Справа № 160/21370/21
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2022-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Кучми К.С., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -
Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій з урахуванням уточнення позовних вимог, просив:
- визнати протиправними дії Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області щодо відмови йому в призначенні пенсії за віком відповідно до ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на підставі заяви про призначення пенсії від 27.07.2021 року та скасувати рішення відповідача від 03.08.2021 р.;
- визнати протиправними дії Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області щодо відмови йому в зарахуванні до пільгового стажу періоду проходження строкової військової служби з 15.05.2000 р. до 08.10.2001 р. та навчання в ПТУ №40 з 01.09.1999 р. по 12.05.2000 р.;
- зобов`язати відповідача зарахувати до страхового та пільгового стажу період навчання в ПТУ №40 м.Першотравенськ з 01.09.1999 р. по 12.05.2000 р. за професією «електрослюсар підземний» з повним робочим днем у шахті (список №1 розділ 1 підрозділ 1 КМУ №162 від 11.03.1994 р.);
- зобов`язати відповідача зарахувати до пільгового стажу роботи за спеціальністю «електрослюсар підземний» (список №1 розділ 1 підрозділ 1 КМУ №162 від 11.03.1994 р.) період проходження строкової військової служби за призовом з 15.05.2000 р. по 08.10.2001 р.;
- зобов`язати відповідача зарахувати період роботи за професією «машиніст гірничо виїмкових машин» з повним робочим днем під землею з 10.07.2007 р. по 27.07.2021 р. до пільгового стажу для визначення права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах і у пільгових розмірах, з урахуванням кратності відповідно до роз`яснень Міністерства соціальної політики населення України від 20.01.1992 р. №8;
- зобов`язати відповідача призначити, нарахувати та виплатити йому пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на підставі заяви про призначення пенсії від 27.07.2021 року.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що відповідач своїм рішенням від 03.08.2021 р. вказав, що його пільговий стаж складає тільки 19 років 05 місяців 04 дні, що недостатньо для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Так, відповідач протиправно не зарахував до пільгового стажу вищезазначені спірні періоди роботи, та не вказав підстав такого не зарахування. Позивач вважає, що рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах винесено протиправно, а тому він був змушений звернутися до суду з даним позовом за захистом своїх прав та інтересів.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.11.2021 року було відкрито провадження по даній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
На виконання вимог ухвали суду 06.12.2021 року відповідачем було подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позивач звернувся до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та надав відповідні документи. Перевіривши надані позивачем документи пенсійний орган прийшов до висновку, що відсутні підстави для зарахування до пільгового стажу позивача, а саме: період його навчання в Професійно-технічному училищі № 40 м.Першотравенськ з 01.09.1999 р. по 12.05.2000 р. та період проходження військової служби з 15.05.2000 р. до 08.10.2001 р. Відповідач вказав, що загальний страховий стаж роботи позивача складає 21 рік 9 місяців 24 дні, пільговий стаж складає 19 років 5 місяців 4 дні, що недостатньо для пенсії на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (менше 25 років). За таких обставин, відповідач просив суд у задоволенні позову відмовити.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивача, викладену у позовній заяві, позицію відповідача, викладену у відзиві на позовну заяву, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та об`єктивному розгляді обставин справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 27.07.2021 р. звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Рішенням Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області №37 від 03.08.2021 року йому було відмовлено в призначенні пенсії та зазначено, що його загальний стаж роботи складає 21 рік 9 місяців 24 дні, пільговий стаж складає 19 років 5 місяців 4 дні, що недостатньо для пенсії на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (менше 25 років).

Аналізуючи правовідносини, які виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Закон №1058-IV), на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи; жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців у чоловіків і не менше 20 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років у чоловіків і не менше 21 року у жінок; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців у чоловіків і не менше 21 року 6 місяців у жінок.

Таким чином, право звернення позивача із заявою про призначення йому пенсії на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку, при наявності стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, залежить від 3-х умов; 1) досягнення віку, встановленого абз.1 п.1 ч.2 статті 114 Закону №1058-IV; 2) наявність стажу робити з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці не менше половини такого стажу, тобто не менше 5 років; 3) наявність страхового стажу не менше 21 року 6 місяців (абз.17 п.1 ч.2 статті 114 Закону №1058-IV).

За правилами ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, з яким кореспондується обов`язок держави щодо його забезпечення. Реалізація цього обов`язку здійснюється органами державної влади відповідно до їх повноважень.

В силу пункту 1 Підземні роботи Розділу 1 Списку № 1 виробництв, цехів, професій і посад на підземних роботах, на роботах із шкідливими умовами праці та в гарячих цехах, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року № 1173, до працівників які виконують роботи з особо шкідливими умовами праці відносяться всі робітники, інженерно-технічні працівники і службовці, зайняті повний робочий день на підземних роботах з видобутку вугілля, руди, сланцю, нафти, озокериту, газу, графіту, азбесту, солі, слюди та інших рудних і нерудних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників та інших підземних споруд, а також всі працівники, зайняті повний робочий день під землею на обслуговуванні зазначених вище робітників і службовців (медперсонал підземних (здоровпунктів, працівники підземного телефонного зв`язку і т.д.).

Згідно з п.а ч.1 ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 року № 1788-XII (в редакції від 09.12.2012 року, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці жінкам.

Відповідно до ч.2 ст.14 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 року № 1788-XII (в редакції від 09.12.2012 року, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), особливості пенсійного забезпечення працівників, при наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок за кожний повний рік цих робіт пенсійний вік, передбачений статтею 12 цього Закону, знижується на 1 рік.

Відповідно до ст.12 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 року № 1788-XII (в редакції від 09.12.2012 року, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), право на пенсію за віком мають: чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років.

Тобто, умовою для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №1 із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 Закону України Про пенсійне забезпечення є наявність не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці передбаченого ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення.

Згідно з п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 20 Порядку встановлено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Відповідно до запису в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 , він був прийнятий учнем підземного електрослюсаря на шахту «Степова» ДХК «Павлоградвугілля» (наказ №41-к від 06.09.1999 р.). Прийнятий на роботу з подальшим направленням на навчання в ПТУ № 40 м.Першотравенськ за спеціальністю «електрослюсар підземний».

З 01 вересня 1999 р. по 12 травня 2000 р. від основного місця роботи за направленням позивач навчався в ПТУ № 40 м.Першотравенськ та проходив виробничу практику на підприємстві на якому був працевлаштований. Подальшому звільнений 05 травня 2000 року по ст.36 п.3 КЗпП України, в зв`язку з призовом на військову службу. (наказ 30-к від 04.05.2000 р.).

На підтвердження вказаних обставин позивачем надано довідку №114 від 16.03.2021 р.

Як видно з військового квитка позивача серії НОМЕР_2 він проходив строкову військову службу у період з 15.05.2000 року по 08.10.2001 рік. Після звільнення в запас на підставі наказу ПВ України №534 від 29.08.2001 р. 12 листопада 2001 року, повернувся на попереднє місце роботи та був прийнятий на шахту «Степова» ДХК «Павлоградвугілля» підземним електрослюсарем з повним робочим днем в шахті.

Крім того, відповідно до довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №249 від 27.07.2021 року, позивач у період з 12.11.2001 року по 15.01.2003 року працював електрослюсарем підземним дільниці ремонту стаціонарного обладнання на ВСП «Шахтоуправляння Першотравенське «ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» та з 16.01.2003 р. по 15.10.2003 р. з 16.10.2003 р. по 24.04.2006 р. електрослюсарем підземним дільниці підготовчих робіт, з 25.04.2006 р. по 25.06.2006 р. учнем машиніста гірничо-виїмкових машин, з 26.06.2006 р. по 09.07.2007 р. електрослюсарем підземним дільниці гірничо капітальних робіт, з 10.07.2007 р. по 02.08.2016 р. машиністом гірничо-виїмкових машин, з 03.08.2016 р. по теперішній час машиністом гірничо-виїмкових машин.

Згідно з абз.2 ст.8 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 року №2011-ХІІ (зі змінами та доповненнями) час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України Про оборону України, зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України Про оборону України, особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України Про оборону України, які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України Про оборону України, зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Статтею 57 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що військова служба у складі діючої армії у період бойових дій, у тому числі при виконанні інтернаціонального обов`язку, а також перебування в партизанських загонах і з`єднаннях зараховується до стажу роботи на пільгових умовах у порядку, встановленому для обчислення строків цієї служби при призначенні пенсій за вислугу років військовослужбовцям.

Відповідно до положень статті 3 Закону України Про професійно-технічну освіту від 10.02.1998 року №103/98-ВР (далі - Закон № 103/98-ВР), первинна професійна підготовка це здобуття професійно-технічної освіти особами, які раніше не мали робітничої професії, або спеціальності іншого освітньо-кваліфікаційного рівня, що забезпечує відповідний рівень професійної кваліфікації, необхідний для продуктивної професійної діяльності.

Згідно з ст.18 Закону №103/98-ВР до професійно-технічних навчальних закладів належать, зокрема, професійно-технічні училища відповідного профілю та інші типи навчальних закладів, що надають професійно-технічну освіту або здійснюють професійно-технічне навчання.

В силу ст.38 Закону № 103/98-ВР час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Разом з тим, суд звертає увагу, що можливість пільгового обчислення періоду проходження військової служби є похідною від визначальної підстави і має пов`язуватися не з категорією працівників, що реалізують право на щомісячне пенсійне забезпечення, а зі спеціальним статусом, якого ці особи набули в результаті проходження військової служби в певний, визначений у законодавчому порядку період часу, що узгоджується з положеннями ст.2 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" якою передбачено, що час перебування громадян України на військовій службі, зараховується до страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби, до якої відповідно до п.1 ст.2 Закону також віднесено і військову службу.

Отже, враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вищевказані відомості є повними та достатніми, всі записи засвідчені печатками підприємства, тобто, відомості, зазначені в трудовій книжці позивача, та довідках підтверджують наявність в нього пільгового стажу роботи, а тому відповідачем безпідставно не враховано до пільгового стажу періоду проходження строкової військової служби з 15.05.2000 р. до 08.10.2001 р. та навчання в ПТУ №40 з 01.09.1999 р. по 12.05.2000 р. А отже рішення Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області №37 від 03.08.2021 року про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах є протиправним, оскільки воно винесене не на підставі та не у спосіб, передбачений чинним законодавством та порушує норми конституційних прав і свобод позивача.

Крім того, в рішенні відповідача від 03.08.2021 року №37 останнім жодним чином не було обґрунтовано не зарахування до пільгового стажу позивача періодів проходження строкової військової служби з 15.05.2000 р. до 08.10.2001 р. та навчання в ПТУ №40 з 01.09.1999 р. по 12.05.2000 р. Суд також критично ставиться до тверджень відповідача про те, що термін навчання позивача в Професійно-технічному училищі №41 м.Тернівка (3 роки 4 місяці 12 днів) перевищує встановлені законодавством строки, оскільки позивач навчався у ПТУ №40 м.Першотравенська за професією «Електрослюсар підземний» у період з 01.09.1999 р. по 12.05.2000 р.

Таким чином, позивачем щодо призначення пенсії була надана копія трудової книжки, в якій чітко зазначені всі періоди його роботи, які відносяться до пільгового періоду.

Суд звертає увагу, що приписами частин п`ятої статті 48 КЗпП України визначено, що порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч.1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання і обліку, регулюються Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за № 110 (далі - Інструкція № 58), постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 р. № 301 "Про трудові книжки працівників" та іншими актами законодавства.

Пунктами 4.1, 4.2 Інструкції № 58 передбачено, що у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Відповідно до п.4 постанови КМУ від 27 квітня 1993 р. №301 Про трудові книжки працівників відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Таким чином, відповідно до постанови КМУ від 27 квітня 1993 р. № 301 Про трудові книжки працівників відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, яка звертається за призначенням пенсії, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Відповідно до правової позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року у справі № 638/18467/15-а формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду щодо обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Суд звертає увагу, що на особу не може перекладатись обов`язок доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванні заробітної плати на конкретну посаду, яку позивач займав у той чи інший період його роботи на підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу, що дає позивачу право на призначення пенсії, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві. Та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17.

Отже, чинним законодавством визначено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а тому, власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Зазначена правова позиція також викладена у постанові Верховного суду від 06.02.2018 у справі № 677/277/17 (провадження № К/9901/1298/17).

На думку суду, відмова Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області щодо зарахування спірних періодів є протиправною, з огляду на те, що трудова книжка позивача містить усі необхідні записи про роботу у спірні періоди, та є достатнім підтвердженням права на пенсійне забезпечення.

Відповідно до роз`яснень Міністерства соціального захисту населення України від 20.01.1992 р. № 8, працівники зайняті на підземних роботах та в металургії, які мають не менше 10 років стажу роботи, що дає право на пенсію незалежно від віку у відповідності до ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», але не відпрацювали повного стажу, передбаченого зазначеною статтею Закону, пенсія незалежно від віку може призначатися при наявності не менше 25 років стажу підземного та в металургії роботи із зарахуванням до нього кожного року роботи гірничим очисного вибою, прохідником за 1 рік роботи 3 місяці.

Враховуючи викладене суд доходить до висновку про необхідність зобов`язати відповідача зарахувати до страхового та пільгового стажу період навчання позивача в ПТУ №40 м.Першотравенськ з 01.09.1999 р. по 12.05.2000 р. за професією «електрослюсар підземний» з повним робочим днем у шахті (список №1 розділ 1 підрозділ 1 КМУ №162 від 11.03.1994 р.), зарахувати до пільгового стажу роботи за спеціальністю «електрослюсар підземний» (список №1 розділ 1 підрозділ 1 КМУ №162 від 11.03.1994 р.) період проходження строкової військової служби за призовом з 15.05.2000 р. по 08.10.2001 р. та зарахувати період роботи за професією «машиніст гірничо виїмкових машин» з повним робочим днем під землею з 10.07.2007 р. по 27.07.2021 р. до пільгового стажу для визначення права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах і у пільгових розмірах, з урахуванням кратності відповідно до роз`яснень Міністерства соціальної політики населення України від 20.01.1992 р. №8

Але, суд вважає необґрунтованою позовну вимогу щодо зобов`язання відповідача призначити, нарахувати та виплатити йому пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на підставі заяви про призначення пенсії від 27.07.2021 року, оскільки згідно з вимогами ст.58 Закону №1058 Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Враховуючи викладене, суд вважає лише за можливе зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 27.07.2021 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахування висновків суду.

Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

В силу ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 ст.9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовну заяву слід задовольнити частково з викладених вище підстав.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно з ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позовну заяву задоволено частково, слід повернути позивачу частину судових витрат по справі в розмірі 454,40 грн. (908 грн. : 2).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241 - 246, 250, 262 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком відповідно до ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на підставі заяви про призначення пенсії від 27.07.2020 року.

Скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №37 від 03.08.2021 р.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 в зарахуванні до пільгового стажу періоду проходження строкової військової служби з 15.05.2000 р. до 08.10.2001 р. та навчання в ПТУ №40 з 01.09.1999 р. по 12.05.2000 р.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового та пільгового стажу ОСОБА_1 період навчання в ПТУ №40 м.Першотравенськ з 01.09.1999 р. по 12.05.2000 р. за професією «електрослюсар підземний» з повним робочим днем у шахті (список №1 розділ 1 підрозділ 1 КМУ №162 від 11.03.1994 р.).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи за спеціальністю «електрослюсар підземний» (список №1 розділ 1 підрозділ 1 КМУ №162 від 11.03.1994 р.) період проходження строкової військової служби за призовом з 15.05.2000 р. по 08.10.2001 р.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 період роботи за професією «машиніст гірничо виїмкових машин» з повним робочим днем під землею з 10.07.2007 р. по 27.07.2021 р. до пільгового стажу для визначення права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах і у пільгових розмірах, з урахуванням кратності відповідно до роз`яснень Міністерства Соціальної політики населення України від 20.01.1992 р. №8

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.07.2021 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахування висновків суду.

У задоволенні решти позовної заяви відмовити.

Присудити за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул.Набережна Перемоги, 26, м.Дніпро, 49094, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнкопп НОМЕР_3 ) судові витрати по справі у розмірі 454 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржено в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

Суддя К.С. Кучма