Справа № 160/1479/21
Суддя: Юхно Ірина Валеріївна
Дата ухвалення: 2021-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 листопада 2021 року Справа № 160/1479/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Юхно І.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників (у письмовому провадженні) в місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,
01.02.2021 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, у якому, позивач просить суд про:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати мені, ОСОБА_1 , записи у трудовій книжці НОМЕР_1 від 06.10.1987 року з дня виникнення права на пенсію за віком, за Списком №1, з 24 травня 2020 року.
- зарахувати до загального трудового стажу періоди моєї роботи з 29.09.1987р. по 10.06.1988р. підсобним (транспортним) робітником Спецуправління «Електромонтаж» № 453, та з 09.07.1990р. по 23.02.1996р. електромонтажником по силовим мережам і електрообладнанню Криворізького спецуправління № 453 закритого акціонерного товариства «Дніпроелектромонтаж».
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути мою, ОСОБА_1 , заяву від 17 липня 2020 року про призначення мені пенсії за віком за Списком № 1 з урахуванням до загального трудового стажу періодів роботи з 29.09.1987р. по 10.06.1988р. підсобним (транспортним) робітником Спецуправління «Електромонтаж» № 453, та з 09.07.1990р. по 23.02.1996р. електромонтажником по силовим мережам і електрообладнанню Криворізького спецуправління № 453 закритого акціонерного товариства «Дніпроелектромонтаж» на день виникнення права на пенсію за віком, за Списком №1, з 24 травня 2020 року.
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести мені, ОСОБА_1 , з 24 травня 2020 року, дня виникнення права на пенсію за віком, за Списком №1, перерахунок пенсії з урахуванням до загального трудового стажу періодів роботи з 29.09.1987р. по 10.06.1988р. підсобним (транспортним) робітником Спецуправління «Електромонтаж» № 453. та з 09.07.1990р. по 23.02.1996р. електромонтажником по силовим мережам і електрообладнанню Криворізького спецуправління № 453 закритого акціонерного товариства «Дніпроелектромонтаж».
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.02.2021 (головуючий суддя Верба І.О.) адміністративний позов залишено без руху із наданням строку для усунення недоліків, який складає 10 (календарних) днів з дня отримання копії цієї ухвали, шляхом надання.
Відповідно до поштового повідомлення про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи, ОСОБА_1 отримав зазначену копію ухвали 03 березня 2021 року.
Таким чином, строк на усунення недоліків позовної заяви тривав до 15.03.2021 включно, оскільки останнім десятим днем є 13.03.2021 (вихідний день субота).
У зв`язку з не усуненням позивачем недоліків позовної заяви у встановлений строк (з урахуванням забезпечення права позивача на направлення документів поштовим засобом зв`язку або через представника), ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 березня 2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 повернуто позивачеві.
23.03.2021 від позивача на виконання ухвали суду надійшов уточнений адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, 08.04.2021 позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 27.07.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 березня 2021 року в адміністративній справі № 160/1479/21 скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В силу положень ч. 2 ст. 325 КАС України ухвала Третього апеляційного адміністративного суду від 27.07.2021 у справі № 160/1479/21 набрала законної сили.
17.08.2021 матеріали адміністративної справи №160/1479/21 надійшли до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
Розпорядженням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.08.2021 №972д призначено проведення повторного автоматизованого розподілу справи у зв`язку з тим, що суддя Верба І.О. не перебуває в автоматизованому розподілі КП «ДСС» напередодні тривалої відпустки.
За результатами повторного автоматизованого розподілу справи матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 передані на розгляд головуючому судді Юхно І.В., про що свідчить протокол від 17.08.2021.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.08.2021 прийнято до свого провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії та адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без руху та запропоновано позивачу усунути недоліки позовної заяви шляхом надання до суду: оригіналу позовної заяви від 25.01.2021 з додатками та її копій для учасників справи та доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги; уточненого адміністративного позову з уточненими позовними вимогами у відповідності до вимог КАС України, а також його копії для направлення іншим учасникам справи відповідно до їх кількості.
Вказану ухвалу направлено засобами поштового зв`язку на поштову адресу позивача, яку вказано в позовній заяві та отримано - 13.09.2021, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, тобто строк на усунення недоліків позову до 20.09.2021 (оскільки 18.09.2021 був вихідний день).
20.09.2021 на виконання вимог ухвали суду, позивачем усунено недоліки позовної заяви, надано адміністративний позов (первісний); адміністративний позов (уточнений) з додатками, в якому позивач просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до загального трудового стажу періоди роботи позивача з 29.09.1987 по 10.06.1988 підсобним (транспортним) робітником Спецуправління «Електромонтаж» №453 та з 09.07.1990 по 23.02.1996 електромонтажником по силовим мережам і електрообладнанню Криворізького спецуправління № 453 Закритого акціонерного товариства «Дніпроелектромонтаж» згідно записів трудової книжки;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17 липня 2020 року про призначення мені пенсії за віком за Списком № 1 з урахуванням на день призначення пенсії 24 травня 2020 року до загального трудового стажу періодів роботи з 29.09.1987 по 10.06.1988 підсобним (транспортним) робітником Спецуправління «Електромонтаж» №453 та з 09.07.1990 по 23.02.1996 електромонтажником по силовим мережам і електрообладнанню Криворізького спецуправління №453 Закритого акціонерного товариства «Дніпроелектромонтаж» згідно записів трудової книжки;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести ОСОБА_1 з 24 травня 2020 року, дня виникнення права на пенсію за віком, за Списком №1, перерахунок пенсії з урахуванням до загального трудового стажу періодів роботи з 29.09.1987 по 10.06.1988 підсобним (транспортним) робітником Спецуправління «Електромонтаж» № 453 та з 09.07.1990 по 23.02.1996 електромонтажником по силовим мережам і електрообладнанню Криворізького спецуправління №453 Закритого акціонерного товариства «Дніпроелектромонтаж».
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Згідно з положеннями частини 8 статті 171 КАС України питання про відкриття провадження в адміністративній справі суддя вирішує протягом п`яти днів з дня надходження до адміністративного суду позовної заяви, заяви про усунення недоліків позовної заяви у разі залишення позовної заяви без руху, або отримання судом у порядку, визначеному частинами третьою-шостою цієї статті, інформації про місце проживання (перебування) фізичної особи.
Відповідно до частини 6 статті 120 КАС України встановлено, якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.
Суд вказує, що з 23.09.2021 по 07.10.2021 головуючий суддя Юхно І.В. перебувала у відпустці, розгляд питання щодо відкриття провадження у справі відбувся у перший робочий день - 08.10.2021.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); розгляд справи по суті вирішено розпочати з 23 жовтня 2021 року; витребувано у відповідача додаткові докази та встановлено строк для їх подання до 23.10.2021; встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали на подання відзиву на позов та доказів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
Копія ухвали засобами телекомунікаційного зв`язку направлена сторонам на адреси електронної пошти 21.10.2021, відповідачам разом з копією позовної заяви, тобто строк на подання відзивів до 05.11.2021.
Станом на 09.11.2021 відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався, витребуваних судом доказів від відповідача до суду також не надходило.
Відповідно до частини 6 статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
За приписами частини 9 статті 80 КАС України у разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами.
З огляду на вищевикладені обставини та на підставі вищевказаних норм, суд ухвалив розглянути справу по суті за наявними в ній доказами.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Не погодившись із вказаним обчисленням Пенсійного органу страхового стажу роботи позивача, останній звернувся до суду із вказаним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з частиною 2 зазначеної статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Отже, суд вважає за необхідне зазначити, що під час розгляду спорів щодо оскарження рішень (дій) суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення (дії) на їх відповідність усім зазначеним вимогам.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За приписом пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Отже, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян на соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки, визначені у Законі України "Про пенсійне забезпечення".
Закон України "Про пенсійне забезпечення" №1788 від 05.11.1991 (далі - Закон №1788) відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.
Статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Відповідно до статті 26 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (ч. 1 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).
Частиною 2 ст. 24 Закону №1058-IV передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Відповідно до ст. 62 Закону № 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно з п. 20 вказаної постанови, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.
Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.
Згідно з записами №№ 1-3, 5-10, які містяться в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_2 , виданої 06.10.1987 у спірний період, не зарахований відповідачем, позивач:
Спецуправління «Електромонтаж» № 453:
1. 29.09.1987 прийнято підсобним транспортним робітником першого розряду; Наказ 229-к від 29.09.1987.
2. 28.05.1988 присвоєно другий розряд електромонтажника по силовим мережам і електрообладнанню; Наказ 78 від 05.07.1988.
3. Звільнено в зв`язку з призовом в лави Радянської Армії, п.3ст.36 КЗпП УРСР; Наказ 107-к від10.06.1988.
4. 16.06.1988-12.05.1990 служба в Збройних силах; Військовий квиток.
Спецуправління «Електромонтаж» № 453:
5. 09.07.1990 прийнято на ділянку №4 електромонтажником по силовим мережам і електрообладнанню третього розряду; Наказ 118-к від 09.07.1990.
6. 01.12.1991 присвоєно четвертий розряд електромонтажника по силовим мережам і електрообладнанню; Наказ 198-к від 31.12.1991.
8. 01.03.1995 присвоєно пятий розряд електромонтажника по силовим мережам і електрообладнанню; Наказ 18-к від 15.03.1995.
9. 01.12.1995 присвоєно шостий розряд електромонтажника по силовим мережам і електрообладнанню; Наказ 84-к від 01.12.1995.
10. 23.02.1996 звільнено за власним бажанням ст.38 КЗпП України; Наказ 11-к від 23.02.1996.
Згідно з запису № 7 від 01.04.1994 трудової книжки серії НОМЕР_2 , виданої 06.10.1987 відповідно до Закону України «Про приватизацію державних підприємств» регіональним об`єднанням фонду державного майна України в Дніпропетровській області прийнято рішення про приватизацію орендного підприємства «Дніпроелектромонтаж» (Наказ від 30.09.1993 № 12/19-ІК) та Спецуправління «Електромонтаж» № 453 перейменовано в Криворізьке спецуправління №453 Закритого акціонерного товариства «Дніпроелектромонтаж».
Вказані періоди роботи позивача, зазначені в записах №№ 1-3, 5-10, які містяться в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_2 , виданої 06.10.1987, не були враховані Пенсійним органом до загального стажу роботи позивача при призначенні пенсії за віком без підтвердження їх відповідними уточнюючими довідками, з огляду на те, відповідач не враховує трудову книжку позивача серії НОМЕР_2 , оскільки печатка підприємства на її титульній сторінці нечитабельна.
На час первісного заповнення трудової книжки діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162 (в редакції постанови Держкомпраці СРСР від 02.08.1985 №252 зі змінами, внесеними постановою Державним комітетом СРСР з праці та соціальних питань від 19.10.1990 №412.
Відповідно до п.1.2 вказаної Інструкції прийом на роботу без трудової книжки не допускається.
Згідно з пунктами 2.2, 2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженої 20.06.1974 ДК СРСР по праці і соціальним питанням (у редакції, яка діяла на момент заповнення трудової книжки в спірні періоди роботи) заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийому на роботу. Всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, перевід на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні у день звільнення повинні точно відповідати тексту наказу.
Відповідно до пункту 1.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженої 20.06.1974 ДК СРСР по праці і соціальним питанням (у редакції, яка діяла на момент заповнення трудової книжки в спірні періоди роботи) питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання за обліку, врегульовано постановою Ради Міністрів СРСР та ВЦСПС від 06.09.1973 №656 «Про трудові книжки робітників та службовців» та даною Інструкцією.
Відповідно до пункту 1 постанови Ради Міністрів СРСР та ВЦСПС від 06.09.1973 №656 «Про трудові книжки робітників та службовців» встановлено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робочих та державних службовців, кооперативних і громадських підприємств, установ та організацій, що пропрацювали більше 5 днів, в тому числі на сезонних та тимчасових роботах, а також на позаштатних працівників при умові, що вони підлягають державному соціальному страхуванню.
Пунктом 13 вказаної постанови «Про трудові книжки робітників та службовців» при звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження та подяки, занесені до трудової книжки за час роботи на даному підприємстві, в установі, підприємстві засвідчуються підписом керівника або спеціально уповноваженої особи та печаткою.
При цьому, відповідно до пункту 18 вказано постанови відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несуть спеціально уповноважені особи, що призначені наказом керівника підприємства, установи, організації.
У період внесення записів про роботу позивача, не зарахованих відповідачем, порядок ведення трудових книжок регулювався Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі - Інструкція №58).
Згідно пункту 2.4 Інструкції №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
Відповідно до п.4.1 Інструкції №58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.
З положень пункту 2.4. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників вбачається, що необхідним реквізитом під відповідним записом у трудовій книжці працівника є печатка.
Разом з тим, обов`язок щодо внесення записів до трудової книжки покладається на роботодавців, що виключає провину особи, яка бажає призначити пенсію, у недоліках таких записів.
Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, спірний період роботи позивача підтверджено відповідними записами в трудовій книжці серії НОМЕР_2 , засвідчені підписами уповноваженої особи та містять відповідні печатки, відтак відомості, які зазначені в трудовій книжці свідчать про те, що позивач працював у вказані періоди. При цьому, неналежний порядок заповнення трудової книжки з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.
Позивач має відповідні записи у трудовій книжці щодо спірних періодів роботи, та ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження його трудового стажу.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.02.2018 року у справі № 275/615/17, провадження №К/9901/768/17.
Згідно з частиною 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Вказана позиція кореспондується з нормами Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 далі - Порядок № 637), відповідно до пункту 1 якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Крім того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 у справі №677/277/17, провадження №К/9901/1298/17.
Суд також зазначає, що не зарахування спірного стажу ОСОБА_1 буде суперечити принципу правової визначеності, оскільки в п.3.1 Рішення Конституційного Суду України (Справа №1-25/2010 від 29 червня 2010 року) зазначено, що одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки
Суд вважає, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.
Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.
В даному випадку, суд звертає увагу, що вказані записи в трудовій книжці зроблено чітко, зрозуміло та без будь-яких виправлень та неточностей, відсутні ознаки підчисток та підробок, у зв`язку з чим нечитабельність відбитку печатки підприємства не може бути самостійною підставою для відмови у зарахуванні зазначеного періоду роботи до стажу, оскільки позивач не несе відповідальності за правильність оформлення трудової книжки.
Крім того, наведені посилання пенсійного органу, суд вважає безпідставною з огляду на те, що відповідно до ст. 58-1 Господарського кодексу України суб`єкт господарювання має право використовувати у своїй діяльності печатки. Використання суб`єктом господарювання печатки не є обов`язковим.
Частиною 2 ст. 58-1 Господарського кодексу України встановлено, що відбиток печатки не може бути обов`язковим реквізитом будь-якого документа, що подається суб`єктом господарювання до органу державної влади або органу місцевого самоврядування. Копія документа, що подається суб`єктом господарювання до органу державної влади або органу місцевого самоврядування, вважається засвідченою у встановленому порядку, якщо на такій копії проставлено підпис уповноваженої особи такого суб`єкта господарювання або особистий підпис фізичної особи - підприємця. Орган державної влади або орган місцевого самоврядування не вправі вимагати нотаріального засвідчення вірності копії документа у разі, якщо така вимога не встановлена законом.
Згідно з ч. 3 ст. 58-1 Господарського кодексу України наявність або відсутність відбитка печатки суб`єкта господарювання на документі не створює юридичних наслідків.
Таким чином, з аналізу наведених норм вбачається, що печатка не є обов`язковим реквізитом документа.
В той же час, доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо періоду роботи позивача з 29.09.1987 по 10.06.1988 та з 09.07.1990 по 23.02.1996 відповідачем суду не надано, а тому його безпідставно не взято до уваги відповідачем при обрахуванні стажу роботи, необхідного для призначення пенсії за віком.
Щодо вказаного періоду суд зазначає, що трудова книжка позивача містить усі необхідні записи, що підтверджують період виконуваної позивачем роботи, характер та зайнятість за професією.
Запис виконано без виправлень, у чіткій послідовності, із завірянням підписами відповідальних осіб та печатками роботодавців, є посилання на накази, як на підставу внесення записів.
Також, суд не погоджується з твердженням відповідача про необхідність підтвердження спірного періоду роботи уточнюючими довідками, оскільки, факт початку роботи позивача на вказаному підприємстві, як і дати звільнення, підписи уповноважених особі та печатка підприємства, в органу пенсійного фонду сумнівів не викликає, відтак, факт роботи позивача є підтвердженим.
З огляду на викладене вище, Пенсійний орган дійшов необгрунтованого висновку про відмову позивачеві зарахувати до загального стажу його роботи, що дає право на пенсію, періоди роботи з 29.09.1987 по 10.06.1988 підсобним (транспортним) робітником Спецуправління «Електромонтаж» №453 та з 09.07.1990 по 23.02.1996 електромонтажником по силовим мережам і електрообладнанню Криворізького спецуправління №453 Закритого акціонерного товариства «Дніпроелектромонтаж».
Окрім цього, слід вказати, з метою підтвердження трудового стажу за період з 29.09.1987 по 10.06.1988 у Спецуправлінні «Електромонтаж» №453 та з 09.07.1990 по 23.02.1996 в Криворізькому спецуправлінні №453 Закритого акціонерного товариства «Дніпроелектромонтаж» позивач звертався до архівного відділу виконкому Криворізької міської ради та арбітражного керуючого ОСОБА_2 .
Згідно з повідомлення 28.05.2020 № 02-15/103 у арбітражного керуючого ОСОБА_2 не має можливості надати документи позивачу для підтвердження його роботи у Криворізькому спеціалізованому управлінні № 453 Закритого акціонерного товариства «Дніпроелектромонтаж» у спірний період з підстав відсутності у арбітражного керуючого будь-яких первинних документів з особового складу працівників підприємства та печатки підприємства.
Про неможливість отримати архівні документи щодо роботи позивача у спірні періоди в Криворізькому спецуправлінні №453 Закритого акціонерного товариства «Дніпроелектромонтаж» свідчить відповідь архівного відділу виконкому Криворізької міської ради від 10.03.2020 № С-918 на особисте звернення позивача, відповідно до якої, документи з кадрових питань (особового складу) Криворізького спецуправління №453 Закритого акціонерного товариства «Дніпроелектромонтаж» до архіву відділу не надходили і місцеперебування їх невідомо.
Проте, як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, спірний період роботи позивача підтверджено відповідними записами в трудовій книжці серії НОМЕР_2 , засвідчені підписами уповноваженої особи та містять відповідну печатки, відтак відомості, які зазначені в трудовій книжці свідчать про те, що позивач працював у вказані періоди. При цьому, неналежний порядок заповнення трудової книжки з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.
Тобто, додаткові документи для підтвердження стажу роботи вимагаються лише у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Записи у трудовій книжці позивача містять повну інформацію щодо спірних періодів.
Отже, суд приходить до висновку про протиправність рішення відповідача в частині відмови у зарахуванні спірного періоду роботи позивача до його загального стажу, що дає право на пенсію.
Згідно з ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Частиною 1 ст. 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Приписами статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 №3477-IV передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Оскільки відповідачем неправомірно відмовлено позивачу у зарахуванні спірного періоду роботи до страхового стажу, а тому порушені позивачем права підлягають відновленню судом.
Таким чином, враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до загального трудового стажу періоди роботи ОСОБА_1 з 29.09.1987 по 10.06.1988 підсобним (транспортним) робітником Спецуправління «Електромонтаж» № 453 та з 09.07.1990 по 23.02.1996 електромонтажником по силовим мережам і електрообладнанню Криворізького спецуправління № 453 Закритого акціонерного товариства «Дніпроелектромонтаж» згідно записів трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 , виданої 06.10.1987 та проведення ОСОБА_1 з 24 травня 2020 року, дня виникнення права на пенсію за віком за Списком №1, перерахнку та виплати (з урахуванням виплачених сум) пенсії з урахуванням висновків суду.
Обираючи зазначений спосіб захисту порушеного права, суд виходить із того, що всі наведені документи були у розпорядженні відповідача.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування у спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.
В ході розгляду справи відповідачем не було наведено належними доказами правомірності відмови у зарахуванні спірних періодів роботи позивача до його загального трудового стажу під час призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1, а тому позовні підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
На підставі ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати розподіляються пропорційно до задоволених вимог позивача.
Отже, оскільки позовну заяву задоволено частково, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 908,00 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у розмірі пропорційному до задоволених позовних вимог у сумі 605,30 грн.
Керуючись статтями 9, 73-77, 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до загального трудового стажу періоди роботи ОСОБА_1 з 29.09.1987 по 10.06.1988 підсобним (транспортним) робітником Спецуправління «Електромонтаж» № 453 та з 09.07.1990 по 23.02.1996 електромонтажником по силовим мережам і електрообладнанню Криворізького спецуправління № 453 Закритого акціонерного товариства «Дніпроелектромонтаж» згідно записів трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 , виданої 06.10.1987.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести ОСОБА_1 з 24 травня 2020 року, дня виникнення права на пенсію за віком за Списком №1, перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії з урахуванням висновків суду.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Відповідно до статті 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно з частиною 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
На підставі положень статті 297 КАС України апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.
Суддя І.В. Юхно