Справа № 160/10518/21
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2021-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 червня 2021 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду, засобами поштового зв`язку, надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Апостолівської міської ради Дніпропетровської області, в якій позивач просить суд:
Позовні вимоги обґрунтовано наступним.
26 серпня 2021 року відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити ОСОБА_1 в задоволення позовних вимог в повному обсязі. Зазначає, що заяв від позивача про затвердження проекту землеустрою про відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства на території Апостолівської міської ради Дніпропетровської області не надходило. При погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства комісією міської ради з питань земельних відносин, агропромислового комплексу, містобудування, будівництва та охорони природи виявлено ряд порушень в документації та відсутність агрохімічного паспорту поля., що унеможливлює погодження проекту землеустрою.
Згідно положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Рішенням 89 сесії VII скликання Апостолівської міської ради № 2412 від 27.08.2020 року Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, що розташована в межах Апостолівської міської ради, ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :01:001:0177, що розташована в межах Апостолівської міської ради, площею до 2 0000 га.

На підставі заяви ОСОБА_1 фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2 0000 га.

У подальшому, ОСОБА_1 звернулась до Апостолівської міської ради Дніпропетровської області із заявою про затвердження зазначеного проекту землеустрою.

Дане питання було включене до черги денної на розгляд 4 сесії VIII скликання Апостолівської міської ради, але відповідно до протоколу від 23.12.2020 року вказане питання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства на території Апостолівської міської ради громадянці ОСОБА_1 було виключене з черги денної сесії з метою доопрацювання.

Листом від 17.03.2021 року № 944 виконавчий комітет Апостолівської міської ради повідомив, що подана заява була розглянута на засіданні постійної комісії міської ради з питань земельних відносин, агропромислового комплексу, містобудування, будівництва та охорони природи. Згідно протоколу № 6 від 02.03.2021 року комісією було встановлено, що серед поданих документів відсутній агрохімічний паспорт поля. На підставі п. 3.5. Порядку ведення агрохімічного паспорта поля, земельної ділянки наявність агрохімічого паспорта поля, земельної ділянки є обов`язковою при передачі земельних ділянок у власність, користування, наданні дозволу на зняття та перенесення гронтового покриву (родючого шару ґрунту) земельної ділянки. Консервації та рекультизації земель і в інших випадках, передбачених законодавством. Враховуючи викладене, неможливо затвердити проект землеустрою, внаслідок відсутності документів необхідних для передачі земельної ділянки у власність.

Судом встановлено, що протоколом засідання постійної комісії Апостолівської міської ради VIIІ скликання з питань земельних відносин, агропромислового комплексу, містобудування, будівництва та охорони природи №6 від 02.03.2021 року вирішено не погоджувати та не рекомендувати до винесення на розгляд проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 з наступних підстав:

- завдання на розробку проекту землеустрою не підписано замовником;

- договір укладено до прийняття рішення Апостолівською міською радою;

- заява про розроблення проекту землеустрою подана до прийняття рішення Апостолівською міською радою;

- відомості у витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку не співпадають з переліком обмежень щодо використання земельної ділянки;

- відсутній акт приймання-передачі межових знаків на зберігання та акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони , санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності, наявність яких була обов`язкова відповідно до положень ст. 50 Закону України "Про землеустрій";

- встановлено відсутність агрохімічного паспорту поля.

Вважаючи бездіяльність відповідача, що виявилась у неналежному розгляді заяви про затвердження проекту землеустрою протиправною позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Статтею 14 Конституції України закріплено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно із ст. 78 Земельного кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності (п. б, ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України).

За змістом положень ст. 122 Земельного кодексу України вирішення питань стосовно передачі земельних ділянок у власність або у користування із земель державної чи комунальної власності належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Зокрема, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до частин 1-3 ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Згідно із частинами 8-10 ст. 118 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що ними встановлені підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у власність громадян та органи, уповноважені розглядати ці питання. Вони передбачають, зокрема, що для передачі земельної ділянки у власність зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявами про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність, за результатами розгляду яких визначені в статті 118 ЗК України органи приймають одне з відповідних рішень.

Відповідно до норм частини першої ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Згідно з частинами 1, 2 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Виходячи з наведених правових норм, рішення про затвердження або відмову у затвердженні проекту землеустрою належить до виключних повноважень міської ради шляхом прийняття відповідних рішень на пленарному засіданні. Рішення, дії або бездіяльність міської ради про затвердження або відмову у затвердженні проекту землеустрою, надання земельних ділянок, залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Умови, за яких орган відмовляє у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, орган повинен прийняти відповідне рішення про затвердження проекту землеустрою. Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу - затвердити проект землеустрою або відмовити в його затвердженні, якщо для цього є законні підстави. За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними.

Під час розгляду справи судом встановлено, що відмову у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 винесено на засіданні постійної комісії Апостолівської міської ради VIIІ скликання з питань земельних відносин, агропромислового комплексу, містобудування, будівництва та охорони природи та оформлено протоколом №6 від 02.03.2021 року.

При цьому, законодавцем передбачено виключну процедуру розгляду питань з погодження проектів землеустрою та інших земельних питань.

Таким чином, суд дійшов висновку, що питання про затвердження проекту землеустрою уповноваженим суб`єктом владних повноважень не розглядалося.

За таких обставин, Апостолівською міською радою не було дотримано вимог ст.ст. 26, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» при розгляді заяви про затвердження проекту землеустрою для відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 , у зв`язку з чим вимога щодо визнання бездіяльності Апостолівської міської ради протиправною та зобов`язання Апостолівської міської ради на засіданні чергової сесії розглянути дану заяву підлягає задоволенню.

Щодо вимоги про зобов`язання відповідача затвердити проект землеустрою про відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, суд зазначає наступне.

Частиною 4 статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 06.11.2019 у справі № 509/1350/17 оцінюючи ефективність обраного судом способу захисту (зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву) зазначила, що суд має право визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язати вчинити певні дії. Суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. При цьому застосування такого способу захисту вимагає з`ясування судом, чи виконано позивачем усі визначені законом умови, необхідні для одержання дозволу на розробку проекту землеустрою. Разом з тим наведених обставин судами не встановлено. Оцінка правомірності відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою стосувалася лише тих мотивів, які наведені відповідачем у оскаржуваному рішенні. Однак суди не досліджували у повній мірі, чи ці мотиви є вичерпними і чи дотримано позивачем усіх інших умов для отримання ним такого дозволу. Отже, як зазначила Велика Палата Верховного Суду, апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що належним способом захисту та відновлення прав позивача у цій справі буде зобов`язання відповідача повторно розглянути відповідну заяву позивача про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою (п. 36- 39).

Тобто, застосування такого способу захисту прав та інтересів позивача як зобов`язання уповноваженого органу прийняти конкретне рішення, є правильним, коли уповноважений орган розглянув клопотання заявника та прийняв рішення, яким відмовив в його задоволенні.

В такому разі, суд під час перевірки підстав прийняття рішення, перевіряє конкретні підстави відмови в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою. У разі визнання незаконності підстав, що стали причиною прийняття рішення про відмову в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, доцільним способом захисту є власне зобов`язання уповноваженого суб`єкта прийняти конкретне рішення, а не зобов`язання повторно розглянути клопотання, оскільки клопотання вже було розглянуто, рішення прийнято, тому повторний розгляд клопотання не захистить прав заявника.

Враховуючи, що судом визнано протиправною бездіяльність Апостолівської міської ради, яка виявилась у неналежному розгляді заяви про затвердження проекту землеустрою та зобов`язав суб`єкта владних повноважень розглянути дану заяву у визначений законодавством спосіб, то вимога про зобов`язання затвердити проект землеустрою до його розгляду заяви уповноваженим суб`єктом владних повноважень та прийняття рішення за результатами розгляду є передчасною.

Таким чином, оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, у задоволенні цих позовних вимог необхідно відмовити, як передчасних.

За таких обставин, суд робить висновок, що порушені права позивача підлягають відновленню шляхом зобов`язання належного розгляду вказаної заяви.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінуючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, суд робить висновок, що відповідачем протиправно не було розглянуто у визначений законодавством спосіб заяву позивача про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства, у зв`язку з чим позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно із ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому, суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно із ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому, суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи часткове задоволення позовної заяви, суд приходить до висновку про наявність підстав для присудженні частини здійснених позивачем документально підтверджених судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань Апостолівської міської ради, а саме, судового збору у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп. (908,00 грн. / 2 = 454,00 грн.).

Керуючись ст. ст. 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Апостолівської міської ради (53802, Дніпропетровська обл., м. Апостолове, вул. Центральна, буд.65, ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Апостолівської міської ради щодо неприйняття рішення за заявою ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею - 2 0000 га., для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населеного пункту на території Апостолівської міської ради Криворізького району Дніпропетровської області з кадастровим номером - :01:001:0177.

Зобов`язати Апостолівську міську раду на засіданні чергової сесії міської ради розглянути заяву ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею - 2 0000 га., для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Апостолівської міської ради з кадастровим номером - :01:001:0177.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Апостолівської міської ради (53802, Дніпропетровська обл., м. Апостолове, вул. Центральна, буд.65, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко