,78 т на суму 373 380,00 грн. в т.ч. ПДВ 62230,00 грн.; №86 від 27.04.2018 газ вуглеводний скраплений ) у кількості 18,83 т на суму 395430,00 грн. в т.ч. ПДВ 65905,00 грн.; №88 від 29.04.2018 газ вуглеводний скраплений ) у кількості 19,47 т на суму 406923,00 грн. в т.ч. ПДВ 67 820,50 грн.;№1112 від 10.10.2018 газ вуглеводний скраплений ) у кількості 17,28 т на суму 452736,00 грн. в т.ч. ПДВ 75456,00 грн.;№1155 від 16.10.2018 газ вуглеводний скраплений ) у кількості 15,02 т на суму 405540,00 грн. в т.ч. ПДВ 67590,00 грн.; №1157 від 17.10.2018 газ вуглеводний скраплений та ) у кількості 15,552 т та 2,788 т на загальну суму 493346,00 грн. в т.ч. ПДВ 82224,33 грн.; №1169 від 19.10.2018 газ вуглеводний скраплений ) у кількості 16,48 т на суму 456496,00 грн. в т.ч. ПДВ 76 082, 67 грн.; №1174 від 20.10.2018 газ вуглеводний скраплений ) у кількості 14,96 т на суму 414392,00 грн. в т.ч. ПДВ 69065,33 грн.;№1198 від 25.10.2018 газ вуглеводний скраплений )у кількості 11 т на суму 302500,00 грн. в т.ч. ПДВ 50416,67 грн.;№1212 від 27.10.2018 газ вуглеводний скраплений та ) у кількості 10,66 т та 2,98 т на суму 372 372,00 грн. в т.ч. ПДВ 62062,00 грн.; №1219 від 29.10.2018 газ вуглеводний скраплений та ) у кількості 10,68 т та 4,06 т на суму 402402,00 грн. в т.ч. ПДВ 67067,00 грн.; №1227 від 30.10.2018 газ вуглеводний скраплений та ) у кількості 10,76 т та 4,44 т на суму 413440,00 грн. в т.ч. ПДВ 68 906,67 грн.; №1233 від 01.11.2018 газ вуглеводний скраплений ) у кількості 12,9 т на суму 347010,00 грн. в т.ч. ПДВ 57835,00 грн.; №1239 від 02.11.2018 газ вуглеводний скраплений ) у кількості 14,9 т на суму 400810,00 грн. в т.ч. ПДВ 66 801,67 грн.; №1245 від 03.11.2018 газ вуглеводний скраплений ) у кількості 16,68 т на суму 437016,00 грн. в т.ч. ПДВ 72836,00 грн.; №1250 від 04.11.2018 газ вуглеводний скраплений ) у кількості 11,89 т на суму 311518,00 грн. в т.ч. ПДВ 51 919,67 грн.; №1254 від 04.11.2018 газ вуглеводний скраплений , та ) у кількості 0,133 т, 3,352 т та 0,993 т відповідно на суму 117323,60 грн. в т.ч. ПДВ 19553,94 грн.; №1256 від 05.11.2018 газ вуглеводний скраплений та ) у кількості 7,855 т та 2,386 т відповідно на суму 263074,20 грн. в т.ч. ПДВ 43845,70 грн.; №1271 від 07.11.2018 газ вуглеводний скраплений ) у кількості 15,38 т на суму 387576,00 грн. в т.ч. ПДВ 64596,00 грн.; №1277 від 08.11.2018 газ вуглеводний скраплений ) у кількості 8,32 т на суму 207168,00 грн. в т.ч. ПДВ 34528,00 грн.; №1285 від 09.11.2018 газ вуглеводний скраплений ) у кількості 1,093 т на суму 27215,70 грн. в т.ч. ПДВ 4 535,95 грн.; №1299 від 11.11.2018 газ вуглеводний скраплений ) у кількості 5,392 т на суму 131564,80 грн. в т.ч. ПДВ 21927,47 грн.; №1303 від 13.11.2018 газ вуглеводний скраплений ) у кількості 4,471 т на суму 107304,00 грн. в т.ч. ПДВ 17884,00 грн.; №1310 від 14.11.2018 газ вуглеводний скраплений ) у кількості 9,955 т та 9,065 т на суму 468527,20 грн. в т.ч. ПДВ 78087,86 грн.; №1308 від 14.11.2018 газ вуглеводний скраплений ) у кількості 5,92 т на суму 139120,00 грн. в т.ч. ПДВ 23186,67 грн.; №1373 від 26.11.2018 газ вуглеводний скраплений ) у кількості 14,34 т на суму 293 970,00 грн. в т.ч. ПДВ 48 995,00 грн.;№1380 від 27.11.2018 газ вуглеводний скраплений ) у кількості 11,036 т на суму 266 147,50 грн. в т.ч. ПДВ 37 691,25 грн.; податкові накладні №38 від 24.04.2018; №40 від 26.04.2018; №42 від 27.04.2018; №44 від 27.04.2018; №45 від 29.04.2018; №59 від 10.10.2018; №94 від 16.10.2018; №100 від 17.10.2018; №113 від 19.10.2018; №114 від 19.10.2018; №129 від 22.10.2018; №141 від 25.10.2018; №157 від 27.10.2018; №163 від 29.10.2018; №172 від 30.10.2018; № 4 від 01.11.2018; №12 від 02.11.2018; №18 від 04.11.2018; №9 від 02.11.2018; №20 від 05.11.2018; №28 від 05.11.2018; №150 від 26.11.2018; №151 від 27.11.2018.; квитанції про прийняття податкових накладних Автоматизованою системою «Єдине вікно подання електронних документів» ДФС України, картку рахунку 631, копії платіжних доручень №132 від 02.11.2018, №134 від 05.11.2018, №16 від 26.04.2018, №18 від 27.04.2018, №125 від 31.10.2018; товарно-транспортні накладні №Р84 від 26.04.2018; №84 від 26.04.2018; №86 від 27.04.2018; №Р86 від 27.04.2018; №88 від 29.04.2018; №Р88 від 29.04.2018; №1112 від 10.10.2018; №1155 від 16.10.2018; №1157 від 17.10.2018; №1169 від 19.10.2018; №1174 від 20.10.2018; №1198 від 25.10.2018; №1212 від 27.10.2018; №1219 від 29.10.2018; №1227 від 30.10.2018; №1233 від 01.11.2018; №1239 від 02.11.2018; №1245 від 03.11.2018; №1254 від 04.11.2018; №1250 від 04.11.2018; №1256 від 05.11.2018; №1271 від 07.11.2018; №1277 від 08.11.2018; №1285 від 09.11.2018; №1299 від 11.11.2018; №1303 від 13.11.2018; №1310 від 14.11.2018; №1308 від 14.11.2018; №1373 від 26.11.2018; №1380 від 27.11.2018; паспорти (сертифікати) якості, (т. 4 а.с. 22-175).

Позивач надав пояснення, що придбаний у ТОВ «ТРЕЙД ОЙЛ СЕРВІС» газ скраплений був використаний в господарській діяльності Товариства, а саме: для сушки зернових культур та опалення, надав докази придбання зерносушарки та опалювальних котлів та наявності їх у складі основних засобів позивача (т. 4 а.с. 176-250, т. 5 а.с. 1-199).

Недоліки в оформленні товаро-транспортних накладних, які стосуються моделі та типу автомобілів та причіпів/напівпричіпів, не можуть слугувати підставою для висновків про відсутність господарських операцій, оскільки з інших даних випливає, що фактичний рух активів та зміни у власному капіталі відбулися.

Посилання відповідача на відсутність документальних підтверджень навантаження, розвантаження та зберігання отриманого від ТОВ «ТРЕЙД ОЙЛ СЕРВІС» скрапленого газу спростовується поясненнями позивача, що скраплений газ постачався в спеціалізованих ємкостях, які стаціонарно розташовувались на платформах-причепах. Протилежного відповідачем не доведено, у зв`язку з чим суд не може на підставі непідтвердженої інформації контролюючого органу визнати господарську операцію нереальною.

По взаємовідносинах з ТОВ «ХАРІНГ» () позивачем надано Договір поставки товару (газобетон, гіпсокартон та ін.) №2708/1 від 27.08.2018р., №117 та №118 від 27.08.2018 та №124 від 29.08.2019 на суму 140033,00 грн. (в т.ч. ПДВ 23383,83 грн.), 176302.38 грн. (в т.ч. ПДВ 29383,73 грн.) та 183699,26 грн. (в т.ч. ПДВ 30 616,54 грн.), товарно-транспортні накладні № Р117 від 27.08.2018; № Р118 від 27.08.2018;№ Р118/2 від 27.08.2018;№ Р124 від 29.08.2018; № Р124 від 29.08.2018, платіжні доручення від 18.09.2018 № 61; від 18.09.2018 № 62; податкові накладні №11, 12 від 27.08.2018 та №4 від 29.08.2018, квитанції про прийняття податкових накладних Автоматизованою системою «Єдине вікно подання електронних документів» ДФС України, оборотно-сальдову відомість (т. 5 а.с. 200-231).

Посилання відповідача на відсутність документальних підтверджень здійснення навантажувально-розвантажувальних робіт при придбані товару не може бути самостійною підставою визнання господарської операції нереальною, оскільки такі документи не є первинними, а з інших даних вбачається, що фактичний рух активів та зміни у власному капіталі позивача відбулися.

Факт придбання товарів у ТОВ «ХАРІНГ» із метою їх використання в господарській діяльності Товариства підтверджено належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Отриманий у ТОВ «ХАРІНГ» товар перебував на складі підприємства, а також був частково використаний для власних господарських потреб, що підтверджується документально.

По взаємовідносинах з ТОВ «МІЛАЙН ТРЕЙДІНГ» () позивачем надано Договір поставки товару (двері металеві, замок вирізний та ін.) №1909/2018 від 19.09.2018р., видаткові накладні №1810/3 від 18.10.2018; №1810/4 від 18.10.2018; №1810/5 від 18.10.2018; №1810/7 від 18.10.2018; №1810/8 від 18.10.2018; №1810/9 від 18.10.2018;№1810/10 від 18.10.2018; №1810/13 від 18.10.2018; №1810/14 від 18.10.2018; №1810/15 від 18.10.2018; №1910/2 від 19.10.2018; №2210/1 від 22.10.2018; №2410/2 від 24.10.2018; №2410/3 від 24.10.2018; №2410/4 від 24.10.2018; №2510/1 від 25.10.2018; №2510/4 від 25.10.2018; №2510/7 від 25.10.2018; №2610/4 від 26.10.2018; №2610/6 від 26.10.2018; №2610/7 від 26.10.2018; №211/3 від 02.11.2018; №211/4 від 02.11.2018; №511/2 від 05.11.2018; №1511/2 від 15.11.2018; №2712/13 від 27.12.2018, товарно-транспортні накладні:№ 1810/1 від 18.10.2018;№ 1810/2 від 18.10.2018;№ 1810/3 від 18.10.2018;№ 1810/4 від 18.10.2018;№ 1910/1 від 19.10.2018;№ 2210/1 від 22.10.2018;№ 2410/1 від 24.10.2018;№ 2510/1 від 25.10.2018;№ 2610/1 від 26.10.2018;№ 0211/1 від 02.11.2018;№ 0511/1 від 05.11.2018;№ 1511/1 від 15.11.2018;№ 2712/1 від 27.12.2018, податкові накладні №99, 100, 105, 109, 110, 111 з кориг, 112, 113, 114, 115, 116, 117, 118, 119, 120 від 18.10.2018, квитанції про прийняття податкових накладних Автоматизованою системою «Єдине вікно подання електронних документів» ДФС України, рахунки на оплату товару №479 від 20.09.2018, №553від 28.09.2018, №541 від 28.09.2018, №678 від 18.10.2018, №636 від 10.10.2018, №650 від 12.10.2018; №646 від 11.10.2018, №643 від 11.10.2018, №644 від 11.10.2018, №653 від 12.10.2018, №651 від 12.10.2018, №652 від 12.10.2018, №642 від 11.10.2018, №682 від 18.10.2018, №678 від 18.10.2018, №624 від 09.10.2018, №624 від 09.10.2018, №650 від 12.10.2018, платіжні доручення від 18.10.2018 №1808, 1810, 1811, 1812, 1814, 1815, 1816, 1817, 1818, 1819, 1820, відомості по рахунку/картки рахунку 1521, 205, 209, 6442, 631,оборотно-сальдову відомість по рахунку, докази часткового використання товарів у господарській діяльності (акти ремонту господарським способом, видаткові накладні) (т. 8 а. с. 221-250, т. 9 а.с. 1 -92).

Посилання контролюючого органу про відсутність довіреностей на отримання товару спростовується тим, що видаткові накладні від імені Товариства були підписані директором Товариства - Протопоповою К.Е., тобто особою, яка відповідно до ст. 65 Господарського кодексу України має повноваження діяти від імені підприємства без довіреності.

Посилання відповідача на відсутність документальних підтверджень здійснення навантажувально-розвантажувальних робіт при придбані товару не може бути самостійною підставою визнання господарської операції нереальною, оскільки такі документи не є первинними, а з інших даних вбачається, що фактичний рух активів та зміни у власному капіталі позивача відбулися.

По взаємовідносинах з ТОВ «СХІДТРАНСГАЗ» () позивачем надано видаткову накладну №183 від 29.12.2018, що відображає поставку газу скрапленого ) у кількості 9,47 т на загальну суму 143 944,00 грн., в тому числі ПДВ 23 990,67 грн. на користь позивача, платіжні доручення №1934 від 25.01.2019 та №36 від 22.11.2018, товарно-транспортну накладну №183 від 29.12.2018, податкові накладні №55 від 22.11.2018 та №30 від 29.12.2018, квитанції про прийняття податкових накладних Автоматизованою системою «Єдине вікно подання електронних документів» ДФС України, докази оприбуткування (картку рахунку) (т. 9 а.с. 93-103) .

Посилання відповідача на відсутність документальних підтверджень здійснення навантажувально-розвантажувальних робіт при придбані товару не може бути самостійною підставою визнання господарської операції нереальною, оскільки такі документи не є первинними, а з інших даних вбачається, що фактичний рух активів та зміни у власному капіталі позивача відбулися. Крім того, позивачем надано пояснення, що скраплений газ постачався в спеціалізованих ємностях, які стаціонарно розташовані на платформах-причепах. Протилежного відповідачем не доведено, у зв`язку з чим суд не може на підставі припущень контролюючого органу визнати господарську операцію нереальною.

Укладення договору з ТОВ «СХІДТРАНСГАЗ» у спрощений спосіб в порядку ст. 181 Господарського кодексу України не є підставою висновків про відсутність господарської операції, оскільки відсутність письмового договору у формі єдиного документу не спростовує наявність між сторонами господарських відносин з поставки товару, які підтверджуються наданими позивачем документами.

Наявність помилок при оформленні товарно-транспортних накладних не вказує на відсутність операції, оскільки помилки в оформленні документів не є підставою для таких висновків, оскільки з інших даних випливає, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях позивача відбулися.

Позивач надав пояснення, що отриманий газ скраплений був використаний в господарській діяльності Товариства, а саме: для сушки зернових культур та опалення, надав докази придбання зерносушарки та опалювальних котлів та наявності їх у складі основних засобів позивача.

З огляду на вищевикладене, суд не вбачає підстав для висновку про нереальність вказаної господарської операції.

По взаємовідносинах з ТОВ «АМ-ГРУП» () позивачем надано Договір поставки товару (фракція газойлево-гудронова легка) №357 від 19.12.2018, видаткову накладну №165 від 21.12.2018, платіжні доручення №1905 від 21.12.2018, №1905 від 21.12.2018, податкову накладну 149 від 21.12.2018 (т. 9 а.с. 114-128)

Посилання відповідача на відсутність документальних підтверджень, щодо заправлення тракторів дизельним паливом з додаванням газойлево-гудронової фракції спростовується поясненнями позивача та наданими позивачем актами списання палива (у т.ч. фракції газойлево-гудронової).

Посилання відповідача на відсутність ПІБ та посади отримувача у видатковій накладній спростовується поясненнями позивача, що видаткову накладну було підписано директором, та ідентичністю підпису у видатковій накладній та інших документах з підписом директора. Відповідачем не надано доказів, що підпис у видатковій накладній не належить директору товариства.

Отже, позивачем доведено факт придбання товару, а також навіть використання його в своїй господарській діяльності.

По взаємовідносинах з ТОВ «Ларус Трейд ЛТД» () позивачем надано Договір поставки товару (цукор-пісок) № ЛД 67 від 19.10.2016, копії видаткових накладних №392 від 23.11.2016 на суму 42900,00 грн. (в т.ч. ПДВ 7150,00 грн.), №304 від 10.11.2016 на суму 140000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 23333,33 грн.), товарно-транспортних накладних №304 від 10.11.2016, №392 від 23.11.2016, а також Сертифікат відповідності товару ДСТУ серії ХА №062444 дійсний з 8 жовтня 2016 року по 24 вересня 2017 року, податкові накладні № 132 від 21.10.2016 на суму 138000,00 грн.;№133 від 24.10.2016 на суму 2000,00грн.; №169 від 23.11.2016 на суму 42900,00 грн., квитанції про прийняття податкових накладних Автоматизованою системою «Єдине вікно подання електронних документів» ДФС України, картку рахунку 631, платіжні доручення № 884 від 21.10.2016 на суму 138 000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 23 000,00грн.) та №888 від 24.10.2016 на суму 2 000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 333,33 грн.), докази передачі товару на відповідальне зберігання (договір №01/11/17-1з від 01.11.2017 та акти) (т. 2 а.с.246-250, т. 3 а.с. 1 -15).

В акті перевірки відповідач зазначає про нереальність господарської операції через недоліки ТТН та відсутність доказів навантаження, розвантаження товару.

Колегія суддів зазначає, що вказані обставини не можуть бути самостійною та достатньою підставою для визнання господарської операції нереальною, оскільки позивачем надано первинні та інші документи, які відображають факт придбання товару, оплати, оприбуткування, зберігання. Крім того, документи щодо навантаження та розвантаження товару не є первинними. Відповідачем не зазначено, якими саме документами відповідно до законодавства позивач мав підтвердити навантаження та розвантаження товару.

Отже, висновки контролюючого органу про нереальність господарської операції є безпідставними.

По взаємовідносинах з ТОВ «СУМИ-ЦУКОР» () позивачем надано видаткові накладні:№362 від 09.11.2017 на загальну суму 230000,04 грн., в тому числі ПДВ 38333,41 грн.;№388 від 12.11.2017 на загальну суму 276000,48 грн., в тому числі ПДВ 46 000,08 грн.;№389 від 12.11.2017 на загальну суму 270000,00 грн., в тому числі ПДВ 45 000,00 грн.;№398 від 13.11.2017 на загальну суму 247500,00 грн., в тому числі ПДВ 41250,00 грн.;№434 від 14.11.2017 на загальну суму 382500,00 грн., в тому числі ПДВ 63 750,00 грн., товарно-транспортні накладні № Р362/1 від 09.11.2017;№ Р362/2 від 09.11.2017;№ Р388/1 від 12.11.2017;№ Р388/2 від 12.11.2017;№ Р389/1 від 12.11.2017;№ Р389/2 від 12.11.2017;№ Р398/1 від 13.11.2017;№ Р398/2 від 13.11.2017;№ Р434/1 від 14.11.2017;№ Р434/2 від 14.11.2017;№Р434/3 від 09.11.2017, платіжні доручення №1391 від 30.10.2017, №1393 від 31.10.2017 та №1400 від 03.11.2017, картку рахунку 631, податкові накладні: №121 від 30.10.2017, №127 від 31.10.2017, №20 від 03.11.2017, №126 від 20.12.2017, квитанції про прийняття податкових накладних Автоматизованою системою «Єдине вікно подання електронних документів» ДФС України (т. 3 а.с. 149 -183).

Відсутність письмового підписано Договору поставки у формі єдиного документу, не спростовує наявність між сторонами господарських відносин з поставки товару, які підтверджуються перерахованими вище документами.

Позивачем надано пояснення, що довіреність на отримання товару була передана постачальнику при здійсненні господарської операції. Отриманий товар було передано на зберігання згідно договору №01/11/17-1з від 01.11.2017.

Посилання відповідача на те, що ТОВ «СУМИ-ЦУКОР» за листопад 2017 року не включено до складу податкових зобов`язань ПДВ у розмірі 150000,00 грн., не спростовує реальності господарської операції, а така обставина не може впливати на позивача, оскільки законодавство України не ставить в залежність виникнення у платника податку на додану вартість права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб`єктом господарювання. Якщо контрагент не виконав свого зобов`язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи.

Отже, висновки контролюючого органу про нереальність господарської операції є безпідставними.

По взаємовідносинах з ТОВ «СТЕН МЕЙД» () позивачем надано видаткові накладні № 321, № 322 та № 323 від 28.11.2017, товарно-транспортну накладну № 46 від 28.11.2017, податкові накладні № 5, №6 та №7 від 28.11.2017, платіжні доручення № 1459 від 07.12.2017 на суму 150000,00 грн;№ 1461 від 08.12.2017 на суму 100000,00 грн;№1470 від 13.12.2017 на суму 300029,55 грн;№1471 від 14.12.2017 на суму 249842,82 грн.;№1472 від 14.12.2017 на суму 150000,00 грн;№1527 від 25.01.2018 на суму 150000,00 грн.;№1528 від 25.01.2018 на суму 199973,46 грн.;№ 1529 від 25.01.2018 на суму 50000,00 грн;№1544 від 08.02.2018 на суму 49842,82 грн.;№ 1545 від 08.02.2018 на суму 200000,00 грн., картку рахунку 631, докази передачі товару на зберігання (договір №01/11/17-1з від 01.11.2017) (т. 3 а. с. 184-207).

Доводи відповідача про нереальність господарської операції через відсутність письмового договору та наявність помилок при складанні документів не дає підстав для такого висновку, оскільки з вказаних вище документів у сукупності випливає, що фактичний рух активів та зміни у власному капіталі позивача відбулися.

Отже, висновки контролюючого органу про нереальність господарської операції є безпідставними.

У подальшому, отриманий товар був переданий на відповідальне зберігання на підставі Договору відповідального зберігання №01/11/17-1з від 01.11.2017, укладеного позивачем з ТОВ «Євромеблі». Перебування товару на відповідальному зберіганні підтверджується відомостями інвентаризації, актами приймання-передачі товару, проведеною звіркою у зберігача та не заперечується відповідачем.

По взаємовідносинах з ТОВ «СІГНЕТ-ЦЕНТР» () позивачем надано платіжне доручення №1398 від 02.11.2017, видаткову накладну №1229 від 02.11.2017 (поставка цукру в мішках), товарно-транспортну накладну № 72819 від 09.11.2017, податкову накладну №9 та квитанцію № 1 від 15.11.2017, докази зберігання товару (№01/11/17-1з від 01.11.2017 з додатками) (т. 3 а.с. 208-215).

Вказаними документами підтверджується реальність господарської операції у відповідності до вимог чинного законодавства.

Відповідачем не спростовано змісту та достовірності первинних та інших документів, а також не доведено використання товару у негосподарській діяльності позивача.

По взаємовідносинах з ТОВ «СТАРОКОСТЯНТИНІВЦУКОР» () позивачем надано видаткові накладні: №2600 від 29.11.2017 на загальну суму 243 320,00 грн., в тому числі ПДВ 40 553,33 грн.;№2723від 05.12.2017 на загальну суму 243 320,00 грн., в тому числі ПДВ 40 553,33 грн.;№2724 від 05.12.2017 на загальну суму 243 320,00 грн., в тому числі ПДВ 40 553,33 грн.;№2788 від 07.12.2017 на загальну суму 243 320,00 грн., в тому числі ПДВ 40 553,33 грн., товарно-транспортні накладні № Р2600/1 від 29.11.2017;№ Р2600/2 від 29.11.2017;№ Р2723/1 від 05.12.2017;№ Р2723/2 від 05.12.2017;№ Р2724/1 від 05.12.2017;№ Р2724/2 від 05.12.2017;№ Р2788/1 від 07.12.2017;№ Р2788/2 від 07.12.2017, податкову накладну №173 від 24.11.2017р. та квитанція про її прийняття Автоматизованою системою «Єдине вікно подання електронних документів» ДФС України, платіжне доручення №1442 від 24.12.2017, докази зберігання товару (№01/11/17-1з від 01.11.2017 з додатками) (т. 3 а.с. 216-240).

Твердження відповідача про нереальність господарської операції через відсутність письмового договору та довіреності на отримання товару не дає підстав для такого висновку, оскільки з вказаних вище документів у сукупності випливає, що фактичний рух активів та зміни у власному капіталі позивача відбулися. Позивачем надано пояснення, що довіреність на отримання товару була передана постачальнику при здійсненні господарської операції, що відповідає змісту такої операції.

Отже, висновки контролюючого органу про нереальність господарської операції є безпідставними.

По взаємовідносинах з ПП «АГРО-ЕКСПРЕС-СЕРВІС» () позивачем надано Договір поставки товару (цукор) (№12/12/17-3-11 від 12.12.2017, видаткові накладні:№РН-0001033 від 13.12.2017;№РН-1001127 від 04.12.2017;№РН-1001137 від 05.12.2018;№РН-1001180 від 08.12.2018;№РН-1001212 від 11.12.2018;№РН-1001248 від 14.12.2018, товарно-транспортні накладні №РН3-МР00007407 від 13.12.2018, ТТН №РН3-МР00007054 від 04.12.18, податкові накладні №11212 від 12.12.2017, №11301 від 13.12.2017, №10403 від 04.12.2018, платіжні доручення №1467 від12.12.2017, №1469 від 13.12.2017, №1867 від 04.12.2018, докази зберігання товару (№01/11/17-1з від 01.11.2017 з додатками) (т. 3 а.с. 241-250, т. 4 а.с. 1-11).

Вказаними документами підтверджується реальність господарської операції у відповідності до вимог чинного законодавства.

Відповідачем не спростовано змісту та достовірності первинних та інших документів, а також не доведено використання товару у негосподарській діяльності позивача.

По взаємовідносинах з ТОВ «ОЛЕКСАНДРІЙСЬКИЙ ЦУКРОВИЙ ЗАВОД» позивачем надано видаткову накладну № 2612 від 26.12.2017, податкову накладну № 253 від 26.12.2017, товарно-транспортні накладні № Р2612/1 від 26.12.2017, № 2612/2 від 26.12.2017, оборотно-сальдову відомість, платіжні доручення №1506 від 26.12.2017 на суму 100000,00 грн.; №1507 від 26.12.2017 на суму 146400,00 грн, докази зберігання товару (№01/11/17-1з від 01.11.2017 з додатками) (т. 4 а.с. 12-21).

Відсутність письмового підписано Договору поставки у формі єдиного документу, не спростовує наявність між сторонами господарських відносин з поставки товару, які підтверджуються перерахованими вище документами.

Вказаними документами підтверджується реальність господарської операції у відповідності до вимог чинного законодавства.

Відповідачем не спростовано змісту та достовірності первинних та інших документів, а також не доведено використання товару у негосподарській діяльності позивача.

По взаємовідносинах з ТОВ «АЛЬВІН ЛТД» () позивачем надано Договір поставки (продуктів харчування) №2809/1 від 28.09.2018, №1528 від 28.09.2018 на загальну суму з ПДВ 11 318,08 грн.; №1527 від 28.09.2018 на загальну суму з ПДВ 125 421,17 грн.; №1525 від 28.09.2018 на загальну суму з ПДВ 30 767,04 грн.; №1513 від 28.09.2018 на загальну суму з ПДВ 58 680,00 грн.; №1511 від 28.09.2018 на загальну суму з ПДВ 22 116,00 грн.; №1509 від 28.09.2018 на загальну суму з ПДВ 167 640,60 грн.; №1508 від 28.09.2018 на загальну суму з ПДВ 14 999,04 грн.; №1507 від 28.09.2018 на загальну суму з ПДВ 48 982,32 грн.; №1506 від 28.09.2018 на загальну суму з ПДВ 45 758,16 грн.; №1505 від 28.09.2018 на загальну суму з ПДВ 124 320,00 грн.; №1535 від 02.10.2018 на загальну суму з ПДВ 192 536,16 грн.;№1536 від 02.10.2018 на загальну суму з ПДВ 57 469,02 грн.;№1547 від 03.10.2018 на загальну суму з ПДВ 48 398,40 грн.; №1546 від 03.10.2018 на загальну суму з ПДВ 36 668,88 грн.; №1544 від 03.10.2018 на загальну суму з ПДВ 87 908,10 грн.; №1541 від 03.10.2018 на загальну суму з ПДВ 125 524,08 грн.; №1540 від 03.10.2018 на загальну суму з ПДВ 72 897,41 грн.; №1539 від 03.10.2018 на загальну суму з ПДВ 70 185,60 грн.; №1537 від 03.10.2018 на загальну суму з ПДВ 180 511,20 грн.; №1549 від 03.10.2018 на загальну суму з ПДВ 116 160,00 грн.;№1548 від 03.10.2018 на загальну суму з ПДВ 46 486, 32 грн.;№1551 від 03.10.2018 на загальну суму з ПДВ 174 240,00 грн.;№1552 від 03.10.2018 на загальну суму з ПДВ 174 240,00 грн.;№1550 від 03.10.2018 на загальну суму з ПДВ 190 568,35 грн.;№1557 від 03.10.2018 на загальну суму з ПДВ 144 628,09 грн.;№1553 від 03.10.2018 на загальну суму з ПДВ 31 587,60 грн.;№1638 від 17.10.2018 на загальну суму з ПДВ 2 395,08 грн.;№1639 від 17.10.2018 на загальну суму з ПДВ 84 374,41 грн.;№1640 від 17.10.2018 на загальну суму з ПДВ 69 245,52 грн.;№1641 від 17.10.2018 на загальну суму з ПДВ 62 396,21 грн.;№1643 від 17.10.2018 на загальну суму з ПДВ 162 146,88 грн.;№1644 від 17.10.2018 на загальну суму з ПДВ 176 117,76 грн.;№1642 від 17.10.2018 на загальну суму з ПДВ 176 117,76 грн.;№1645 від 17.10.2018 на загальну суму з ПДВ 25 293,60 грн.;№1646 від 17.10.2018 на загальну суму з ПДВ 96 192,00 грн.;№1647 від 17.10.2018 на загальну суму з ПДВ 144 768,96 грн.;№1648 від 17.10.2018 на загальну суму з ПДВ 77 391,60 грн.;№1649 від 17.10.2018 на загальну суму з ПДВ 49 594,32 грн.;№1650 від 17.10.2018 на загальну суму з ПДВ 23 078,40 грн.;№1651 від 17.10.2018 на загальну суму з ПДВ 54 542,03 грн.;№1657 від 18.10.2018 на загальну суму з ПДВ 22 140,94 грн.;№1656 від 18.10.2018 на загальну суму з ПДВ 176 117,76 грн.;№1655 від 18.10.2018 на загальну суму з ПДВ 176 117,76 грн.;№1654 від 18.10.2018 на загальну суму з ПДВ 176 117,76 грн.;№1653 від 18.10.2018 на загальну суму з ПДВ 176 117,76 грн.;№1652 від 18.10.2018 на загальну суму з ПДВ 91 339,92 грн.;№1680 від 18.10.2018 на загальну суму з ПДВ 120 480,48 грн.;№1664 від 18.10.2018 на загальну суму з ПДВ 52 014,82 грн.;№1661 від 18.10.2018 на загальну суму з ПДВ 9 933,55 грн.;№1660 від 18.10.2018 на загальну суму з ПДВ 93 255,12 грн.;№1659 від 18.10.2018 на загальну суму з ПДВ 51 759,78 грн.;№1688 від 19.10.2018 на загальну суму з ПДВ 7 451,14 грн.;№1689 від 19.10.2018 на загальну суму з ПДВ 84 219,96 грн.;№1684 від 19.10.2018 на загальну суму з ПДВ 18 225,46 грн.; №1683 від 19.10.2018 на загальну суму з ПДВ 36 612,00 грн.;№1682 від 19.10.2018 на загальну суму з ПДВ 176 117,76 грн.;№1681 від 19.10.2018 на загальну суму з ПДВ 96 901,62 грн.;№1687 від 19.10.2018 на загальну суму з ПДВ 59 654,64 грн.;№1690 від 19.10.2018 на загальну суму з ПДВ 25 628,40 грн.;№1691 від 19.10.2018 на загальну суму з ПДВ 19 056,00 грн.;№1692 від 19.10.2018 на загальну суму з ПДВ 120 480,48 грн.;№1693 від 19.10.2018 на загальну суму з ПДВ 26 678,40 грн.;№1694 від 19.10.2018 на загальну суму з ПДВ 9 909,12 грн.;№1695 від 19.10.2018 на загальну суму з ПДВ 17 166,60 грн.;№1697 від 19.10.2018 на загальну суму з ПДВ 32 884,80 грн.;№1699 від 19.10.2018 на загальну суму з ПДВ 47 910,00 грн.;№1698 від 19.10.2018 на загальну суму з ПДВ 71 928,00 грн.;№1700 від 19.10.2018 на загальну суму з ПДВ 45 855,96 грн.;№1701 від 19.10.2018 на загальну суму з ПДВ 58 320,00 грн.;№1702 від 19.10.2018 на загальну суму з ПДВ 41 731,20 грн.;№1703 від 19.10.2018 на загальну суму з ПДВ 51 216,48 грн.;№1707 від 22.10.2018 на загальну суму з ПДВ 74 071,26 грн.;№1709 від 22.10.2018 на загальну суму з ПДВ 62 565,36 грн.;№1710 від 22.10.2018 на загальну суму з ПДВ 65 585,04 грн.;№1714 від 22.10.2018 на загальну суму з ПДВ 15 729,60 грн.;№1715 від 22.10.2018 на загальну суму з ПДВ 165 073,56 грн.;№1718 від 22.10.2018 на загальну суму з ПДВ 159 534,43 грн.;№1720 від 22.10.2018 на загальну суму з ПДВ 7 622,40 грн.;№1724 від 22.10.2018 на загальну суму з ПДВ 5 216,40 грн.;№1725від 22.10.2018 на загальну суму з ПДВ 83 462,40 грн.;№1733 від 22.10.2018 на загальну суму з ПДВ 152 752,90 грн.;№1760 від 23.10.2018 на загальну суму з ПДВ 88 654,20 грн.;№1761 від 23.10.2018 на загальну суму з ПДВ 85 566,96 грн.;№1762 від 23.10.2018 на загальну суму з ПДВ 59 197,08 грн.;№1763 від 23.10.2018 на загальну суму з ПДВ 68 501,76 грн.;№1770 від 23.10.2018 на загальну суму з ПДВ 145 200,00 грн.;№1771 від 23.10.2018 на загальну суму з ПДВ 145 200,00 грн.;№1772 від 23.10.2018 на загальну суму з ПДВ 124 872,00 грн.;№1805 від 26.10.2018 на загальну суму з ПДВ 78 719,28 грн.;№1806 від 26.10.2018 на загальну суму з ПДВ 19 064,93 грн.;№1807 від 26.10.2018 на загальну суму з ПДВ 75 143,22 грн.;№1809 від 26.10.2018 на загальну суму з ПДВ 62 661,02 грн.;№1810 від 26.10.2018 на загальну суму з ПДВ 115 734,86 грн.;№1811 від 26.10.2018 на загальну суму з ПДВ 37 092,00 грн.;№1812 від 26.10.2018 на загальну суму з ПДВ 82 694,40 грн.;№1813 від 26.10.2018 на загальну суму з ПДВ 35 385,60 грн.;№1814 від 26.10.2018 на загальну суму з ПДВ 150 420,00 грн.;№1815 від 26.10.2018 на загальну суму з ПДВ 150 420,00 грн.;№1816 від 26.10.2018 на загальну суму з ПДВ 150 420,00 грн.;№1817 від 26.10.2018 на загальну суму з ПДВ 174 895,20 грн.;№1818 від 26.10.2018 на загальну суму з ПДВ 156 135,42 грн.;№1849 від 29.10.2018 на загальну суму з ПДВ 13 867,92 грн.;№1848 від 29.10.2018 на загальну суму з ПДВ 57 900,36 грн.;№1855 від 29.10.2018 на загальну суму з ПДВ 88 020,06 грн.;№1857 від 29.10.2018 на загальну суму з ПДВ 177 788,88 грн.;№1858 від 29.10.2018 на загальну суму з ПДВ 35 551,87 грн.;№1859 від 29.10.2018 на загальну суму з ПДВ 89 881,20 грн.;№1861 від 29.10.2018 на загальну суму з ПДВ 79 889,76 грн.;№1863 від 29.10.2018 на загальну суму з ПДВ 36 072,00 грн.;№1864 від 29.10.2018 на загальну суму з ПДВ 63 535,20 грн.;№1865 від 29.10.2018 на загальну суму з ПДВ 167 600,40 грн.;№1874 від 29.10.2018 на загальну суму з ПДВ 189 722,40 грн.;№1875 від 29.10.2018 на загальну суму з ПДВ 124 095,74 грн.;№1895 від 31.10.2018 на загальну суму з ПДВ 116 382,42 грн.;№1896від 31.10.2018 на загальну суму з ПДВ 107 476,99 грн.;№1897 від 31.10.2018 на загальну суму з ПДВ 79 808,28 грн.;№1899 від 31.10.2018 на загальну суму з ПДВ 83 321,02 грн.;№1900 від 31.10.2018 на загальну суму з ПДВ 121 400,21 грн.;№1901 від 31.10.2018 на загальну суму з ПДВ 11 279,04 грн.;№1902 від 31.10.2018 на загальну суму з ПДВ 56 455,68 грн.;№1903 від 31.10.2018 на загальну суму з ПДВ 193 040,93 грн.;№1906 від 31.10.2018 на загальну суму з ПДВ 54 018,00 грн.;№1922 від 31.10.2018 на загальну суму з ПДВ 130 208,96 грн.;№1904 від 31.10.2018 на загальну суму з ПДВ 136 891,75 грн.;№1911 від 31.10.2018 на загальну суму з ПДВ 54 432,65 грн.;№1917 від 31.10.2018 на загальну суму з ПДВ 182 868,00 грн.;№1918 від 31.10.2018 на загальну суму з ПДВ 195 930,00 грн.;№1919 від 31.10.2018 на загальну суму з ПДВ 188 092,80 грн.;№1920 від 31.10.2018 на загальну суму з ПДВ 188 018,26 грн.;№1921 від 31.10.2018 на загальну суму з ПДВ 157 541,60 грн.;№1923 від 31.10.2018 на загальну суму з ПДВ 116 382,42 грн.;№1924 від 31.10.2018 на загальну суму з ПДВ 183 506,69 грн.;№1925 від 31.10.2018 на загальну суму з ПДВ 141 102,00 грн.; №1926 від 31.10.2018 на загальну суму з ПДВ 80 298,12 грн.; №1930 від 02.11.2018 на загальну суму з ПДВ 176 117,76 грн.; №1929 від 02.11.2018 на загальну суму з ПДВ 176 117,76 грн.; №1931 від 02.11.2018 на загальну суму з ПДВ 167 961,60 грн.; №1932 від 02.11.2018 на загальну суму з ПДВ 190 039,37 грн.; №1933 від 02.11.2018 на загальну суму з ПДВ 190 039,37 грн.; №1934 від 02.11.2018 на загальну суму з ПДВ 190 039,37 грн.; №1935 від 05.11.2018 на загальну суму з ПДВ 165 480,00 грн.; №1937 від 05.11.2018 на загальну суму з ПДВ 176 117,76 грн.;№1938 від 05.11.2018 на загальну суму з ПДВ 176 117,76 грн.; №1939 від 05.11.2018 на загальну суму з ПДВ 167 961,60 грн.; №1944 від 05.11.2018 на загальну суму з ПДВ 153 660,00 грн.; №1945 від 05.11.2018 на загальну суму з ПДВ 153 660,00 грн.; №1950 від 06.11.2018 на загальну суму з ПДВ 24 937,20 грн.; №1957 від 06.11.2018 на загальну суму з ПДВ 138 282,01 грн.; №1956 від 06.11.2018 на загальну суму з ПДВ 176 117,76 грн.; №1955 від 06.11.2018 на загальну суму з ПДВ 176 117,76 грн.; №1954 від 06.11.2018 на загальну суму з ПДВ 176 117,76 грн.; №1953 від 06.11.2018 на загальну суму з ПДВ 176 177,76 грн.; №1952 від 06.11.2018 на загальну суму з ПДВ 37 794,24 грн.; №1951 від 06.11.2018 на загальну суму з ПДВ 11 264,40 грн.; товарно-транспортні накладні № 2809/1 від 28.09.2018;№ 2809/2 від 28.09.2018;№ 2809/3 від 28.09.2018;№ 0210/1 від 02.10.2018;№ 0310/1 від 03.10.2018;№ 0310/2 від 03.10.2018;№ 0310/3 від 03.10.2018;№ 0310/4 від 03.10.2018;№ 0310/5 від 03.10.2018;№ 1710/1 від 17.10.2018;№ 1710/2 від 17.10.2018;№ 1710/3 від 17.10.2018;№ 1710/4 від 17.10.2018;№ 1710/5 від 17.10.2018;№ 1710/6 від 17.10.2018;№ 1710/7 від 17.10.2018;№ 1810/1 від 18.10.2018;№ 1810/2 від 18.10.2018;№ 1810/3 від 18.10.2018;№ 1810/4 від 18.10.2018;№ 1810/5 від 18.10.2018;№ 1810/6 від 18.10.2018;№ 1810/7 від 18.10.2018;№ 1810/8 від 18.10.2018;№ 1810/9 від 18.10.2018;№ 1910/1 від 19.10.2018;№ 1910/2 від 19.10.2018;№ 1910/3 від 19.10.2018;№ 1910/4 від 19.10.2018;№ 1910/5 від 19.10.2018;№ 1910/6 від 19.10.2018;№ 1910/7 від 19.10.2018;№ 1910/8 від 19.10.2018;№ 2210/1 від 22.10.2018;№ 2210/2 від 22.10.2018;№ 2210/3 від 22.10.2018;№ 2210/4 від 22.10.2018;№ 2210/5 від 22.10.2018;№ 2210/6 від 22.10.2018;№ 2210/7 від 22.10.2018;№ 2310/1 від 23.10.2018;№ 2310/2 від 23.10.2018;№ 2310/3 від 23.10.2018;№ 2310/4 від 23.10.2018;№ 2310/5 від 23.10.2018;№ 2610/1 від 26.10.2018;№ 2610/2 від 26.10.2018;№ 2610/3 від 26.10.2018;№ 2610/4 від 26.10.2018;№ 2610/5 від 26.10.2018;№ 2610/6 від 26.10.2018;№ 2910/1 від 29.10.2018;№ 2910/2 від 29.10.2018;№ 2910/3 від 29.10.2018;№ 2910/4 від 29.10.2018;№ 2910/5 від 29.10.2018;№ 2910/6 від 29.10.2018;№ 3010/1 від 30.10.2018;№ 3110/1 від 30.10.2018;№ 3110/2 від 30.10.2018;№ 3110/3 від 30.10.2018;№ 3110/4 від 30.10.2018;№ 3110/5 від 30.10.2018;№ 3110/6 від 30.10.2018;№ 3110/7 від 30.10.2018;№ 0211/5 від 02.11.2018;№ 0211/6 від 02.11.2018;№ 0511/4 від 05.11.2018;№ 0511/7 від 05.11.2018;№ 0511/8 від 05.11.2018;№ 0511/9 від 05.11.2018;№ 0611/1 від 06.11.2018;№ 0611/2 від 06.11.2018;№ 0611/3 від 06.11.2018; платіжні доручення №1907 від 22.12.2018 на суму 315 086,00 грн.; №1857 від 29.11.2018 на суму 249 881,00 грн.;№1856 від 28.11.2018 на суму 251 086,00 грн.;№1845 від 16.11.2018 на суму 164 658,00 грн.;№1796 від 17.10.2018 на суму 300 000,00 грн.;№1793 від 17.10.2018 на суму 349 995,51 грн.;№1794 від 17.10.2018 на суму 1 500 000,00 грн.;№1791 від 11.10.2018 на суму 250 005,18 грн.;№1724 від 03.09.2018 на суму 987 531,00 грн.;№1721 від 31.08.2018 на суму 200 000,00 грн.;№1715 від 28.08.2018 на суму 150 000,00 грн.;№1647 від 24.05.2018 на суму 250 000,00 грн., №1639 від 16.05.2018 на суму 50 000,00 грн., №1632 від 11.05.2018 на суму 40 000,00 грн.;№1631 від 11.05.2018 на суму 200 000,00 грн.;№25 від 05.05.2018 на суму 220 000,00 грн.;№133 від 05.11.2018 на суму 2 200 076,00 грн.;№29 від 11.05.2018 на суму 20 000,00 грн.;№6 від 12.11.2018 на суму 800 000,00 грн.;№21 від 14.11.2018 на суму 250 000,00 грн.;№23 від 15.11.2018 на суму 130 000,00 грн.;№24 від 16.11.2018 на суму 206 398, 00 грн.;№126 від 01.11.2018 на суму 800 000,00 грн.;№129 від 02.11.2018 на суму 420 000,00 грн.; податкові накладні №1 від 02.11.2018;№1 від 06.11.2018;№1 від 31.10.2018;№2 від 02.11.2018;№2 від 06.11.2018;№2 від 31.10.2018;№3 від 02.11.2018;№3 від 06.11.2018;№3 від 31.10.2018;№4 від 31.10.2018;№4 від 02.11.2018;№4 від 06.11.2018;№5 від 02.11.2018;№5 від 05.11.2018;№5 від 06.11.2018;№5 від 31.10.2018;№6 від 02.11.2018;№6 від 05.11.2018;№6 від 06.11.2018;№6 від 31.10.2018;№7 від 05.11.2018;№7 від 06.11.2018;№7 від 31.10.2018;№8 від 05.11.2018;№8 від 06.11.2018;№8 від 31.10.2018;№9 від 05.11.2018;№9 від 31.10.2018;№10 від 05.11.2018;№10 від 31.10.2018;№11 від 31.102018;№12 від 31.10.2018;№13 від 31.10.2018;№14 від 31.10.2018;№15 від 31.10.2018;№16 від 31.10.2018;№17 від 31.10.2018;№18 від 31.10.2018;№19 від 31.10.2018;№20 від 31.10.2018;№21 від 31.10.2018;№52 від 29.10.2018;№53 від 29.10.2018;№54 від 29.10.2018;№55 від 29.10.2018;№56 від 29.10.2018;№1 від 02.10.2018;№1 від 03.10.2018;№1 від 17.10.2018;№1 від 28.09.2018;№2 від 02.10.2018; №2 від 03.10.2018;№2 від 17.10.2018;№2 від 19.10.2018;№2 від 26.10.2018;№2 від 28.09.2018;№3 від 03.10.2018;№3 від 17.10.2018;№3 від 19.10.2018;№3 від 28.09.2018;№3 від 26.10.2018;№4 від 03.10.2018;№4 від 17.10.2018;№4 від 19.10.2018;№4 від 26.10.2018;№4 від 28.09.2018;№5 від 03.10.2018;№5 від 17.10.2018;№5 від 19.10.2018;№5 від 26.10.2018;№5 від 28.09.2018;№6 від 03.10.2018;№6 від 17.10.2018;№6 від 19.10.2018;№6 від 26.10.2018;№6 від 28.09.2018;№7 від 03.10.2018;№7 від 17.10.2018;№7 від 19.10.2018;№7 від 23.10.2018;№7 від 26.10.2018;№7 від 28.09.2018;№8 від 03.10.2018;№8 від 17.10.2018;№8 від 19.10.2018;№8 від 23.10.2018;№8 від 26.10.2018;№8 від 28.09.2018;№9 від 03.10.2018;№9 від 17.10.2018;№9 від 19.10.2018;№9 від 23.10.2018;№9 від 26.10.2018;№9 від 28.09.2018;№10 від 03.10.2018;№10 від 17.10.2018;№10 від 19.10.2018;№10 від 26.10.2018;№10 від 23.10.2018;№10 від 28.09.2018;№11 від 03.10.2018;№11 від 17.10.2018; №11 від 19.10.2018;№11 від 23.10.2018;№11 від 26.10.2018;№12 від 03.10.2018;№12 від 17.10.2018;№12 від 19.10.2018;№12 від 23.10.2018;№12 від 26.10.2018;№13 від 03.10.2018;№13 від 17.10.2018;№13 від 19.10.2018;№13 від 23.10.2018;№13 від 26.10.2018;№14 від 03.10.2018;№14 від 17.10.2018;№14 від 19.10.2018;№14 від 26.10.2018;№15 від 19.10.2018;№16 від 19.10.2018;№17 від 19.10.2018;№18 від 19.10.2018;№19 від 18.10.2018;№19 від 19.10.2018;№20 від 18.10.2018;№20 від 19.10.2018;№21 від 18.10.2018;№21 від 19.10.2018;№22 від 18.10.2018;№23 від 18.10.2018;№24 від 18.10.2018;№25 від 18.10.2018;№26 від 18.10.2018;№27 від 18.10.2018;№28 від 18.10.2018;№29 від 18.10.2018;№36 від 22.10.2018;№37 від 22.10.2018;338 від 22.10.2018;№39 від 22.10.2018;№40 від 22.10.2018;№41 від 22.10.2018;№42 від 22.10.2018;№43 від 22.10.2018;№44 від 22.10.2018;№45 від 22.10.2018;№46 від 29.10.2018;№47 від 29.10.2018;№48 від 29.10.2018;№49 від 29.10.2018;№50 від 29.10.2018;№51 від 29.10.2018, Квитанції про прийняття податкових накладних Автоматизованою системою «Єдине вікно подання електронних документів» ДФС України (т. 5 а.с. 232-250, т. 6 а.с.1-250, т. 7 а.с. 1-250, т. 8 а.с. 1-118).

Колегія суддів вважає необґрунтованим посилання відповідача про відсутність довіреностей на отримання товару, оскільки із змісту видаткових накладних вбачається, що їх підписано директором товариства - особою, яка має повноваження діяти від імені підприємства без довіреності на підставі ст.65 Господарського кодексу України.

Щодо тверджень контролюючого органу про відсутність документальних підтверджень здійснення навантажувально-розвантажувальних робіт при придбані товару, суд зазначає, що відсутність окремих документів, які не є первинними, не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, оскільки з вищевказаних первинних та інших документів вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі позивача мали місце. Крім того, контролюючий орган не навів посилання на нормативний акт, яким передбачено обов`язок складання документального підтвердження навантаження, розвантаження товару, переліку таких документів не надано.

Отже, висновки контролюючого органу про нереальність господарської операції є безпідставними. Відповідачем не доведено використання товару у негосподарській діяльності позивача.

По взаємовідносинах з ТОВ «ТД УКРАГРОПРОД» () позивачем надано Договір купівлі-продажу товару (цукор-пісок) №112/18-Ц від 18.09.2018, видаткові накладні №488 від 18.08.2019 та №489 від 20.09.2018, податкові накладні №56 від 18.09.2018 та №57 від 20.09.2018 та квитанції про їх прийняття Автоматизованою системою «Єдине вікно подання електронних документів» ДФС України, платіжні доручення №55 від 18.09.2018, №69 від 20.09.2018 (т. 8 а.с. 119-129),

Колегією суддів встановлено, що видаткові накладні підписано директором Товариства, про що проставлена відмітка у видаткових накладних, особистий підпис та печатка Товариства. А тому, висновки ГУ ДПС області про ненадання довіреностей на отримання товару є безпідставними, оскільки Директор відповідно до ст. 65 Господарського кодексу України є особою, яка має повноваження діяти від імені підприємства без довіреності.

Посилання відповідача на відсутність документальних підтверджень здійснення навантажувально-розвантажувальних робіт при придбані товару не може бути самостійною підставою визнання господарської операції нереальною, оскільки такі документи не є первинними, а з інших даних вбачається, що фактичний рух активів та зміни у власному капіталі позивача відбулися.

Позивачем передано отриманий товар на зберігання згідно договору (№01/11/17-1з від 01.11.2017р. Таким чином позивачем доведено документально факт оплати, факт отримання товару за видатковими накладними, факт наявності товару у позивача (зберігання). Отже, не дивлячись на відсутність товарно-транспортних накладних, з урахуванням зазначених вище доказів суд не може погодитися з контролюючим органом про нереальність господарської операції.

По взаємовідносинах з ПП «ЦУКРОВИК-АГРО» () позивачем надано Договір поставки (цукор білий) №24-09/1/18 від 24.09.2018р., видаткову накладну №483 від 24.09.2018, №486 від 25.09.2018, податкову накладну №46 від 24.09.2018 та квитанцію про її прийняття Автоматизованою системою «Єдине вікно подання електронних документів» ДФС України, докази зберігання товару (договір №01/11/17-1з від 01.11.2017р.) (т. 8 а.с. 130-139

Товар отриманий директором Товариства, про що проставлена відмітка у видаткових накладних, особистий підпис та печатка Товариства. А тому, висновки ГУ ДПС області про ненадання довіреностей на отримання товару є безпідставними, оскільки Директор відповідно до ст. 65 Господарського кодексу України є особою, яка має повноваження діяти від імені підприємства без довіреності.

Позивачем передано отриманий товар на зберігання згідно договору (№01/11/17-1з від 01.11.2017р. Таким чином позивачем доведено документально факт оплати, факт отримання товару за видатковими накладними, факт наявності товару у позивача (зберігання). Отже, не дивлячись на відсутність товарно-транспортних накладних, з урахуванням зазначених вище доказів суд не може погодитися з контролюючим органом про нереальність господарської операції.

По взаємовідносинах з ТОВ «ПАНДА» () позивачем надано Договір купівлі - продажу товару (цукор білий) №13/09-10 від 19.09.2018, видаткові накладні №2788 від 28.09.2018 на суму 272 700,00 грн.;№2787 від 28.09.2018 на суму 134 550,00 грн.;№4202 від 04.12.2018 на суму 213 400,00 грн.;№4204 від 04.12.2018 на суму 213 400,00 грн.;№4203 від 04.12.2018 на суму 174 600,00 грн.;№4205 від 04.12.2018 на суму 174 600,00 грн.;№4298 від 08.12.2018 на суму 213 400,00 грн.;№4299 від 08.12.2018 на суму 174 600,00 грн.;№4300 від 08.12.2018 на суму 213 400,00 грн.;№4301 від 08.12.2018 на суму 174 600,00 грн.;№4446 від 15.12.2018 на суму 213 640,00 грн.;№4447 від 15.12.2018 на суму 148 960,00 грн.; податкові накладні: №160від 11.12.2018№21від 03.12.2018;№64 від 04.12.2018;№122 від 13.09.2018;№134 від 14.09.2018;№193 від 21.09.2018;№214 від 24.09.2018;№306 від 27.09.2018;№326 від 28.09.2018, квитанції про прийняття податкових накладних Автоматизованою системою «Єдине вікно подання електронних документів» ДФС України, картку рахунку/оборотно-сальдову відомість, платіжні доручення №1758 від 13.09.2018, №86 від 14.09.2018, №1779 від 28.09.2018, №1778 від 28.09.2018, №1780 від 28.09.2018, №1777 від 28.09.2018, №1776 від 28.09.2018, №1775 від 28.09.2018, 1771 від 28.09.2018, 1774 від 28.09.2018, №1770 від 28.09.2018, №1769 від 28.09.2018, №1882 від 11.12.2018, №1870 від 04.12.2018, №1865 від 03.12.2018, товарно-транспортні накладні від 20.09.2018 №2009-4 та №2009-5, докази зберігання товару (договір №01/11/17-1з від 01.11.2017р.) (т. 8 а.с. 140-203)

Позивачем доведено документально факт оплати, факт транспортування та отримання товару за видатковими накладними та ТТН, факт наявності товару у позивача (зберігання). Окремі помилки в оформленні товарно-транспортних накладних, з урахуванням зазначених вище доказів не спростовують факту реальної поставки товару та виконання господарської операції.

По взаємовідносинах з ТОВ «ЮЗЕФО-МИКОЛАЇВСЬКА АГРАРНО-ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ» () позивачем надано видаткові накладні на товар (цукор-пісок): №_ЮМ-0001382 від 19.09.2018 на суму 231 000, 00 грн., та № ЮМ-0001408 від 21.09.2018 на суму 231000,00 грн., податкові накладні: №109 від 18.09.2018;№ 135 від 20.09.2018; товарно-транспортні накладні № Р1909/1 від 19.09.2018;№ Р1909/2 від 19.09.2018;№ Р2109/1 від 21.09.2018; №Р2109/2 від 21.09.2018, платіжні доручення №54 від 18.09.2018 та № 68 від 20.09.2018 (т. 8 а.с. 204-220).

На підставі аналізу вищевикладених документів колегія суддів приходить до висновку про реальність господарської операції та безпідставність висновків контролюючого органу.

По взаємовідносинах з ТОВ «ПК «ЗОРЯ ПОДІЛЛЯ» () позивачем надано договір поставки товару (цукор білий кристалічний) №Z1.2.1.00190, видаткові накладні: №РН00-165-02182 від 29.11.2018, №РН00-165-02209 від 30.11.2018, №РН00-165-02295 від 02.12.2018, №РН00-165-02237 від 04.12.2018, №РН00-165-02345 від 04.12.2018 та №РН00-165-02407 від 08.12.2018, товарно-транспортні накладні № Р2911/1 від 29.11.2018;№ Р3011/1 від 30.11.2018;№ Р3011/2 від 30.11.2018;№ Р0212/1 від 02.12.2018;№ Р0212/2 від 02.12.2018;№ Р0412/1 від 04.12.2018;№ Р0412/2 від 04.12.2018;№ Р0412/3 від 04.12.2018;№ Р0412/4 від 04.12.2018;№ Р0812/1 від 08.12.2018;№ Р0812/2 від 08.12.2018, податкові накладні:№10171 від 30.11.2018; №10155 від 29.11.2018;№6502182 від 29.11.2018, Квитанції про прийняття податкових накладних Автоматизованою системою «Єдине вікно подання електронних документів» ДФС України, №1859 від 30.11.2018, №1858 від 29.11.2018, №49 від 14.09.2018, №76 від 21.09.2018, №75 від 21.09.2018, №78 від 24.09.2018, №77 від 24.09.2018, №90 від 27.09.2018, а також меморіальний ордер №39 від 29.11.2018, докази зберігання отриманого товару (договір№01/11/17-1з від 01.11.2017) (т. 9 а.с. 104-152).

Посилання відповідача на відсутність документальних підтверджень здійснення навантажувально-розвантажувальних робіт при придбані товару, суд зазначає, що відсутність окремих документів, які не є первинними, не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, оскільки з вищевказаних первинних та інших документів встановлено, що фактичний рух активів та зміни у власному капіталі позивача відбулися. Крім того, контролюючий орган не навів посилання на нормативний акт, яким передбачено обов`язок складання документального підтвердження навантаження, розвантаження товару, переліку таких документів не надано.

Доводи контролюючого органу про відсутність довіреностей на отримання ТМЦ від позивача колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки із змісту видаткових накладних вбачається, що їх підписано директором.

На підставі аналізу вищевикладених документів колегія суддів приходить до висновку про реальність господарської операції та безпідставність висновків контролюючого органу.

По взаємовідносинах з ТОВ «ПІК І К» позивачем надано Договір поставки товару (буженина та ін.) від 15.10.2018, видаткові накладні №РН-0002752 від 26.11.2018, на суму 189 404,64 грн. з ПДВ, №РН-0002612 від 14.11.2018 та на суму 496 268,64 грн. з ПДВ, №РН-0002570 від 09.11.2018, товарно-транспортні накладні № РН-0002570 від 09.11.2018; № РН-0002612 від 14.11.2018; №РН-0002752 від 26.11.2018, податкові накладні:№30 від 09.11.2018;№68 від 14.11.2018, квитанції про прийняття податкових накладних Автоматизованою системою «Єдине вікно подання електронних документів» ДФС України, картку рахунку 631, платіжне доручення №128 від 01.11.2019, докази зберігання отриманого товару (договір№01/11/17-1з від 01.11.2017) (т. 9 а.с. 153-169).

Посилання позивача на відсутність документальних підтверджень здійснення навантажувально-розвантажувальних робіт при придбані товару, колегія суддів зазначає, що відсутність окремих документів, які не є первинними, не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, оскільки з вищевказаних первинних та інших документів вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі позивача мали місце. Крім того, контролюючий орган не навів посилання на нормативний акт, яким передбачено обов`язок складання документального підтвердження навантаження, розвантаження товару, переліку таких документів не надано.

Доводи відповідача про відсутність довіреностей на отримання ТМЦ від позивача колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки із змісту видаткових накладних вбачається, що їх підписано директором.

На підставі аналізу вищевикладених документів суд приходить до висновку про реальність господарської операції та безпідставність висновків контролюючого органу.

По взаємовідносинах з ПМП «ФІРМА «ДЕМАРКЕТ Б-ХХ» () позивачем надано видаткові накладні на поставку розчинника органічного: №71200016 від 07.12.2018, №31200017 від 03.12.2018, №271200023 від 27.12.2018 та №301100025 від 30.11.2018, товарно-транспортні накладні № 3011/1 від 30.11.2018;№ 0312/1 від 03.12.2018;№ 0712/1 від 07.12.2018;№ 2712/1 від 27.12.2018, податкові накладні:№384 від 30.11.2018;№284 від 27.12.2018;№29 від 24.12.2018;№7 від 03.12.2018, квитанції про прийняття податкових накладних Автоматизованою системою «Єдине вікно подання електронних документів» ДФС України, оборотно-сальдові відомостями/картки рахунків, платіжні доручення №1911 від 27.12.2018, №1869 від 04.12.2018, №1863 від 03.12.2018, №1860 від 30.11.2018, докази зберігання отриманого товару (договір№01/11/17-1з від 01.11.2017) (т. 9 а.с. 170- 195).

Посилання відповідача на відсутність документальних підтверджень здійснення навантажувально-розвантажувальних робіт при придбані товару, суд зазначає, що відсутність окремих документів, які не є первинними, не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, оскільки з вищевказаних первинних та інших документів вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі позивача мали місце. Крім того, контролюючий орган не навів посилання на нормативний акт, яким передбачено обов`язок складання документального підтвердження навантаження, розвантаження товару, переліку таких документів не надано.

Посилання відповідача на наявність помилок при складенні документів не дає підстав вважати, що господарська операція є нереальною, оскільки вищевказаними документами підтверджується факт оплати, транспортування, приймання, зберігання товару.

Відповідачем не доведено використання товару у негосподарській діяльності позивача.

По взаємовідносинах з ТОВ «АЗОТФОСТРЕЙД» () позивачем надано Договори поставки товару (добрива рідкі азотні, аміачна селітра) ( №19/03 від 19.03.2018 та №01/11 від 01.11.2018, видаткові накладні №РН-00205 від 20.03.2018;№ РН-00351 від 18.10.2018;№ РН-00351 від 18.10.2018;№РН-000377 від 16.11.2018;№РН-000376 від 15.11.2018;№РН-000366 від 01.11.2018;№РН-000367 від 02.11.2018;№РН-000373 від 12.11.2018;№РН-000374 від 13.11.2018;№РН-000375 від 14.11.2018;№РН-000368 від 05.11.2018;№РН-000369 від 06.11.2018;№РН-000370 від 07.11.2018;№РН-000371 від 08.11.2018.№РН-00385 від 20.11.2018; №РН-000333 від 25.05.2018;№РН-000340 від 13.06.2018;№РН-000319 від 27.04.2018;№РН-000317 від 26.04.2018;№РН-000316 від 25.04.2018, товарно-транспортні накладні №РОЧ1078 від 25.04.2018;№РОЧ1539 від 12.06.2018;№РОЧ1538 від 12.06.2018;№РОЧ1126 від 27.04.2018;№РОЧ1074 від 25.04.2018;№РОЧ1023 від 24.04.2018, податкові накладні №9 від 20.03.2018 (та розрахунок коригування кількісних і вартісних показників від 25.04.2018 №27, від 13.06.2018 №7), №14 від 25.04.2018, №26 від 26.04.2018,№8 від 13.06.2018, №10 від 18.10.2018, №11 від 25.10.2018, №1 від 01.11.2018, №11 від 14.11.2018, №13 від 15.11.2018, №14 від 16.11.2018, №2 від 02.11.2018, №22 від 20.11.2018, №3 від 05.11.2018, №4 від 06.11.2018, №5 від 07.11.2018, №6 від 08.11.2018,№7 від 09.11.2018, №8 від 12.11.2018, №9 від 13.11.2018, квитанції про їх прийняття Автоматизованою системою «Єдине вікно подання електронних документів» ДФС України, картку рахунку 631, платіжні доручення №1806 від 18.10.2016, №1755 від 11.09.2018, №1727 від 03.09.2018, №1584 від 20.03.2018, №1898 від 19.12.2018, №28 від 20.11.2018, №6 від 26.04.2018, №4 від 25.04.2018, №118 від 25.10.2018, №27 від 20.11.2018, докази використання товару у власній господарській діяльності (акти) (т. 9 а.с. 196-250 т. 10 а.с. 1-39).

Колегія суддів зазначає, що наявність вказаних документів підтверджує реальність господарської операції, наявність помилок при заповненні ТТН не спростовує господарської операції. Позивачем доведено рух активів та виконання сторонами умов договорів.

Відповідачем не доведено використання товару у негосподарській діяльності позивача

По взаємовідносинах з ТОВ «ВАРІАНТ ОЙЛ» () позивачем надано Договір поставки нафтопродуктів №ВО-471 від 10.12.2018, видаткові накладні №1250від 11.12.2018;№1253 від 12.12.2018;№1262 від 14.12.2018;№1270 від 18.12.2018;№1294 від 22.12.2018, товарно-транспортні накладні №3 478 від 11.12.2018, №3 486 від 12.12.2018, №3 504 від 14.12.2018, №3 503 від 14.12.2018, №3 502 від 14.12.2018, №3 513 від 18.12.2018, №3 538 від 22.12.2018, платіжні доручення №1906 від 22.12.2018, №1897 від 18.12.2018, №1896 від 17.12.2018, №1893 від 14.12.2018, №1894 від 14.12.2018, №1892 від 14.12.2018, №1885 від 12.12.2018, №1883 від 12.12.2018, №1881 від 11.12.2018, 1876 від 10.12.2018, податкові накладні №15 від 10.12.2018, №19 від 11.12.2018, №21 від 12.12.2018, №24 від 12.12.2018, №27 від 14.12.2018, №28 від 14.12.2018, №33 від 17.12.2018, №34 від 18.12.2018 та №55 від 22.12.2018 та квитанції про їх прийняття Автоматизованою системою «Єдине вікно подання електронних документів» ДФС України (т. 10 а.с. 40-105).

Твердження про відсутність довіреностей на отримання ТМЦ від позивача суд не бере до уваги, оскільки із змісту видаткових накладних вбачається, що їх підписано директором.

Матеріали справи містять докази використання у власній господарській діяльності придбаних товарів, а саме акти списання палива.

Недоліки в оформленні товарно-транспортних накладних, з огляду на наявність вищевказаних первинних та інших документів, не є достатніми або самостійними обставинами, на підставі яких можна було б зробити висновок про нереальність господарської операції.

Відповідачем не доведено використання товару у негосподарській діяльності позивача.

По взаємовідносинах з ПП «МЕТЕКС» () позивачем надано Договір №13121 від 13.12.2018 на поставку розчинника, видаткову накладну №8 від 14.12.2018, товарно-транспортну накладну №1412/1 від 14.12.2018, платіжне доручення № 1895 від 17.12.2018 на суму 441700,20 грн., податкову накладну №18 від 14.12.2018, картка рахунку 631, докази зберігання товару (№01/11/17-1з від 01.11.2017) (т. 10 а.с. 10-113).

Вирішуючи справи із застосуванням наведених правових норм, Верховний Суд у постановах від 27 лютого 2020 року (справи № 813/7081/14, № 814/120/15), від 3 жовтня 2019 року (справа № 813/4079/15), від 10 вересня 2019 року (справа №814/2412/17) визнав, що наслідки для податкового обліку створює фактичний рух активів за результатами здійснення господарських операцій, що є обов`язковою умовою для формування податкового кредиту, і вказана обставина є визначальною для дослідження судами.

Враховуючи наведене, на підставі аналізу вищевикладених документів суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що господарські операції ТОВ «АГРОМА» з вищевказаними контрагентами мали реальний характер та були фактично виконані, що підтверджується первинними документами податкового та бухгалтерського обліку. На момент проведення податкової перевірки ТОВ «АГРОМА» мало в наявності всі податкові накладні, належним чином зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, а також всі інші первинні бухгалтерські документи, що підтверджують законність та обґрунтованість включення податку на додану вартість до складу податкового кредиту.

Щодо доводів контролюючого органу про передачу ТОВ «Агрома» на відповідальне зберігання до ТОВ «Євро Меблі» відповідно до договору відповідального зберігання від 01.11.2017 року № 01/11/17-1з товарно-матеріальних цінностей, які були придбані у ТОВ «Ефест груп», ТОВ «Ларус Трейд ЛТД», ТОВ «Суми-цукор», ТОВ «Сігнет-центр», ТОВ «Старокостянтиівцукор», ПП «Агро-експрес-сервіс», ТОВ «Олександрійський цукровий завод», ТОВ «ТД Украгропрод», ПП «Цукровик-Агро», TOB «Панда», TOB «ПК «Зоря Поділля», TOB «ПІК і К», ПМП «Фірма «Демаркет Б-ХХ», ПП «Метекс», колегія суддів зазначає наступне.

Колегією суддів встановлено та в Акті перевірки (т. 2 а.с. 112-118) відображено взаємовідносини ТОВ «Євро Меблі» щодо зберігання товарно-матеріальних цінностей.

Між ТОВ «Агрома» в якості Поклажодавця із ТОВ «Євро Меблі» укладено Договір відповідального зберігання №01/11 /17-1 з від 01.11.2017.

Відповідно до умов Договору Поклажодавець передає, а Зберігач приймає на відповідальне зберігання протягом строку дії Договору майно, що визначається Актами, які є невід`ємною частиною договору. Зберігання за Договором є платним. Вартість майна, яке передане на зберігання, визначається згідно з Актами. Обов`язок щодо страхування майна у Зберігача не виникає. Строк дії Договору Сторони встановили до 31.12.2019.

На виконання умов Договору позивачем були передані на зберігання товари, про що контролюючому органу були надані наступні акти: акт приймання-передачі майна №б/н від 30.11.2017; акт приймання-передачі майна №б/н від 02.12.2017; акт приймання-передачі майна №б/н від 30.12.2017; акт приймання-передачі майна №б/н від 30.09.2018; акт приймання-передачі майна №б/н від 30.10.2018; акт приймання-передачі майна №б/н від 30.11.2018.

Згідно з письмовими поясненнями представника позивача, відповідно до Рішення учасника ТОВ «Агрома» від 21.11.2019 року було затверджено Розподільчий баланс станом на 21.11.2019 року, створено ТОВ «Компані Трейд» () шляхом виділу з ТОВ «Агрома» з передачею йому частини прав та обов`язків ТОВ «Агрома» відповідно до розподільчого балансу. Сформовано статутний капітал ТОВ «Компані Трейд» за рахунок нерозподіленого капіталу ТОВ «Агрома», затверджено Статут, доручено директору здійснити державну реєстрацію виділу нової юридичної особи: ТОВ «Компані Трейд». Вказане рішення зареєстровано приватним нотаріусом в реєстрі за № 4547. Розподільчий баланс від 21.11.2019 також зареєстровано в реєстрі за № 4550, 4351. (т. 13 а.с. 62-67).

Відповідно до Розподільчого балансу від 21.11.2019 ТОВ «Агрома» передано ТОВ «Компані Трейд» оборотні активи (запаси) - 37493.

На підставі викладеного, доводи контролюючого органу про не підтвердження передачі ТОВ «Агрома» на відповідальне зберігання до ТОВ «Євро Меблі» товарно-матеріальних цінностей та відсутність реального характеру господарських операцій з вищевказаним контрагентами є необґрунтованими.

Доводи податкового органу з посиланням на наявність негативної податкової інформації відносно контрагентів позивача колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки жоден нормативний акт не містить вказівок на залежність права платника податку на включення до свого податкового кредиту сум податку на додану вартість, фактично сплачених в ціні придбання товару та/або послуги на підставі податкової накладної, від дотримання контрагентом правил господарської діяльності.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому, в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Зазначене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, яка викладена, зокрема, у постанові від 16.02.2021 у справі №806/1552/15.

Колегія суддів зазначає, що висновок про відсутність факту здійснення господарських операцій може ґрунтуватися лише на встановлених обставинах щодо повної відсутності відповідних розрахункових, платіжних та інших документів, які містять відомості про господарську операцію, підтверджують її фактичне здійснення, або у разі, коли такі документи є недостовірними, тобто не відображають реальних подій (господарської операції).

Саме собою невиконання контрагентами своїх податкових обов`язків не може бути безумовним свідченням відсутності ділової мети та/або обізнаності платника податків із протиправним характером діяльності його контрагентів та відповідно недостовірності задекларованих даних податкового обліку платника податків.

Отже, враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про протиправність податкового повідомлення-рішення від 06.11.2019 № 1, відповідно до якого збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 10292927,00 грн та нараховано штрафні санкції на суму 5146463,50 грн та податкове повідомлення-рішення від 06.11.2019 № , відповідно до якого зменшено розмір від`ємного значення суми ПДВ на 290630,00 грн.

Також колегією суддів встановлено, що під час перевірки контролюючим органом встановлено порушення позивачем пункту 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України, а саме: не складено та не зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних у терміни, встановлені ПК України для такої реєстрації податкових накладних на суму ПДВ 9 736 212 грн. по господарських операціях з наступними контрагентами: ТОВ «Берест», ТОВ «ТЕХСЕРВІС», ТОВ «ЕФЕСТ ГРУП», ТОВ «ТРЕЙД ОЙЛ СЕРВІС», ТОВ «ХАРІНГ», ТОВ «МІЛАЙН ТРЕЙДІНГ», ТОВ «СХІДТРАНСГАЗ», ТОВ «АМ-ГРУП», ТОВ «Ларус Трейд ЛТД», ТОВ «СУМИ-ЦУКОР», ТОВ «СТЕН МЕЙД», ТОВ «СІГНЕТ-ЦЕНТР», ТОВ «СТАРОКОСТЯНТИНІВЦУКОР», ПП «АГРО-ЕКСПРЕС-СЕРВІС», ТОВ «ОЛЕКСАНДРІЙСЬКИЙ ЦУКРОВИЙ ЗАВОД», ТОВ «АЛЬВІН ЛТД», ТОВ «ТД УКРАГРОПРОД», ПП «ЦУКРОВИК-АГРО», ТОВ «ПАНДА», ТОВ «ЮЗЕФО-МИКОЛАЇВСЬКА АГРАРНО-ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ», ТОВ «ПК «ЗОРЯ ПОДІЛЛЯ», ТОВ «ПІК І К», ПМП «ФІРМА «ДЕМАРКЕТ Б-ХХ», ТОВ «АЗОТФОСТРЕЙД», ТОВ «ВАРІАНТ ОЙЛ», ПП «МЕТЕКС».

Так, контролюючий орган дійшов висновку, що позивач мав обов`язок нарахувати податкові зобов`язання з ПДВ, виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до п. 189.1 ст. 189 Кодексу, скласти та зареєструвати в ЄРПН в терміни, встановлені Кодексом для такої реєстрації, зведені податкові накладні за товарами/послугами, необоротними активами придбаними/виготовленими з податком на додану вартість у зв`язку з тим, що актом перевірки встановлено використання позивачем придбаних товарів/послуг в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

За наслідками встановлених порушень, контролюючим органом винесено податкове повідомлення - рішення від 06.11.2019 № , відповідно до якого застосовано штраф у розмірі 4852864,50 грн, та податкове повідомлення - рішення від 27.11.2019 № 1, відповідно до якого застосовано штраф у розмірі 4852864,50 грн.

Щодо вказаного порушення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пп. г) п. 198.5 ст. 198 ПК України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу.

З метою застосування цього пункту податкові зобов`язання визначаються по товарах/послугах, необоротних активах:

- придбаних для використання в неоподатковуваних операціях - на дату їх придбання;

- придбаних для використання в оподатковуваних операціях, які починають використовуватися в неоподатковуваних операціях, - на дату початку їх фактичного використання, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні.

Отже, обов`язковою умовою, з якою законодавець пов`язує виникнення у платника податку обов`язку щодо нарахування податкових зобов`язань та реєстрації зведених податкових накладних відповідно до п. 198.5 ст. 198 ПК України, є початок фактичного використання товарів/послуг в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

На спростування висновків акту перевірки щодо використання позивачем товарів/послуг в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку, позивачем надано первинні та інші документи по взаємовідносинах з вказаними вище контрагентами, які досліджені колегією суддів вище.

За результатом аналізу наданих документів, колегія суддів приходить до висновку про невідповідність висновків акту перевірки щодо використання придбаних послуг/товарів у операціях, що не пов`язані з господарською діяльністю позивача.

Крім того, відповідно до пп. 2п. 4 розділу ІІІ цього Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті документальної перевірки фактом порушення необхідно:

- зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення;

- у разі відсутності первинних документів, документів податкового або бухгалтерського обліку, інших документів, що підтверджують факт порушення, або у разі ненадання їх для перевірки - зазначити перелік цих документів.

Однак в порушення вказаних норм, контролюючим органом не вказано, які докази підтверджують встановлене порушення позивачем п. 198.5 ст. 198 ПК України, не визначено дату початку фактичного використання товарів/послуг в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку, не зазначено первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку з посиланням на регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, які підтверджують факт використання товарів в операціях, не пов`язаних з господарською діяльністю платника податку.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про непідтвердження контролюючим органом належними доказами факту порушення позивачем п. 198.5 ст. 198 ПК України, у зв`язку з чим податкове повідомлення - рішення від 06.11.2019 № , відповідно до якого застосовано штраф у розмірі 4852864,50 грн, та податкове повідомлення - рішення від 27.11.2019 № 1, відповідно до якого застосовано штраф у розмірі 4852864,50 грн., є протиправними.

З приводу оскаржуваного позивачем податкового повідомлення-рішення № 1 від 06.11.19, яким нараховано позивачеві штрафні (фінансові) санкції на суму 510,00 грн. на підставі пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 53 ПК України та п.121.1 ст. 121 ПК України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 54.3.3 пункту 54.3 ст. 53 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Пунктом 121.1 ст. 121 ПК України визначено, що незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 гривень.

Контролюючий орган, як на підставу винесення оскаржуваного податкового повідомлення - рішення, посилається на п.п. 44.1, 44.3 та 44.6 ст. 44 ПК України.

Згідно з п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Пунктом 44.3 зобов`язано платників податків забезпечити зберігання документів, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом не менш як 1095 днів (2555 днів - для документів та інформації, необхідної для здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статті 39 цього Кодексу) з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а в разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Згідно з п.44.6 вказаної статті у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Відповідно ст. 85.4 ПК України, при проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Разом з тим, статтею 85.6 ПК України встановлено, що у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис.

В обґрунтування правомірності податкового повідомлення-рішення № 1 від 06.11.19, відповідач посилається на ненадання платником податків під час проведення перевірки оригіналів документів чи їх копій.

Колегією суддів встановлено, що в ході перевірки позивач надав всі первинні документи та відомості бухгалтерського обліку, наявність яких передбачена діючим законодавством.

В свою чергу, відповідачем не доведено належними доказами складання акту відмови від надання документів, як це передбачається ст. 85.6 ПК України.

Також, дослідивши оскаржуване повідомлення - рішення, колегія суддів погоджується з доводами позивача про неможливість зробити висновок, за яке саме порушення, вчинене позивачем, до останнього застосовуються штрафні санкції.

Таким чином, колегія суддів зазначає про невідповідність податкового повідомлення-рішення від 06.11.2019 № 1 вимогам податкового законодавства та наявністю підстав для його скасування.

Також, колегією суддів встановлено, що контролюючим органом відносно ТОВ «АГРОМА» винесені податкові повідомлення-рішення від 11.11.2019:

- № 7, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, пені на загальну суму 40692,69 грн., у тому числі за податковим зобов`язанням у сумі 8848,05 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 28445,95 грн., сума пені - 3398,69 грн.;

- № 7, яким нараховано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) на суму 36 657,58 грн., сума пені - 454,83 грн.;

- № 7, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податків та зборів, у тому числі військового збору, пені на суму 4911,88 коп., у тому числі за податковим зобов`язанням у сумі 393,68 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 4442,71 грн., сума пені - 75,49 грн.

Так, в акті перевірки контролюючим органом зроблено висновок про порушення ТОВ «АГРОМА» вимог пп.«б» п. 176.2 ст. 176.4. пп. 168.0, п. 168.1 ст.168, п. 176.2 «а» ст.176 та пп. 168.1.2, п. 168.1 ст.168, ст.171, пп. 176.2 «а» п. 176.2 ст.176, п.161 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» розділу XX «Перехідні положення» Податкового Кодексу України.

Під час перевірки встановлено несвоєчасне перерахування податку з доходів фізичних осіб при виплаті заробітної плати, а саме: за серпень 2017 у сумі 4839,31 грн. по строку сплати 16.09.2017 року фактично сплачено 25.09.2017; за травень 2018 року у сумі 7564,14 грн. по строку сплати 14.06.2018 року фактично сплачено 15.06.2018; за червень 2018 року у сумі 6 935,42 грн. по строку сплати 19.07.2018 фактично сплачено 17.08.2018 року; за вересень 2018 року у сумі 8 761,74 грн. по строку сплати 30.09.2018 фактично сплачено 09.10.2018 року; за жовтень 2018 року у сумі 10772,16 грн. по строку сплати 31.10.2018 фактично сплачено 07.11.2018 року; за листопад 2018 року у сумі 12473,28 грн. по строку сплати 30.11.2018 фактично сплачено 21.12.2018 року.

Під час перевірки встановлено несвоєчасне перерахування податку з доходів фізичних осіб при виплаті орендної плати за земельні паї за 2016 рік у сумі 40238,10 грн по строку сплати 27.12.2016, фактично вказана сума сплачена двома частинами: 05.01.2017 сплачено 16737,34 грн та 06.01.2017 сплачено 23500,76 грн, крім того, податок з доходів фізичних осіб при виплаті орендної плати за земельні паї за 2016 рік у сумі 8848,05 грн підприємством сплачено не було, чим порушено пп. 168.1.2, п. 168.1 ст.168 Податкового Кодексу України.

Перевіркою дотримання встановлених термінів сплати (перерахування) військового збору встановлено несвоєчасне перерахування військового збору при виплаті заробітної плати, а саме: за серпень 2017 у сумі 1166,12 грн. по строку сплати 16.09.2017 року фактично сплачено 25.09.2017; за травень 2018 року у сумі 644,23 грн. по строку сплати 14.06.2018 року фактично сплачено 15.06.2018; у сумі 428,84 грн. по строку сплати 14.06.2018 року фактично сплачено 19.07.2018; за червень 2018 року у сумі 376,42 грн. по строку сплати 19.07.2018 фактично сплачено 17.08.2018 року; за липень 2018 року у сумі 211,18 грн. по строку сплати 17.08.2018 фактично сплачено 18.09.2018 року; за серпень 2018 року у сумі 211,94 грн. по строку сплати 18.09.2018 фактично сплачено 09.10.2018 року; за вересень 2018 року у сумі 972,06 грн. по строку сплати 30.09.2018 фактично сплачено 09.10.2018 року; у сумі 246,21 грн. по строку сплати 30.09.2018 фактично сплачено 07.11.2018 року; за жовтень 2018 року у сумі 937,79 грн. по строку сплати 31.10.2018 фактично сплачено 07.11.2018 року; у сумі 414,51 грн. по«, строку сплати 31.10.2018 фактично сплачено 21.12.2018; за листопад 2018 року у сумі 912,01 грн. по строку сплати 30.11.2018 фактично сплачено 21.12.2018 року; у сумі 393,68 грн. по строку сплати 30.11.2018 фактично не сплачено.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписи пункту 75.1 статті 75 ПК України визначають, що органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

З матеріалів справи встановлено, що згідно з Наказом від 22.08.2019 № 5916 та Актом від 28.10.2019 перевірка проведена на підставі ст. 78.1.5 Податкового кодексу України

Так, статтею 78.1.5 ПК України вказано підстави для проведення перевірки, а саме: платником податків подано в установленому порядку контролюючому органу заперечення до акта перевірки та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, або скаргу на прийняте за її результатами податкове повідомлення-рішення, в яких вимагається повний або частковий перегляд результатів відповідної перевірки або скасування прийнятого за її результатами податкового повідомлення-рішення у разі, коли платник податків у своїй скарзі (запереченнях) посилається на обставини, що не були досліджені під час перевірки, та об`єктивний їх розгляд неможливий без проведення перевірки. Така перевірка проводиться виключно з питань, що стали предметом оскарження.

Тобто, предмет проведення документальної позапланової перевірки обмежений виключно питаннями, що стали предметом оскарження.

Саме чітке визначення кола питань, які підлягають дослідженню при повторній перевірці, є законодавчо встановленим запобіжником, що повинен гарантувати дотримання прав та свобод платника податків у відносинах з податковим органом під час здійснення останнім контролюючих функцій.

Відтак, не дотримання зазначеної умови є істотним порушенням вимог чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини.

В наданих до Акту від 23.07.2019 року запереченнях (№14/08/19 від 14.08.2019) позивачем було оскаржено донарахування грошових зобов`язань з податку на прибуток та ПДВ. Донарахування грошових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору в запереченнях не розглядались.

В порушення ст. 78.1.5 ПК України, працівниками ДПС повторно перевірялась правильність сплати податків на доходи фізичних осіб, військового збору, ЄСВ та за результатами повторної перевірки (акт від 28.10.2019) донараховано грошові зобов`язання зі сплати податків та застосовані фінансові санкції.

Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суд у постанові від 21 лютого 2020 року у справі № 826/17123/18 сформував правовий висновок, відповідно до якого, оскаржуючи наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки інших підстав щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

У постанові від 22 вересня 2020 року у справі № 520/8836/18, окрім наведених вище висновків, Верховний Суд погодився із висновками судів попередніх інстанцій про те, що перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України. Невиконання вимог закону щодо підстави для проведення документальної позапланової перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує правових наслідків такої перевірки, акт перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 КАС України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. Таким чином, податкове повідомлення-рішення, прийняте за наслідками перевірки та на підставі акту перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню. Встановлені судами обставини щодо протиправності призначення та проведення відповідачем перевірки, за наслідками якої і було прийнято оскаржуване податкове повідомлення - рішення, є достатніми для висновку про протиправність податкового повідомлення - рішення. З урахуванням цього Суд касаційної інстанції зазначив про відсутність необхідності перевірки порушення позивачем вимог Податкового кодексу України, як підстави для донарахування суми грошового зобов`язання.

Отже, зміст висновків наведених постанов свідчить про те, що, установивши таке порушення процедури проведення перевірки, наслідком якого є визнання протиправними її результатів, до аналізу інших обставин, що слугували підставою ухвалення суб`єктом владних повноважень індивідуальних актів, суд не може переходити, з огляду на викладену вище сталу і послідовну практику Верховного Суду, відступу від якої у встановленому законом порядку не здійснювалося (постанова Верховного Суду від 21 жовтня 2021 року у справі № 520/8836/18).

Таким чином, застосування до ТОВ «Агрома» штрафних санкцій та донарахування грошових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору суперечить обов`язку, передбаченому ст. 19 Конституції України, є неправомірним та винесені податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у Харківській області від 06.11.2019 № 1, від 06.11.2019 № 1, від 06.11.2019 № 1, від 06.11.2019 № 1, від 11.11.2019 № 7, від 11.11.2019 № 7, від 11.11.2019 № 7, від 27.11.2019 № 1.

Відповідно до вимог п. 2 ч. ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

У відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 317 КАС України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і підстави його відводу визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованими, якщо апеляційну скаргу обґрунтовано такою підставою.

Таким чином, враховуючи, що в ухваленні оскаржуваного судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і підстави його відводу визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованими, колегія суддів зазначає, що вказані обставини є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду.

Зважаючи на встановлені обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду Харківського окружного адміністративного суду від 29.04.2021 року по справі №520/7339/2020 в межах доводів та вимог апеляційної скарги та заперечень на них, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, рішення суду першої інстанції - скасуванню з прийняттям постанови про задоволення позовних вимог ТОВ «Агрома».

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.04.2021 року у справі № 520/7339/2020 скасувати.

Прийняти постанову, яким адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Агрома" до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.

Скасувати податкові повідомлення рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 06.11.2019 № 1, від 06.11.2019 № 1, від 06.11.2019 № 1, від 06.11.2019 № 1, від 11.11.2019 № 7, від 11.11.2019 № 7, від 11.11.2019 № 7, від 27.11.2019 № 1.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрома" (вул. 1-Травня, с. Мартове, Печенізький район, Харківська область, 62820, ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 21020,00 грн (двадцять одна тисяча двадцять гривень).

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.М. Мінаєва
Судді З.О. Кононенко В.А. Калиновський
Постанова складена в повному обсязі 31.01.22 р.