Справа № 160/20099/21
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2022-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Кучми К.С. розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «Дніпровська теплоелектроцетраль» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.10.2021 року позовна заява була залишена без руху через невідповідність ст.ст.160, 161 КАС України.
Позивач своїм правом щодо надання відповіді на відзив на позовну заяву до теперішнього часу не скористався.
В силу ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Згідно з ст.258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Частинами 5, 8 ст.262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
За викладених обставин, відповідно до вимог статей 258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивача, викладену у позовній заяві, позицію відповідача, викладену у відзиві на позовну заяву, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та об`єктивному розгляді обставин справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області проведено камеральну перевірку АТ "ДТЕЦ", код 00130820, з питання своєчасності сплати узгодженої суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість за лютий, березень, квітень, травень, червень 2021 року.
Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд приходить до наступного.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, унормовані Податковим кодексом України (далі - ПК України, у редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до п.п.14.1.178 ст.14 ПК України податок на додану вартість це непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу.
Згідно з пунктом 202.1 статті 202 ПК України для платників ПДВ звітним періодом є один календарний місяць, а у випадках, особливо визначених Податковим кодексом України, календарний квартал.
В силу пункту 49.18 статті 49 та статті 203 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених Податковим кодексом України, подаються за базовий звітний період, що дорівнює:
календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного місяця;
календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного кварталу (півріччя).
Пунктом 57.1 статті 57 та статті 203 ПК України визначено, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого Податковим кодексом України для подання податкової декларації.
Відповідно до п.75.1.1 ст.75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.
Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.
Відповідно до вимог ст.76 ПК України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення.
Відповідно до пункту 200.10 статті 200 ПК України протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.
За положеннями пункту 102.1 статті 102 ПК України, яка регулює строки давності та їх застосування, контролюючий орган має право самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.
Системний аналіз наведених норм, в редакції, яка діяла на час проведення спірної перевірки, свідчить про те, що предметом камеральної перевірки окрім питань правильності оформлення податкових декларацій можуть бути й інші питання, зокрема своєчасність оплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання і з урахуванням положень статті 102 ПК України такою перевіркою може бути охоплено період в 1095 днів.
Відтак, твердження позивача про те що, перевірку було проведено з порушенням строків її проведення 30 днів визначених ст.76 ПК України, не приймається судом до уваги оскільки предметом камеральної перевірки було своєчасність сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість за лютий, березень, квітень, травень, червень 2021 року, що узгоджується зі ст.102 ПК України та позицією Верховного Суду викладеної в постанові від 19.02.2019 року по справі № 819/1569/16.
Інших порушень порядку проведення перевірки судом не встановлено і позивачем не заявлялось, у зв`язку із чим предметом досліджень в даній справі буде встановлені перевіркою правопорушення по суті.
Пунктом 126.1 ст.126, глави 11 розділу II ПК України передбачено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу.
Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо соціальної підтримки платників податків на період здійснення обмежувальних протиепідемічних заходів, запроваджених з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» доповнено підрозділ 10 розділу XX пунктом 2-3, змістом якого передбачено, що у разі погашення у повному обсязі грошовими коштами платниками податків протягом шести місяців з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо соціальної підтримки платників податків на період здійснення обмежувальних протиепідемічних заходів, запроваджених з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», суми податкового боргу (без штрафних санкцій, пені, крім несплачених процентів за користування розстроченням/відстроченням), що виник станом на 1 листопада 2020 року, та за умови сплати поточних податкових зобов`язань у повному обсязі, штрафні санкції і пеня, що залишилися несплаченими на дату повної сплати такого податкового боргу, підлягають списанню у порядку, визначеному для списання безнадійного податкового боргу, за заявою платника податків.
Так, маючи податковий борг з податку на додану вартість, який виник на 01.11.2020 року в розмірі 6 824 519,68 грн. АТ «Дніпровська ТЕЦ» подало до податкового органу заяву про намір скористатися можливістю списання податкового боргу та примірну заяву про списання штрафних санкцій, в яких передбачено, що підприємство зобов`язується сплатити податковий борг, що виник на 01.11.2020 року до 09.06.2021 року та сплачувати поточні платежі, що виникнуть з 30.03.2021 року, але не пізніше ніж 09.06.2021 року (пп.2 п.3.5 заяви).
Таким чином, сплату поточних зобов`язань з податку на додану вартість для АТ «Дніпровська ТЕЦ» було відстрочено, але не більш ніж до 09.06.2021 року.
Позивач виконав зобов`язання по сплаті податкового боргу з податку на додану вартість та сплату поточних платежів до 09.06.2021 року.
Крім того у пункті 2 - 3 підрозділу 10 розділу XX ПК України передбачено, що у разі погашення у повному обсязі грошовими коштами платником податків протягом шести місяців з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо додаткової підтримки платників податків на період здійснення обмежувальних протиепідемічних заходів, запроваджених з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» суми податкового боргу (без штрафних санкцій, пені, крім несплачених процентів за користування розстроченням/відстроченням), що виник станом на 1 листопада 2020 року, та за умови сплати поточних податкових зобов`язань у повному обсязі має право на списання штрафних санкцій і пеня, що залишилися несплаченими на дату повної сплати такого податкового боргу.
Тобто, узгоджена суму грошового зобов`язання сплачувалась АТ «Дніпровська ТЕЦ», відповідно до розмірів та строків визначених в податкових деклараціях, з урахуванням заяви про списання штрафних санкцій, відповідно до умов пункта 2-3 підрозділу 10 розділу XX ПК України.
Проте, як зазначалось зобов`язання зі сплати податку на додану вартість здійснювались позивачем за лютий 2020 року; березень, квітень, травень, червень, липень 2021 року не порушуючи вимог погашення податкового боргу та умов визначених пунктом 2-3 підрозділу 10 розділу XX ПК України.
Таким чином, з акта «Про результати камеральної перевірки АТ «Дніпровська ТЕЦ з питання своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість за лютий, березень, квітень, травень, червень 2021 року» видно, що відповідачем здійснено зміни в призначенні платежів на погашення податкового боргу.
Суд звертає увагу, що розпорядження коштами полягає у їх переказі із застосуванням платіжних інструментів, які передбачені Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні». Одним з таких інструментів є платіжне доручення, форма якого встановлюються Національним банком України і обов`язковим реквізитом є «призначення платежу», який заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу (пункт 3.8 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року №22, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 23 березня 2004 року за №377/89/76). Отже право визначати призначення платежу відповідно до чинного законодавства України належить виключно платнику.
Також в акті перевірки встановлено порушення п.126.1 ст.126 глави 11 розділу II ПК України, якою передбачено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу.
Відповідно до п.109.1 ст.109 ПК України визначено, що податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Відповідно до ст.111 ПК України за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються такі види юридичної відповідальності: фінансова; адміністративна; кримінальна.
Фінансова відповідальність за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства встановлюється та застосовується згідно з цим Кодексом та іншими законами. Фінансова відповідальність застосовується у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені.
Умовами будь якої юридичної відповідальності є наявність діяння (дії або бездіяльності) суб`єкта такої відповідальності. Крім того, відповідальність ґрунтується на суб`єктивній стороні правопорушення, складовою якої є вина у вигляді умислу або необережності. Тобто вина є обов`язковою складовою вчиненого правопорушення.
Так, АТ «Дніпровська ТЕЦ» в період за лютий 2020 року; березень, квітень, травень, червень, липень 2021 року своєчасно, відповідно до поданих декларацій, сплачувало податок на додану вартість.
Натомість, відповідачем здійснено зарахування оплати поточних платежів на погашення грошових зобов`язань з податкового боргу, тобто зміна призначення платежів не залежала від волі позивача.
Нормою ст.126 ПК України визначено, що підставою для застосування штрафних санкцій є саме не сплата платником податків узгодженої суми грошового зобов`язання протягом строків, визначених цим Кодексом.
Оскільки АТ «Дніпровська ТЕЦ» фактично сплачувало узгоджені суми грошового зобов`язання, при цьому перерахування вказаних сум до бюджету здійснювалось безпосередньо контролюючим органом, то цей факт свідчить про відсутність дій або бездіяльності платника податку та самого факту правопорушення, передбаченого ст.126 ПК України.
Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постанові Верховного Суду від 10 вересня 2019 року в справі № 1840/3549/18.
Відповідно до п.95.1 ст.95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
П.95.3 ст.95 ПК України передбачено, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Тобто, стягнення контролюючим органом грошових коштів з рахунку платника податків у системі електронного адміністрування ПДВ проведено без дотримання норм пункту 87.1 статті 87, пункту 95.3 статті 95 ПК України та Порядку електронного адміністрування з податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 р. №569.
За таких обставин, АТ «Дніпровська ТЕЦ» не може притягатися до відповідальності у вигляді штрафу, оскільки в діях такого платника відсутній склад правопорушення передбаченого п.126.1 ст.126 глави 11 розділу II ПК України.
Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
В силу ч.1 ст.9 КАС України визначено, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частинами 1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Частиною 3 статті 90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що дану позовну заяву слід задовольнити з викладених вище підстав.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно з ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як видно з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду у розмірі 7 326,13 грн., а отже вони підлягають поверненню позивачу.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241 - 246, 250, 262 КАС України, суд -
Позовну заяву задовольнити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

Суддя К.С. Кучма