Справа № 440/1953/20
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2022-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2022 р.Справа № 440/1953/20

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Григорова А.М. , Бартош Н.С. ,

за участю секретаря судового засідання Дуднєва М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення по справі № 440/1953/20

за позовом ОСОБА_1

до Головне управління Державної податкової служби України у Полтавській області

про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки),

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 11.12.2020 року задоволено позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби України у Полтавській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки).

Не погодившись з рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 11.12.2020 року, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11.12.2020 року в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу та прийняти в цій частині нове рішення, яким стягнути на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 14000,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 22.09.2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11.12.2020 року задоволено, рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04.01.2021 по справі № 440/1953/20 скасовано в частині відмови у стягненні на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу у розмірі 14000,0 грн., стягнено на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 14000,0 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби України у Полтавській області.

ОСОБА_1 направлено до суду апеляційної інстанції заяву про ухвалення додаткового судового рішення про розподіл судових витрат, а саме судового збору , сплаченого за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції.

Сторони по справі повідомлені належним чином про день, час та місце судового розгляду апеляційної скарги.

Заява розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України.

Колегія суддів, розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, відповідно до частин першої, шостої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Отже, законодавцем передбачено можливість вирішення питання щодо відшкодування позивачу понесених ним судових витрат шляхом ухвалення у справі додаткового судового рішення з метою усунення такого недоліку, як неповнота судового рішення в частині розподілу судових витрат, що врегульовано статтею 139 КАС України.

Разом с тим, питання щодо розподілу судових витрат не є самостійними позовними вимогами в розумінні КАС України і не входять до ціни позову, тому не підлягають оплаті окремо при зверненні до суду із позовом або відповідною заявою, передбаченою процесуальним законодавством, тобто не є об`єктом справляння судового збору.

Системний аналіз положень КАС України та Закону України «Про судовий збір» надає підстави стверджувати, що в разі оскарження позивачем рішення суду першої інстанції виключно в частині розподілу судових витрат, а не в частині вирішення позовних вимог, судовий збір не сплачується.

Таким чином, судовий збір , сплачений позивачем за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у цій справі, є помилково сплаченим.

Також, колегія суддів зазначає , що відповідно до акту Другого апеляційного адміністративного суду від 29.12.2020р. № 157/20 (а.с.132 т.1) документ про сплату судового збору (оригінал та його копія ), який вказаний в апеляційній скарзі ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11.12.2020 по справі № 440/1953/20 як додаток , відсутній .

Тобто , в матеріалах справи відсутній документ (платіжне доручення , чек тощо) про сплату ОСОБА_1 судового збору за подачу апеляційної скарги на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11.12.2020 по справі № 440/1953/20.

Водночас, відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Частиною першою статті 9 вказаного Закону визначено, що судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Згідно з пунктом 5 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 3 вересня 2013 року № 787, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податку, зборів, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що надмірно сплачений судовий збір повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, на підставі ухвали суду, яким розглянуто справу, а не шляхом ухвалення додаткового судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви позивача про ухвалення додаткового судового рішення в цій справі про розподіл судових витрат зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, тому така заява підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст. 139, 241, 242, 252, 311, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення по справі № 440/1953/20 про розподіл судових витрат зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції залишити без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення ухвали в повному обсязі безпосередньо до Верхового Суду.

Головуючий суддя (підпис)Подобайло З.Г.
Судді(підпис) (підпис) Григоров А.М. Бартош Н.С.

Повний текст ухвали виготовлений 31.01.2022 року