Справа № 160/7203/21
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2021-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 червня 2021 року Справа № 160/7203/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Турової О.М.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи в порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
06.05.2021 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 отриманих доходів під час проходження військової служби з березня 2014 року по березень 2015 року та щодо відмови у зарахуванні заробітної плати за березень 2015 року в сумі 3403,99 грн. при призначенні пенсії;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 18.10.2019р. провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з врахуванням отриманих доходів під час військової служби за період з березня 2014 року по березень 2015 року та заробітної плати за березень 2015 року в сумі 3403,99 грн.; нарахувати пенсію ОСОБА_1 після проведеного перерахунку, з врахуванням отриманих доходів під час військової служби за період з березня 2014 року по березень 2015 року, та заробітної плати за березень 2015 року в сумі 3403,99 грн. та здійснити виплату пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум.
В обґрунтування позовної заяви зазначається, що з 18.10.2019р. позивачеві призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1, однак, при її призначенні відповідачем не враховано отриманих позивачем доходів під час проходження ним військової служби, протягом якої він брав учать в АТО, з березня 2014 року по березень 2015 року, а також не зараховано у повному обсязі отриману заробітну плату за березень 2015 року в сумі 3403,99 грн., у зв`язку із чим 30.01.2020р. ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про здійснення перерахунку призначеної пенсії, із врахуванням вищевказаного отриманого ним грошового забезпечення, проте, листом №307/0312-11 від 05.02.2020р. відповідач безпідставно відмовив у здійсненні такого перерахунку, посилаючись на те, що зазначений перерахунок не передбачений Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій». Разом з тим, з відповіді пенсійного органу на адвокатський запит представника позивача слідує, що в матеріалах пенсійної справи ОСОБА_1 наявні, зокрема, довідки від 26.12.2019р. про проходження військової служби, нараховані суми грошового забезпечення та сплачені з них страхові внески за період з 03.2014р. по 03.2015р. та з 10.2016р. по 10.2017р., а також довідка про доходи позивача за період з січня 2014 року по грудень 2017 року, включно. Таким чином, на думку позивача, враховуючи одночасне отримання ним доходу у вигляді середньої заробітної плати на підприємстві та грошового забезпечення за періоди проходження ним військової служби, з якого сплачені страхові внески, відповідачем при призначенні йому пенсії повинні були бути зараховані обидва показника доходу сумарно відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Отже, такі дії відповідача позивач вважає протиправними та просить суд задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 травня 2021 року прийнято до розгляду вищевказану позовну заяву ОСОБА_1 та відкрито провадження в адміністративній справі №160/7203/21, призначено цю справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) з 27.05.2021 року, а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.
Також вказаною ухвалою суду витребувано у ГУ ПФУ в Дніпропетровській області завірену належним чином копію пенсійної справи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).
Також разом із відзивом на позовну заяву відповідачем надано витребувану судом копію пенсійної справи ОСОБА_1 .
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Згідно з п.2 ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Зважаючи на наведене та відповідно до вимог ст. ст. 243, 250, 257, 258-263 КАС України, а також з урахуванням того, що з 31.05.2021р. по 18.06.2021р., включно та з 22.06.2021 по 25.06.2021 р., включно суддя Турова О.М. перебувала у щорічній відпустці, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні, а повне судове рішення складено першого робочого дня.
Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на таке.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 18.10.2019 року перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1, призначену та обчислену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на підставі поданої ним заяви від 18.10.2019р. та доданих до неї документів.
Так, відповідно до матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 , копія якої міститься в матеріалах справи, разом із заявою про призначення пенсії від 18.10.2019р. позивач, зокрема, надав трудову книжку, військовий квиток, довідку із СПОВ про заробітну плату з 01.07.2000р. по день звернення, довідки, що визначають право на пенсію на пільгових умовах №116 від 01.10.2019р., документ про особливі заслуги перед Батьківщиною №1111 від 26.11.2016р., посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_3 .
Також позивачем надано разом із заявою від 18.10.2019р. довідку Криворізького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 17.10.2019р. №253, згідно з якою ОСОБА_1 дійсно проходив військову службу в Збройних Силах України в період з 13 листопада 1982 року по 04 грудня 1984 року; з 25 березня 2014 року по 18 березня 2015 року; з 13 жовтня 2016 року по 12 жовтня 2017 року, а також приймав участь в АТО в період з 06 червня 2014 року по 30 червня 2014 року; з 24 липня 2014 року по 04 жовтня 2014 року; з 15 листопада 2014 року по 17 листопада 2014 року, з 13 жовтня 2016 року по 24 березня 2017 року, з 20 квітня 2017 року по 13 червня 2017 року.
31.01.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Покровського відділу обслуговування громадян у м. Кривий Ріг з заявою про перерахунок пенсії, до якої, зокрема, позивачем було долучено копії наступних документів: довідки Військової частини НОМЕР_2 від 26.12.2019р. №1872 про проходження військової служби, нараховані суми грошового забезпечення та сплачені страхові внески за період з 03.2014р. по 03.2015р. та з 10.2016р. по 10.2017р.; а також довідок №3759 від 26.12.2019 р., №180 від 10.12.2019 р., №55 від 02.12.2019р.
Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №307/0312-11 від 05.02.2020р. позивачеві стосовно його заяви від 31.01.2020р. №100 про зарахування заробітної плати за період проходження військової служби в зоні АТО з 25.03.2014р. по 18.03.2015р. повідомлено, що на момент призначення йому пенсії в матеріалах його пенсійної справи були відсутні відповідні довідки військових частин про нараховані суми грошового забезпечення та сплачені страхові внески за період з 03.2014р. по 03.2015р., а в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного пенсійного страхування - відсутні відомості про страховий стаж та заробітну плату за період проходження військової служби в зоні АТО з березня 2014 року по 18.03.2015р. При цьому, згідно з приписами Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017р. №2148-VIII перерахунок пенсії на підставі довідок військових частин про період проходження військової служби в зоні АТО не передбачений.
Таким чином, відповідачем фактично відмовлено у проведенні перерахунку пенсії позивача на підставі його заяви від 31.01.2020р. та доданих до неї документів.
Незгода позивача з діями відповідача щодо не врахування отриманих ним доходів під час проходження ним військової служби з березня 2014 року по березень 2015 року, а також не зарахування отриманої заробітної плати за березень 2015 року в повній сумі, а саме у розмірі 3403,99 грн., при призначенні йому пенсії, зумовила звернення ОСОБА_1 до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Згідно із преамбулою Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон №1058-IV) цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Відповідно до частини 1 статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Згідно з абз.2 п.1 ст.8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.
При цьому, ч.ч.2-3 ст.119 КЗпП України передбачено, що працівникам, які залучаються до виконання обов`язків, передбачених законами України "Про військовий обов`язок і військову службу" і "Про альтернативну (невійськову) службу", "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", надаються гарантії та пільги відповідно до цих законів. За працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
За змістом приписів пункту 17 статті 11 Закону №1058-IV військовослужбовці підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню.
Частиною другою статті 20 Закону № 1058-IV встановлено, що обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених, зокрема, у пункті 17 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.
Тобто, військовослужбовці підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та мають сплачувати страхові внески з суми сукупного оподатковуваного доходу, обчисленого відповідно до законодавства України.
Згідно з п.1 ч.1 ст.41 Закону №1058-IV до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються: суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону.
Відповідно до абзацу 6 частини 1 статті 40 Закону №1058-IV (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» №2148-VIII від 03.10.2017), у разі якщо за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості, необхідні для призначення пенсії військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейським, особам рядового і начальницького складу, заробітна плата (дохід) обчислюється на підставі довідки про нараховані суми грошового забезпечення та сплачені страхові внески.
Пунктом 3 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» №2148-VIII від 03.10.2017) передбачено, що протягом п`яти років з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» військовими частинами та органами, які виплачують грошове забезпечення відповідно до законодавства, до Пенсійного фонду подаються, у разі їх відсутності, персоніфіковані відомості про грошове забезпечення та сплату страхових внесків за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року, необхідні для призначення пенсії військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу, поліцейським, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що в період з 25 березня 2014 року по 18 березня 2015 року позивач проходив військову службу, в тому числі в зоні АТО, по мобілізації, при цьому, за ним збереглося основне його місце роботи в ТОВ «Кривбасремонт», де йому була нарахована за цей період середня заробітна плата по підприємству відповідно до ст.119 КЗпП України, що підтверджується довідкою ТОВ РУ-2 «Кривбасремонт» від 21.02.2021р. №6, копія якої надана до позовної заяви, та згідно з якою також виплачена позивачеві на цьому підприємстві заробітна плата за березень 2015 року становить 3403,99грн.
Таким чином, зважаючи на вищенаведені приписи п.1 ч.1 ст.41 Закону №1058-IV, вищевказане грошове забезпечення, виплачене позивачеві за період проходження ним військової служби з 25 березня 2014 року по 18 березня 2015 року, має бути враховане відповідачем до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії позивача.
Водночас, як встановлено судом та фактично не заперечується самим позивачем, під час звернення ОСОБА_1 до відповідача із заявою про призначення пенсії від 18.10.2019р. ним не було додано до цієї заяви довідки військової частини НОМЕР_2 про проходження військової служби, нараховані суми грошового забезпечення та сплачені страхові внески від 26.12.2019р. №1872, а лише була долучена довідка Криворізького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 17.10.2019р. №253 про періоди проходження ОСОБА_1 військової служби, в тому числі і зоні АТО, в якій, як слідує з її змісту, не вказано ані про нараховані суми грошового забезпечення за період з 25 березня 2014 року по 18 березня 2015 року, ані про сплачені з грошового забезпечення страхові внески.
При цьому, відповідно до індивідуальних відомостей з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (форма ОК-5) відомості про страховий стаж та заробітну плату ОСОБА_1 за період проходження військової служби в зоні АТО з березня 2014 року по 18.03.2015 року відсутні.
Відтак, з урахуванням приписів абзацу 6 частини 1 статті 40 Закону №1058-IV (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» №2148-VIII від 03.10.2017), у зв`язку із відсутністю в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відомостей за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року, необхідних для призначення пенсії позивача як військовослужбовця, його заробітна плата (дохід) за період проходження військової служби в зоні АТО з березня 2014 року по 18.03.2015 року могла бути обчислена виключно на підставі відповідної довідки військової частини про нараховані суми грошового забезпечення та сплачені з них страхові внески, яка, як встановлено судом, із заявою про призначення пенсії від 18.10.2019р. подана не була, як і не була подана протягом наступних трьох місяців після призначення позивачеві пенсії.
Вперше довідка військової частини НОМЕР_2 про проходження військової служби, нараховані суми грошового забезпечення та сплачені страхові внески від 26.12.2019р. №1872 була подана позивачем до відповідача разом із заявою про перерахунок пенсії від 31.01.2020р., що підтверджується матеріалами пенсійної справи ОСОБА_1 .
Таким чином, рішення відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 , з врахуванням отриманих ним доходів під час проходження військової служби за період з березня 2014 року по березень 2015 року згідно з його заявою від 31.01.2020р., оформлене листом ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від №307/0312-11 від 05.02.2020р., є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки така відмова є протиправною та необґрунтованою, прийнятою без урахування та оцінки всіх обставин, що мають значення при прийнятті цього рішення, та суперечить вимогам п.1 ч.1 ст.41 та абз.6 ч.1 ст.40 Закону №1058-IV, а, отже, зважаючи на те, що права позивача порушені саме цим рішенням відповідача, а не його діями з цього приводу, як помилково зазначав позивач у позовних вимогах, суд, керуючись приписами ч.2 ст.9 КАС України, якими передбачено, що суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, у даному випадку доходить висновку, що належним способом захисту порушених прав позивача є саме визнання протиправним та скасування цього рішення відповідача, що по суті не змінює позовних вимог.
З метою поновлення вищевказаного порушеного права позивача суд доходить висновку про необхідність зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 , з урахуванням отриманих ним доходів під час проходження військової служби за період з березня 2014 року по березень 2015 року, згідно з його заявою від 31.01.2020р. та здійснити виплату різниці, з урахуванням раніше виплачених сум, та, відповідно про задоволення позовних вимог в цій частині.
Разом з цим, вищевказаний перерахунок пенсії позивача має бути проведений саме з 01.02.2020р., а не з 18.10.2019 року, як помилково вважає позивач, з огляду на таке.
Частиною 4 статті 45 Закону №1058-IV визначено, що перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки:
- у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа;
- у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, з заявою про призначення пенсії ОСОБА_1 звернувся до відповідача 18.10.2019р., проте, до цієї заяви довідки військової частини НОМЕР_2 про проходження військової служби, нараховані суми грошового забезпечення та сплачені страхові внески від 26.12.2019р. №1872 він не надав, а долучена позивачем довідка Криворізького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 17.10.2019р. №253 про періоди проходження ОСОБА_1 військової служби, в тому числі і зоні АТО, інформації про нараховані суми грошового забезпечення за період з 25 березня 2014 року по 18 березня 2015 року та про сплачені з грошового забезпечення страхові внески не містила, як і не містив цієї інформації реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (форма ОК-5), що унеможливлювало в силу приписів абзацу 6 частини 1 статті 40 Закону №1058-IV врахування при призначенні пенсії позивача отриманих ним доходів під час проходження військової служби за період з березня 2014 року по березень 2015 року.
Також судом встановлено, що протягом трьох місяців із дня призначення пенсії позивач вищевказаних документів відповідачу не надав.
Вперше довідка військової частини НОМЕР_2 про проходження військової служби, нараховані суми грошового забезпечення та сплачені страхові внески від 26.12.2019р. №1872 була подана позивачем до відповідача разом із заявою про перерахунок пенсії від 31.01.2020р., що підтверджується матеріалами пенсійної справи ОСОБА_1 .
Отже, зважаючи на те, що заяву про перерахунок пенсії у зв`язку із виникненням права на її підвищення з усіма необхідними документами позивачем подано 31.01.2020р., тобто після 15 числа цього місяця включно, то, з урахуванням приписів ч.4 ст.45 Закону №1058-IV, відповідний перерахунок пенсії ОСОБА_1 має бути здійснений саме з 01.02.2020р. (з першого числа наступного місяця за тим, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, позаяк відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа включно).
Таким чином, суд доходить висновку про зобов`язання відповідача провести з 01.02.2020р. перерахунок пенсії позивача, з урахуванням отриманих ним доходів під час проходження військової служби за період з березня 2014 року по березень 2015 року, згідно з його заявою від 31.01.2020р. та здійснити виплату різниці, з урахуванням раніше виплачених сум.
Щодо іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відносно визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у зарахуванні при призначенні пенсії позивача отриманої ним заробітної плати за березень 2015 року у повному обсязі, а саме: в сумі 3403,99грн., та відповідному зобов`язанні відповідача провести перерахунок пенсії позивача, з врахуванням заробітної плати за березень 2015 року в сумі 3403,99 грн., суд зазначає наступне.
Відповідно до абзацу 5 частини 1 статті 40 Закону №1058-IV заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Водночас, відповідно до довідки про доходи, виданої ТОВ РУ-2 «Кривбасремонт» вих№6 від 21.02.2021р., яка надана позивачем до суду разом із позовною заявою, ОСОБА_1 за березень 2015 року був нарахований ТОВ «Кривбасремонт» дохід у сумі 3403,99 грн.
Разом з цим, як зазначає відповідач у власному відзиві на позовну заяву, позивачем до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області вищезазначена довідка ТОВ РУ-2 «Кривбасремонт» вих№6 від 21.02.2021р., не надавалась, а сам позивач з відповідною заявою для врахування цієї суми заробітку та проведення відповідного перерахунку його пенсії - не звертався.
При цьому, суд звертає увагу, що матеріали пенсійної справи ОСОБА_1 не містять вищезазначеної довідки про доходи, виданої ТОВ РУ «Кривбасремонт» вих№6 від 21.02.2021р., а також доказів надання її позивачем до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області після її отримання.
Доказів прийняття відповідачем будь-якого рішення щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 заробітної плати за березень 2015 року в сумі 3403,99грн. на підставі вищевказаної довідки ТОВ РУ-2 «Кривбасремонт» вих№6 від 21.02.2021р. позивачем до суду не надано.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.5 КАС України способом захисту прав особи від протиправної бездіяльності є визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Тобто дії, які він повинен вчинити за законом.
Згідно зі статтею 5 КАС України судовому захисту підлягає лише порушене право.
Так, до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється. В контексті наведених приписів має значення лише суб`єктивне уявлення особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту. Однак, обов`язковою умовою здійснення такого захисту судом є наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.
При цьому неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку.
Відповідно, дії суб`єкта владних повноважень є такими, що порушують права і свободи особи в тому разі, якщо: по-перше, такі дії вчинені владним суб`єктом поза межами визначеної законом компетенції і по-друге, оспорювані дії є юридично значимими, тобто такими, що мають безпосередній вплив на суб`єктивні права та обов`язки особи шляхом позбавлення можливості реалізувати належне цій особі право або шляхом покладення на цю особу будь-якого обов`язку.
Кодекс адміністративного судочинства України не встановлює можливості захисту порушених прав та інтересів осіб на майбутнє, а судове рішення не повинно містити приписів, що прогнозують можливі порушення з боку відповідача та про зобов`язання відповідача вчинити чи утриматись від вчинення певних дій на майбутнє.
Системний аналіз зазначених норм КАС України дає підстави дійти висновку про те, що в порядку адміністративного судочинства здійснюється захист уже порушених прав особи (при цьому, між сторонами уже виникли правовідносини, з яких у свою чергу виник публічно-правовий спір), а не захист від можливих порушень прав у майбутньому.
Вказані правові позиції містяться, зокрема, в постановах Верховного Суду від 24 квітня 2018 року по справі № 167/592/17, від 31 липня 2018 року по справі №348/9/17, від 23 жовтня 2018 року по справі №344/4560/17, від 14 лютого 2019 року по справі №362/7962/15-а.
За вказаних обставин, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в частині відносно визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у зарахуванні йому заробітної плати за березень 2015 року в сумі 3403,99грн. при призначенні пенсії та відповідному зобов`язанні відповідача провести перерахунок його пенсії з врахуванням заробітної плати за березень 2015 року в сумі 3403,99 грн., слід відмовити, позаяк такі вимоги є передчасними та спрямованими на захист ще не порушеного права.
Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За наведених обставин, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1
Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Питання щодо розподілу судових витрат врегульовані ст.139 КАС України.
Згідно з абзацом 1 частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При цьому, відповідно до частини 3 статті 139 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст.139 КАС України, суд зазначає, що позивач у справі, що розглядається, звільнений від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а отже відсутні підстави для здійснення розподілу судових витрат.
Керуючись ст. ст. 72-74, 77, 241-246, 250, 260-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ), з врахуванням отриманих ним доходів під час проходження військової служби за період з березня 2014 року по березень 2015 року, згідно з його заявою від 31.01.2020р., оформлене листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від №307/0312-11 від 05.02.2020р.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, передбачені ст. ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено 29.06.2021 року.

Суддя: О.М. Турова