Справа № 480/2092/21
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2022-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2022 р.Справа № 480/2092/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Любчич Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Мироненко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Київської митниці Державної митної служби України на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 13.08.2021, головуючий суддя І інстанції: С.О. Бондар, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 18.08.21 року по справі № 480/2092/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю " Глобал-Трейд-С"

до Київської митниці Державної митної служби України

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Глобал-Трейд-С" (далі по тексту ТОВ "Глобал-Трейд-С", Товариство) звернулося до Сумського окружного адміністративног суду з позовом до Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення від 19.02.2021 № UА100410/2021/000000/3 про коригування митної вартості товарів.

Рішенням Сумського окружного адміністративног суду від 13 серпня 2021 року позов здоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів від 19.02.2021 № UА100410/2021/000000/3.

Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобал-Трейд-С" (вул. Юрія Вєтрова, 20/1, м. Суми, 40022) за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці Держмитслужби (бул. Вацлава Гавела, 8-А, м.Київ, 03124) суму судового збору у розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн.

Відповідач, не погодившись з даним рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що приймаючи зазначене рішення суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення справи, неповно з`ясував всі обставини справи, що мають значення при вирішенні спору, невірно застосував до спірних правовідносин вимоги матеріального та процесуального права.

Позивачем подано відзив на апеляційну саргу, в якому останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Сумського окружного адміністративного суду від 13.08.2021 залишити без змін.

В судове засідання суду апеляційної інстанції сторони не прибули, про дату, час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином.

Відповідно до ч.2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалось.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до вимог ст.308 КАС України та керуючись ст.229 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ТОВ "Глобал-Трейд-С" 03.02.2021 уклало з Компанією Devecioglu Metal Plastik Ev Gerecleri Insaat San.Tic. A.S. (Туреччина) зовнішньоекономічний контракт щодо поставки товарів, асортимент, кількість, ціни та умови поставки яких визначаються в специфікаціях та інвойсах до контракту на кожну партію товару (а.с.14-16).

На виконання умов контракту Компанія відвантажила партію товарів, що використовуються в домашньому побуті, а саме прасувальні дошки, чохли для прасувальної дошки та стійки для сушіння білизни, згідно рахунку-фактури (інвойсу) від 11.02.2021 №DVC053 на загальну суму 30500 доларів США. Умовами поставки товару є FCA (Incoterms-2010) - м. Кайсері (Туреччина).

17.02.2021 декларантом ТОВ "Глобал-Трейд-С" було подано до митного оформлення митну декларацію №UA100410/2021/682421, у якій вартість товару було визначено декларантом за основним методом на підставі примірника рахунку-фактури (інвойсу), що відповідало реальній ціні правочину (а.с.26-27).

За результатами опрацювання документів поданих разом з митною декларацією митним органом зроблений висновок, що декларантом до митного оформлення не надано всіх необхідних документів, які підтверджують митну вартість товарів та документи не містять достовірних та об`єктивних відомостей, які б підтверджували числові значення складових митної вартості, у зв`язку з чим 18.02.2021 повідомлено декларанта про необхідність надання наступних додаткових документів: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписки з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (а.с.28).

На вимогу митного органу декларантом додатково було надано наступні документи: проформа інвойс від 03.02.2021 №21025, платіжне доручення про оплату товару від 04.02.2021 №3, рахунок-фактура на перевезення від 11.02.2021 №СО-0000017, акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 19.02.2021 №СО-0000017, прайс-лист виробника(а.с.29).

19.02.2021 митницею було прийняте рішення №UА100410/2021/000000/3 про коригування митної вартості (далі по тексту - Рішення) та Картку відмови у митному оформленні №UА100410/2021/00008, згідно з якими вартість товару, визначена декларантом для цілей нарахування митних платежів, була відхилена та визначено митну вартість за другорядним (резервним) методом.

Підставами коригування митної вартості зазначено, що документи містять розбіжності та не підтверджують всі числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, зокрема, не надано копію митної декларації країни відправлення, не підтверджено числові значення складових митної вартості товарів, а саме: витрати понесені на транспортування (декларантом до митного оформлення не надано транспортні (перевізні) документи, передбачені умовами поставки, а надана довідка про транспортні витрати не дає можливості перевірити правильність заявлених числових значень транспортних витрат). З поданих документів неможливо підтвердити заявлений метод визначення митної вартості товарів. Тому, митницею відмовлено декларанту у визнанні заявленої ним митної вартості. Посадовою особою митниці проведено з декларантом процедуру консультації. За результатами проведених консультацій встановлено, що другорядні методи визначення митної вартості 2а та 26 - за ціною договору щодо ідентичних/подібних (аналогічних) товарів відповідно до ст.ст. 59, 60 МК України неможливо застосувати через відсутність у митниці інформації про митне оформлення ідентичних чи подібних товарів саме за ціною договору. При цьому, декларантом під час проведення з ним консультацій, такої інформації також не надано, що виключає можливість застосування вказаних методів. Методи визначення митної вартості 2 в та 2 г - на основі віднімання та додавання вартостей - не можуть бути застосовані у зв`язку з відсутністю у митниці відомостей про всі складові вартості виробництва товару та його доставки на митну територію України, що є необхідною умовою для використання таких методів. При цьому, за умовами ст.ст. 62, 63 МК України, така інформація надається декларантом або уповноваженою ним особою. До митного оформлення такої інформації надано не було. У митниці така інформація також відсутня. Під час проведення з декларантом консультацій, такої інформації не надано, а тому методи на основі віднімання чи додавання вартостей в даному випадку не можуть бути застосовані. Натомість, у митного органу наявна інформація, що відповідає ч.2 ст.64 МК України та є підставою для застосування другорядного методу 2 ґ- резервного методу (31-32).

Вважаючи вказане рішення Київської митниці Держмитслужби протиправним, ТОВ "Глобал-Трейд-С" звернулося до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не довів правомірності оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів, а тому дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобал-Трейд-С" про визнання протиправним та скасування рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів від 19.02.2021 № UА100410/2021/000000/3.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 246 МК України встановлено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Так, згідно з ч. 8 ст. 257 Митного кодексу України митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться, окрім іншого, відомості щодо митної вартості товарів та методу її визначення.

Згідно із ч. 1ст. 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. 1ст. 50 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно із ч. 2 ст. 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до ч. 1 ст.53 МК України,у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною 2 статті 53 МК України встановлено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно із ч. 2 ст. 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу (ч. 3 ст. 54 МК України).

Пунктом 2 частини 4 ст. 54 МК України передбачено, що митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана.

З метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, орган доходів і зборів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені форми митного контролю (ч.5 ст.54 МК України).

Відповідно до ч. 6 ст. 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 МК України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом;

обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексув розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Згідно із ч. 1 ст. 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України.

Ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеній в постанові від 30.10.2018 у справі №826/25605/15.

Відтак, рішення митного органу не може грунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки митного органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

У той же час, митний орган у спірному рішенні зазначає про неповноту заявленої митної вартості, оскільки не надано документів щодо розміру витрат на транспортування товару, при цьому залишає поза увагою той факт, що позивачем, з метою підтвердження розміру витрат на транспортування товару від м. Кайсері (Туреччина) до місця ввезення на територію України порт Орловка (Україна) було надано митному органу договір-заявку на перевезення від 05.02.2021 №05/02-1, рахунок-фактуру №СО-0000017 від 11.02.2021 на оплату міжнародного транспортного перевезення на загальну суму 48591,00 грн., в тому числі за маршрутом м. Кайсері (Туреччина) - м/п Орловка на суму 36591,00 грн. та за маршрутом м/п Орловка - м. Суми на суму 12000,00 грн., акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 19.02.2021 №СО-0000017 та довідку про транспортні витрати від 11.02.2020 №011.

Вказані документи містять відомості про фактичні витрати на транспортування товарів, узгоджуються між собою та є достатніми для здійснення розрахунку транспортних витрат до місця ввезення на митну територію України. Вартість транспортування товару становить 36591,00 грн., що повністю співпадає із заявленою сумою у митній декларації.

Також, відповідач вказує на ненадання позивачем копії експортної митної декларації, як на підставу коригування митної вартості.

Проте, колегія суддів зазначає, що ненадання копії експортної митної декларації не є підставою коригування митної вартості, оскільки статтею 53 МК України визначено вичерпний перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості. До таких документів копія митної декларації країни відправлення не належить.

При цьому, митному органу було надано повний пакет належним чином оформлених документів, які містили всю необхідну інформацію про вартість товару, не мали жодних розбіжностей чи ознак підробки.

Посилання відповідача на ненадання декларантом інформації про митне оформлення ідентичних чи подібних товарів або митне оформлення за іншими другорядними методами ґрунтується на законі, оскільки декларант не зобов`язаний збирати інформацію щодо угод на ідентичні та подібні товари або митне оформлення товарів за іншими другорядними методами та подавати її митниці. Надання вказаних документів саме декларантом не входить ані до його обов`язків, передбачених частиною 2 статті 52 МК України, ані до його прав, передбачених частиною 3 статті 52 МК України.

Таким чином, заявлена товариством митна вартість товару базувалась на документально підтверджених відомостях.

Водночас, відповідачем у спірному рішенні не зазначено в чому саме виявився обґрунтований сумнів у правильності визначення митної вартості товару та у чому саме виявилось недостатнє підтвердження документально заявленої декларантом митної вартості, які документи містять розбіжності та яких відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, не містять подані документи або у чому саме виявились ознаки підробок у поданих документах.

Щодо послідовності застосування митним органом методів визначення митної вартості товарів, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до ч.ч 2,3,5 ст. 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 57 МК України при цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Підстави для незастосування основного методу визначення митної вартості товару передбачені частиною другою 58 МК України.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у п. 2 ч. 1 ст. 57 цього Кодексу.

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

За правилами статті 64 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT) (частина 1 статті 64); Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях (частина 2 статті 64).

Виходячи з вищевикладеного Митний кодекс України вказує на те, що у випадку застосування резервного методу митна вартість обов`язково повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Верховний Суд у постанові 27.06.2019 (справа №803/667/17) зазначив, що митниця, приймаючи рішення про коригування митної вартості імпортованого позивачем товару за іншим ніж першим методом, має вказати яким чином митна вартість товару визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, навести порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості, оскільки це є вимогами частини другої статті 55 Митного кодексу України щодо обґрунтованості прийнятого рішення.

Проте, колегія судів зазначає, що спірне рішення про коригування митної вартості не містить ні належного обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, ні обґрунтувань числового значення митної вартості товару, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування, зокрема, яким чином митна вартість товару визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, не наведено порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості.

Колегія суддів звертає увагу на те, що текст рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товару не містить жодних відомостей про подібність товарів за поданою декларантом митною декларацією з товарами за митними деклараціями від 10.02.2021 №UA807170/2021/7154, від 22.12.2020 №UA500490/2021/507652

та про схожість умов поставки товару.

Посилання у рішенні про коригування митної вартості лише на номера митних декларацій, як на джерела цінової інформації, не свідчить про належне обґрунтування митним органом можливості визначення митної вартості за резервним методом.

Так, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.

Зазначене узгоджується з висновком Верховного Суду викладеним у постанові від 21 серпня 2018 року у справі №804/1755/17.

Посилання відповідача на формальне застосування Митницею з причини спрацювання модуля АСАУР ціни за відомостями спеціалізованої бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки самі по собі відомості згаданої системи не містять жодних параметрів, об`єктивно необхідних для судження про схожість, подібність, аналогічність чи ідентичність товарів. Потрібні для такого судження характеристики товару можуть бути з`ясовані лише у спосіб порівняння змісту поданих до митного оформлення документів з документами про властивості раніше імпортованого товару. Проте, у спірних правовідносинах, як з`ясовано судом, митницею такого порівняння зроблено не було. До суду документів, котрі б висвітлювали характеристики імпортованого позивачем товару та товару, митна вартість якого була взята митницею за зразок для обчислення, подано не було.

Колегія суддів звертає увагу, що само коригування митної вартості було здійснено за ваговим критерієм, в той час як ставка мита по даному коду товару є адвалорною, тобто, залежить від вартості одиниці товару, а не від його ваги.

Так, відповідно до статей 279, 280 МК України в Україні застосовуються, серед іншого, адвалорні (у відсотках до встановленої митної вартості товарів), специфічні (у грошовому розмірі на одиницю виміру) та комбіновані (що складаються з адвалорної та комбінованої) ставки ввізного мита.

На товари, ввезені позивачем, встановлене адвалорне ввізне мито за ставками 5% (по товару 1) та 6,3% (по товару 3) від митної вартості товарів.

Надана до митного оформлення товарна партія налічувала 16 самостійних позицій товарів, що використовуються в домашньому побуті, а саме прасувальні дошки, чохли для прасувальної дошки та стійки для сушіння білизни, різних моделей і, головне, кожна з позицій мала окрему ціну за одиницю (штуку) товару.

Коригуючи митну вартість вказаної партії товарів, митниця здійснила коригування не за числовим значенням вартості окремих товарних позицій, а коригування митної вартості за ваговим (кг) критерієм.

Тобто, з невідомих причин і за невідомою методикою вартість товару, яка визначалася в контракті за одиницю відносно кожної окремої позиції (артикулу), була відкоригована за вагою іншої товарної партії іншого імпортера, тобто штуки товариства Глобал-Трейд-С для цілей оподаткування були переведені в кілограми інших випадків імпорту, в той час як на даний товар мито є адвалорним (5% та 6,3% від вартості), а не специфічним (наприклад, за кілограм ваги).

Про безпідставність здійснення митним органом коригування не за числовим значенням вартості окремих товарних позицій, а за ваговим (кг) критерієм зазначає Верховний Суд у постанові від 01.02.2021 (справа №520/5562/19).

Щодо посилання відповідача на те, що товариством не подано основного договору, а наданий лише договір заявка, на підставі якого позивачу надавалися послуги з перевезення, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що Митний кодекс України не визначає вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказано, що таким доказам може бути лише основний договір про перевезення, а не договір заявка), подані позивачем документи про транспортні витрати є допустимими доказами на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 21 листопада 2019 року у справі № 804/9754/15.

Враховуючи викладене, рішення відповідача про коригування митної вартості товарів від 19.02.2021 № UА100410/2021/000000/3 не відповідає вимогам пунктів 1, 2, 4 ч. 2 ст.55 МК України, оскільки не містить належного обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; не містить наявної в митного органу інформації (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом, та у ньому відсутнє належне обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої відповідачем, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Верховний Суд у постанові від 05.02.2019 по справі №816/1199/15-а визначив, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominenv. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Також Верховний Суд визначив, що серед критеріїв /принципів/, які повинні застосовуватись суб`єктом владних повноважень при прийнятті ним рішень та вчиненні дій та якими керується адміністративний суд у разі оскарження таких рішень, дій, є, зокрема, критерій законності, відповідно до якого суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним, а рішення суб`єкта владних повноважень має прийматися обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Проте, відповідачем не надано доказів правомірності прийнятого рішення та на спростування висновків суду .

З огляду на встановлені у справі обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобал-Трейд-С" про визнання протиправним та скасування рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів від 19.02.2021 № UА100410/2021/000000/3.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Київської митниці Державної митної служби України залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 13.08.2021 по справі № 480/2092/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.А. Спаскін
Судді О.В. Присяжнюк Л.В. Любчич
Повний текст постанови складено 02.02.2022 року