Справа № 360/2685/21
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2022-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2022 року справа №360/2685/21

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Гайдара А.В., Компанієць І.Д., секретар судового засідання Ашумова Т.Е., за участю представника позивача Колєсової О.О., представника відповідача Балабан Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку відеоконференції апеляційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2021 р. у справі № 360/2685/21 (головуючий І інстанції К.Є. Петросян) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об`єднання" до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання протиправними та скасування окремих положень акта індивідуальної дії,-

У С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне об`єднання (далі позивач, ТОВ ЛЕО) звернулось до Луганського окружного адміністративного суду з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП, відповідач), в якій просило: визнати протиправною та скасувати з дати прийняття постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 20.11.2020 № 2154 «Про затвердження економічних коефіцієнтів прогнозованих технологічних витрат електричної енергії електричними мережами 1 та 2 класів напруги на прогнозний період» в частині затвердження економічного коефіцієнту прогнозованих технологічних витрат електроенергії електромережами 2 класу напруги на 2021 рік для ТОВ «Луганське енергетичне об`єднання» на рівні - 0,1053 відносних одиниць; зобов`язати Національну комісію, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг, здійснити перерахунок та затвердити економічний коефіцієнт прогнозованих технологічних витрат електроенергії електромережами 2 класу напруги на 2021 рік для ТОВ «Луганське енергетичне об`єднання» відповідно до затвердженого постановою НКРЕКП від 27.07.2017 №981 Положення про порядок подання, визначення та затвердження економічних коефіцієнтів нормативних та прогнозованих технологічних витрат електроенергії в редакції постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 18.11.2020 № 2099; зобов`язати Національну комісію, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг, здійснити перерахунок тарифів на послуги з розподілу електричної енергії для 1 класу напруги та для 2 класу напруги для ТОВ «Луганське енергетичне об`єднання» на 2021 рік, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 09.12.2020 № 2355 «Про встановлення тарифів на послуги з розподілу електричної енергії ТОВ «Луганське енергетичне об`єднання», з урахуванням перерахованих економічних коефіцієнтів прогнозованих технологічних витрат електроенергії електромережами 2 класу напруги.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2021 року позов задоволено, а саме суд: визнав протиправною та скасував з дати прийняття постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 20.11.2020 № 2154 «Про затвердження економічних коефіцієнтів прогнозованих технологічних витрат електричної енергії електричними мережами 1 та 2 класів напруги на прогнозний період» в частині затвердження економічного коефіцієнту прогнозованих технологічних витрат електроенергії електромережами 2 класу напруги на 2021 рік для Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» на рівні - 0,1053 відносних одиниць; зобов`язав Національну комісію, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг, здійснити перерахунок та затвердити економічний коефіцієнт прогнозованих технологічних витрат електроенергії електромережами 2 класу напруги на 2021 рік для Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» відповідно до затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 27.07.2017 №981 Положення про порядок подання, визначення та затвердження економічних коефіцієнтів нормативних та прогнозованих технологічних витрат електроенергії в редакції постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 18.11.2020 № 2099; зобов`язав Національну комісію, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг, здійснити перерахунок тарифів на послуги з розподілу електричної енергії для 1 класу напруги та для 2 класу напруги для Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» на 2021 рік, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 09.12.2020 № 2355 «Про встановлення тарифів на послуги з розподілу електричної енергії ТОВ «Луганське енергетичне об`єднання», з урахуванням перерахованих економічних коефіцієнтів прогнозованих технологічних витрат електроенергії електромережами 2 класу напруги; стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» судовий збір у сумі 4540,00 грн.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що економічний коефіцієнт прогнозованих технологічних витрат електроенергії, відповідно до Положення про порядок подання, визначення та затвердження економічних коефіцієнтів нормативних та прогнозованих технологічних витрат електроенергії (далі - ЕКПТВЕ), затвердженого постановою НКРЕКП від 27.07.2007 № 981 (у редакції постанови НКРЕКП від 27.12.2017 №1424) (далі Положення 981), визначається як відносна величина, розрахована у встановленому цим Положенням порядку. Апелянт наголошує, що іншої постанови, яка б передбачала ЕКПТВЕ на базовий рік (2020) крім постанови від 20.11.2020 № 2154 , яка рішенням суду №360/2013/20 скасована, не було. Суд не посилається на жодну з норм, яка б дозволила не враховувати Постанову НКРЕКП від 19.11.2019 року № 2406 (яка була чинна на момент прийняття оскаржуваної постанови) під час прийняття Постанови №2154. Апелянт зазначає, що затвердження розміру економічних коефіцієнтів прогнозованих технологічних витрат електроенергії електромережами 1 та 2 класів на відповідний період та затвердження тарифів на послуги з розподілу електричної енергії, з урахуванням особливостей процедури голосування на засіданнях Регулятора у формі відкритого слухання, відноситься до дискреційних повноважень Регулятора, що не було з`ясовано судом першої інстанції.

Представник позивача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Представник відповідача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, сторін, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

ТОВ «ЛЕО» зареєстровано в якості юридичної особи, ідентифікаційний код 31443937, місцезнаходження: 91021, Луганська область, м.Луганськ, кв.Гайового, 35А, основний вид економічної діяльності 35.13 Розподілення електроенергії (т.1 а.с.243-245).

ТОВ «ЛЕО» листом від 05.11.2020 № 01- 16/2/208 надало до НКРЕКП пакет документів для затвердження економічного коефіцієнта прогнозованих технологічних витрат електричної енергії (далі ЕКПТВЕ) на 2021 рік, у тому числі: форми звітності № 2-НКРЕ, форми звітності № 1Б-ТВЕ за три завершені річні періоди (січень - грудень), на базі яких розраховуються ЕКПТВЕ, протокол затвердження нормативних характеристик технологічних витрат електроенергії в електричних мережах ТОВ «ЛЕО» на ІІ-ІV квартали 2020 року та І квартал 2021 року та додатки до протоколу (т.1 а.с.12-82).

Відповідно до розрахунків, проведених ТОВ «ЛЕО» на основі форм звітності величина ЕКПТВЕ по 2 класу напруги розрахована в розмірі 0,1393 відносних одиниць (т.1 а.с.13).

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 20.11.2020 № 2154 «Про затвердження економічних коефіцієнтів прогнозованих технологічних витрат електричної енергії електричними мережами 1 та 2 класів напруги на прогнозний період» встановлено для ТОВ «ЛЕО» як для ліцензіата з розподілу електричної енергії, економічні коефіцієнти прогнозованих технологічних витрат електроенергії електромережами для 1 класу напруги 0,0900 та для 2 класу напруги 0,1053 (відносних одиниць) (а.с.т.1 6-7).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що на момент розгляду даної справи, НКРЕКП не виконано рішення суду у справі №360/2013/20 щодо перерахунку ЕКПТВЕ 2 класу напруги на базовий рік (2020 рік), яким встановлено порушення відповідачем вимог законодавства при затвердженні економічного коефіцієнту прогнозованих технологічних витрат електроенергії електромережами 2 класу напруги на 2020 рік, а тому здійснений відповідачем розрахунок ЕКПТВЕ для 2 класу напруги на 2021 рік без врахування розрахунку даних на 2020 рік, не відповідає вимогам пункту 1.3 Положення № 981.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг" Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі за текстом також Регулятор), є постійно діючим центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який утворюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 2 вказаного Закону передбачено, що Регулятор здійснює державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг, зокрема, у сфері енергетики, а саме діяльності з виробництва, передачі, розподілу, постачання електричної енергії.

За змістом ст.3 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг" Регулятор здійснює державне регулювання з метою досягнення балансу інтересів споживачів, суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, і держави, забезпечення енергетичної безпеки, європейської інтеграції ринків електричної енергії та природного газу України.

Регулятор здійснює державне регулювання, серед іншого, шляхом нормативно-правового регулювання у випадках, коли відповідні повноваження надані Регулятору законом, а також формування цінової і тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг та реалізації відповідної політики у випадках, коли такі повноваження надані Регулятору законом.

В свою чергу, у п. 13 ч.1 ст.17 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг" закріплено, що для ефективного виконання завдань державного регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг Регулятор, зокрема, встановлює державні регульовані ціни і тарифи на товари (послуги) суб`єктів природних монополій та інших суб`єктів господарювання, що провадять діяльність на ринках у сферах енергетики та комунальних послуг, якщо відповідні повноваження надані Регулятору законом, та змінює їх за результатами перевірки або моніторингу.

Згідно ч.4 ст.17 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг" порядки (методики) формування, розрахунку та встановлення державних регульованих цін і тарифів для суб`єктів природних монополій у сферах енергетики та комунальних послуг, а також для інших суб`єктів господарювання, що провадять діяльність на ринках у сферах енергетики та комунальних послуг, затверджені Регулятором, мають бути недискримінаційними і прозорими та підлягають оприлюдненню на офіційному веб-сайті Регулятора та в офіційному друкованому виданні. При розробленні та затвердженні зазначених методик Регулятор має забезпечити, щоб суб`єкти природних монополій у сферах енергетики та комунальних послуг отримали належні стимули на коротко- та довгостроковий періоди щодо підвищення ефективності, ліквідації перехресного субсидіювання між видами діяльності та групами споживачів, сприяння ринковій інтеграції та безпеці постачання.

У разі застосування будь-якого способу державного регулювання цін порядки (методики) формування, розрахунку та встановлення тарифів повинні забезпечити покриття економічно обґрунтованих витрат, залучення необхідних інвестицій, дотримання екологічних вимог, вимог якості та безпеки, обґрунтованої прибутковості. Такі порядки (методики) повинні сприяти використанню місцевих, відновлюваних та вторинних енергетичних ресурсів, а також сприятливих до навколишнього природного середовища технологій.

Статтею 1 Закону України "Про ринок електричної енергії" врегульовано, що розподіл електричної енергії це транспортування електричної енергії від електроустановок виробників електричної енергії або електроустановок оператора системи передачі мережами оператора системи розподілу, крім постачання електричної енергії.

З аналізу наведених норм слідує, що НКРЕКП для забезпечення виконання покладених на нього завдань та функцій, у тому числі по формуванню цінової і тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг, зобов`язаний приймати до виконання рішення (постанови) з питань, що належать до його компетенції.

Так, предмет спору, у рамках розгляду даної справи є правильність визначення обґрунтованого розміру економічного коефіцієнту прогнозованих технологічних витрат електричної енергії (ЕКПТВЕ) електричними мережами 2 класу напруги на 2021 для позивача, як оператора системи розподілу, до якого застосовується стимулююче регулювання.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 05.10.2018 № 1175 затверджено Порядок встановлення (формування) тарифів на послуги з розподілу електричної енергії (далі Порядок № 1175, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно з пунктом 1.2 Порядку № 1175 у цьому Порядку терміни вживаються в таких значеннях, зокрема: структура тарифу - складові економічно обґрунтованих витрат ліцензіата на здійснення господарської діяльності з розподілу електричної енергії, що групуються за економічними елементами і на основі яких розраховуються та встановлюються тарифи на послуги з розподілу електричної енергії (на перехідний період); тариф на послуги з розподілу електричної енергії (далі - тариф) - розмір плати в розрахунку на одиницю обсягу розподілу електричної енергії електричними мережами визначеної якості, що забезпечує відшкодування ліцензіату обґрунтованих витрат на здійснення діяльності, а також отримання прибутку.

Відповідно до пункту 2.1 Порядку № 1175 для встановлення тарифів ліцензіат подає до НКРЕКП заяву за формою, наведеною вдодатку 1до цього Порядку, і документи у друкованій та електронній формах, зокрема, розрахунок тарифів на послуги з розподілу електричної енергії на прогнозний рік (за формою, наведеною вдодатку 16до цього Порядку).

У додатку 16 до Порядку № 1175 наведена форма розрахунку тарифів на послуги з розподілу електричної енергії на прогнозований рік, який в тому числі містить таку складову як економічний коефіцієнт прогнозованих технологічних витрат електроенергії на розподіл 1 класу та економічний коефіцієнт прогнозованих технологічних витрат електроенергії на розподіл 2 класу (далі ЕКПТВЕ).

Згідно із пунктами 5.3 та 7.21 Порядку № 1175 встановлено, що при розрахунках прогнозованих витрат (прогнозованого необхідного доходу) від здійснення діяльності з розподілу електричної енергії на рік та операційних витрат для забезпечення діяльності з розподілу електричної енергії використовуються економічні коефіцієнти прогнозованих технологічних витрат електроенергії на 1 та 2 класі напруги, встановлені відповідно доПоложення про порядок подання, визначення та затвердження економічних коефіцієнтів нормативних та прогнозованих технологічних витрат електроенергії, затвердженого постановою НКРЕКП від 27 липня 2017 року № 981.

Отже, економічний коефіцієнт прогнозованих технологічних витрат електроенергії відповідно до Положення про порядок подання, визначення та затвердження економічних коефіцієнтів нормативних та прогнозованих технологічних витрат електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕКП від 27.07.2017 № 981 (редакція постанови НКРЕКП від 18.11.2020 № 2099), (далі-Положення) визначається як відносна величина, розрахована у встановленому цим Положенням порядку.

Відповідно до пункту 1.3 Положення № 981 ЕКПТВЕ затверджується НКРЕКП на прогнозний період з урахуванням змін структури балансу електричної енергії, пов`язаних зі зміною правил роботи на ринку електричної енергії, на підставі усереднених даних форм звітності№ 2а-НКРЕКП-розподіл електричної енергії (місячна)«Звітні дані про обсяги розподілу електричної енергії та технологічні витрати електричної енергії за 1 та 2 класами напруги», затвердженої постановою НКРЕКП від 20 грудня 2019 року № 2897 (далі - форма звітності № 2а-НКРЕКП),№ 2-НКРЕ (місячна)«Звітні дані про обсяги передачі електричної енергії місцевими (локальними) електромережами та нормативні технологічні витрати електроенергії за 1-2 класами напруги», затвердженої постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики від 04 жовтня 2012 року № 1257 (далі - форма звітності № 2-НКРЕ), та № 1Б-ТВЕ «Структура балансу електроенергії та технологічних витрат електроенергії (ТВЕ) на передачу по електричних мережах», затвердженої наказом Міністерства енергетики України від 14 жовтня 1999 року № 289 (далі - форма звітності № 1Б-ТВЕ), за три завершені річні періоди (січень-грудень), що передували прогнозному періоду, та розраховується відповідно до глави 2 цього Положення.

Розраховане значення ЕКПТВЕ по 1 та 2 класах напруги, без урахування відповідного показника ефективності, порівнюється із відповідним середньорічним ЕКНТВЕ на II-IV квартали 2017 року та I квартал 2018 року та ЕКПТВЕ, затвердженим НКРЕКП на базовий рік.

Якщо отримане значення ЕКПТВЕ більше середньорічного ЕКНТВЕ або ЕКПТВЕ, то для розрахунку ЕКПТВЕ відповідно до глави 2 цього Положення використовуються дані, що відповідають найменшому із зазначених коефіцієнтів, а саме: якщо найменшим є значення середньорічного ЕКНТВЕ, то для остаточного розрахунку ЕКПТВЕ використовуються дані, що відповідають середньорічному ЕКНТВЕ, якщо найменшим є значення ЕКПТВЕ, затвердженого НКРЕКП на базовий рік, то для остаточного розрахунку ЕКПТВЕ використовуються дані (із застосованими показниками ефективності базового року), що відповідають ЕКПТВЕ, затвердженому НКРЕКП на базовий рік.

Розраховані таким чином ЕКПТВЕ, крім випадків, передбачених цим Положенням, затверджуються НКРЕКП.

У відповідності до пункту 1.2 Положення № 981 базовим роком є рік, що передує року, для якого розраховується економічний коефіцієнт прогнозованих технологічних витрат електричної енергії; економічний коефіцієнт нормативних технологічних витрат електричної енергії (далі - ЕКНТВЕ) - відносна величина, яка розрахована на II-IV квартали 2017 року та I квартал 2018 року.

Пунктом 2.1 Положення № 981 встановлено, що для затвердження ЕКПТВЕ, щороку не пізніше 01 вересня, оператори системи розподілу подають до НКРЕКП: форму звітності № 2а-НКРЕКП за грудень місяць; форму звітності № 2-НКРЕ за грудень місяць; форми звітності № 1Б-ТВЕ за три завершені річні періоди (січень-грудень), на базі яких розраховуються ЕКПТВЕ; копію протоколу затвердження НХТВЕ на базі останнього завершеного річного періоду.

ЕКПТВЕ розраховуються НКРЕКП на прогнозний період на підставі даних форм звітності№ 2а-НКРЕКП,№ 2-НКРЕ, № 1Б-ТВЕ та розрахованого ЕКНТВЕ на II-IV квартали 2017 року та I квартал 2018 року (пункт 2.2 Положення № 981).

Таким чином, з аналізу вищенаведеного алгоритму розрахунку значення ЕКПТВЕ по 2 класах напруги, можна дійти до висновку, що при його проведенні обов`язковим є використання даних ЕКПТВЕ, затвердженого НКРЕКП на базовий рік, зокрема в частині порівняння розрахованих в цьому порядку значень ЕКПТВЕ 2 класу напруги, без відповідного показника ефективності, з ЕКПТВЕ, затвердженим НКРЕКП на базовий рік. При цьому, як випливає із вимог пункту 1.3 Положення, якщо найменшим є значення ЕКПТВЕ, затвердженого НКРЕКП на базовий рік, то для остаточного розрахунку ЕКПТВЕ використовуються дані (із застосованими показниками ефективності базового року), що відповідають ЕКПТВЕ, затвердженому НКРЕКП на базовий рік. А базовим роком згідно з пунктом 1.2 глави 1 Положення є рік, що передує року, для якого розраховується економічний коефіцієнт прогнозованих технологічних витрат електричної енергії. Тобто, в розумінні вищезазначених норм цього Положення, базовим роком для позивача є 2020 рік.

Поряд з цим, як слідує з матеріалів справи, 19.11.2019 НКРЕКП прийнята постанова № 2406 "Про затвердження економічних коефіцієнтів прогнозованих технологічних витрат електроенергії електромережами 1 та 2 класів напруги на 2020 рік", що набрала чинності 01.01.2020, якою для ТОВ ЛЕО, як для ліцензіата з розподілу електричної енергії, у відповідності до норм Положення № 981 в редакції, чинній на дату прийняття зазначеної постанови НКРЕКП, встановлено економічні коефіцієнти прогнозованих технологічних витрат електроенергії електромережами (далі -ЕКПТВЕ) для 1 класу напруги на рівні 0,0903 та для 2 класу напруги - 0,1063 відносних одиниць (том 1 арк. спр. 11-12).

04.02.2020 постановою НКРЕКП № 280 "Про встановлення тарифів на послуги з розподілу електричної енергії ТОВ ЛЕО, позивачу встановлено тарифи на послуги з розподілу електричної енергії на рівні: для 1 класу напруги -345,34 грн./МВт·год. (без урахування податку на додану вартість); для 2 класу напруги -1298,56 грн./МВт·год. (без урахування податку на додану вартість) (том 1 арк. спр. 13-15).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 26.11.2020 у справі №360/2013/20, залишеним без змін Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 16.03.2021, задоволено частково адміністративний позов ТОВ «ЛЕО» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії, а саме зокрема: визнано протиправною та скасовано з дати прийняття постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 19.11.2019 № 2406 "Про затвердження економічних коефіцієнтів прогнозованих технологічних витрат електроенергії електромережами 1 та 2 класів напруги на 2020 рік" в частині затвердження економічного коефіцієнту прогнозованих технологічних витрат електроенергії електромережами 2 класу напруги на 2020 рік для Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» на рівні 0,1063 (відносних одиниць); зобов`язано Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, здійснити перерахунок економічного коефіцієнту прогнозованих технологічних витрат електроенергії електромережами 2 класу напруги на 2020 рік для Товариства з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне об`єднання та розрахувати відповідно до затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 27.07.2017 року № 981 Положення про порядок подання, визначення та затвердження економічних коефіцієнтів нормативних та прогнозованих технологічних витрат електроенергії, зі змінами внесеними постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 27.12.2017 року № 1424.

Відповідно до частини 4 статті 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа. стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиція це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиційно встановлені факти не підлягають доказуванню.

Звільнення від доказування з підстав установлення преюдиційних обставин в іншому судовому рішенні, варто розуміти так, що учасники адміністративного процесу не зобов`язані повторно доказувати ті обставини, які були встановлені чинним судовим рішенням в іншій адміністративній, цивільній або господарській справі, якщо в цій справі брали участь особи, щодо яких відповідні обставини встановлені.

Як наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у своїй постанові від 13.08.2019 у справі № 910/11164/16 преюдиціальність - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні суду і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Правило про преюдицію спрямоване не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив у законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії.

Тобто, учасники адміністративного процесу звільнені від надання доказів на підтвердження обставин, які встановлені судом при розгляді іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи.

Отже, вказаним судовим рішенням у справі №360/2013/20 підтверджено, що ЕКПТВЕ 2 класу напруги на 2020 рік на рівні 0,1063 був розрахований Регулятором невірно та з порушенням норм Положення (в редакції, чинній станом на дату прийняття постанови НКРЕКП від 19.11.2019 року № 2406).

Крім того, суд наголошує, що судовим рішенням у справі №360/2013/20 постанову НКРЕКП від 19.11.2019 року № 2406 у відповідній частині скасовано з дати її прийняття. Отже, цим судовим рішенням скасовано з дати прийняття постанову № 2406, якою затверджено показники ЕКПТВЕ 2 класу напруги на 2020 рік, які в подальшому були використанні відповідачем для визначення ЕКПТВЕ за 2021 рік, та були передумовою для прийняття оскаржуваної постанови.

Таким чином, як вірно зазначено судом першої інстанції, факт неправильного розрахунку для позивача ЕКПТВЕ 2 класу напруги на 2020 рік є преюдиційним, а тому враховуючи скасування з дати прийняття постанови НКРЕКП від 19.11.2019 р. № 2406 у відповідній частині, НКРЕКП об`єктивно не могло правомірно використовувати та оперувати відповідними показниками при наступному розрахунку ЕКПТВЕ на 2021 рік.

Суд не приймає посилання апелянта на те, що висновки суду у справі № 360/2013/20 не можуть застосовуватися у межах розгляду даної справи, оскільки відповідач не міг не керуватись єдиним існуючими показниками, вважає необґрунтованими та зазначає, що судом першої інстанції в межах розгляду цієї справи не беруться за основу мотиви та обґрунтування, якими керувався суд у справі № 360/2013/20, а визначальним у цьому випадку є сам факт підтвердження судовим рішенням протиправності постанови НКРЕКП від 19.11.2019 № 2406 у відповідній частині та неправильного розрахунку Регулятором для позивача ЕКПТВЕ 2 класу напруги на 2020 рік, який в подальшому був використаний для проведення розрахунку ЕКПТВЕ 2 класу напруги на 2021 рік.

Так, основні принципи діяльності НКРЕКП, як постійно діючого центрального органу виконавчої влади зі спеціальним статусом, визначені у статті 4 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг", до яких відносяться: 1) законність; 2) самостійність і незалежність у межах, визначених законом; 3) компетентність; 4) ефективність; 5) справедливість; 6) прогнозованість та своєчасність прийняття рішень; 7) адресність регулювання; 8) неупередженість та об`єктивність під час прийняття рішень; 9) відкритість і прозорість, гласність процесу державного регулювання; 10) недопущення дискримінації; 11) відповідальність за прийняті рішення.

НКРЕКП з метою регулювання ринку електричної енергії затвердило Положення, в якому встановило порядок розрахунку ЕКПТВЕ.

Водночас, НКРЕКП в порушення власного ж Положення затвердила для позивача неправильні показники ЕКПТВЕ 2 класу напруги на 2020 рік (що встановлено судовим рішенням), та як наслідок використала відповідні показники (як показники базового року) при розрахунку ЕКПТВЕ 2 класу напруги на 2021 рік, що вочевидь вказує на неправомірність такого підходу та незаконність прийнятого рішення.

Тобто, зважаючи на те, що ЕКПТВЕ 2 класу напруги на базовий 2020 рік було розраховано невірно, що підтверджено судовим рішенням яким визнано такі дії (постанову) неправомірними з дати їх вчинення (прийняття постанови), то НКРЕКП не могла дотриматись вимог пункту 1.3 глави 1 Положення під час визначення ЕКПТВЕ 2 класу напруги на 2021 рік, нормами яких в обов`язковому порядку передбачається врахування значення ЕКПТВЕ на базовий рік, що фактично вказує на наявність триваючого порушення прав позивача, першочерговим елементом усунення якого є здійснення відповідачем перерахунку ЕКПТВЕ 2 класу напруги на 2020 рік, що підлягає здійсненню в межах процедури виконання рішення суду у справі 360/2013/20, та як наслідок подальший перерахунок ЕКПТВЕ на 2021 рік з урахуванням нових показників базового (2020) року.

За таких обставин колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що затвердженні оскаржуваною постановою НКРЕКП від 20.11.2020 № 2154, як оператора системи розподілу, до якого застосовується стимулююче регулювання, ЕКПТВЕ 2 класу напруги на 2021 рік суперечать процедурі їх розрахунку, який потрібно здійснювати у відповідності до пункту 1.3 глави 1 та пункту 2.7 глави 2 вищезазначеного Положення.

Як наслідок, наявні підстави для скасування з дати прийняття даної постанови НКРЕКП від 20.11.2020 № 2154 в частині затвердження для позивача ЕКПТВЕ 2 класу напруги на 2021 рік відповідно. Тобто, в цій частині вимоги адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Враховуючи скасування судом постанови НКРЕКП від 20.11.2020 № 2154 в частині затвердження для позивача ЕКПТВЕ 2 класу напруги на 2021 рік, суд першої інстанції обґрунтовано обрав ефективний та належний спосіб захисту прав позивача, в частині зобов`язання НКРЕКП здійснити для позивача перерахунок відповідно до Положення про порядок подання, визначення та затвердження економічних коефіцієнтів нормативних та прогнозованих технологічних витрат електричної енергії (редакція постанови НКРЕКП від 18.11.2020 № 2099), ЕКПТВЕ 2 класу напруги на 2021 рік.

Згідно зі статтею 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною 1 та 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з пунктом 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v." від 27.09.2001 року рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Крім того, суд враховує, що відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й відрізних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, суд першої інстанції дійшов висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають задоволенню.

При викладених обставинах, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про задоволення позову.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2021 р. у справі № 360/2685/21 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 09 лютого 2022 року.

Суддя-доповідач Е.Г. Казначеєв

Судді А.В. Гайдар

І.Д. Компанієць