Справа № 520/514/21
Суддя: Біленський О.О.
Дата ухвалення: 2022-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

31 січня 2022 р. справа № 520/514/21

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Біленський О.О., розглянувши матеріали справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, м. Харків, 61022, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просить суд:

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 30 жовтня 2020 року, пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 згідно п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ, в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VIII, з урахуванням висновків Конституційного Суду України, викладених у прийнятому 23.01.2020 року рішенні №1-р/2020, як особі, які працювала до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а також проводити відповідні виплати, без застосування положень Постанови Кабінету Міністрів України №649 від 22.08.2018 року, та без застосування будь-яких обмежень щодо виплати заборгованості, в тому числі поетапного чи часткового;

- визнати протиправним та скасувати Рішення №6934 від 16.12.2020 року відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 згідно п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №№213-VIII, з рахуванням висновків Конституційного Суду України, викладених у прийнятому 23.01.2020 року рішенні №1-р/2020, як особі, які працювала до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 18.01.2021 року відкрито спрощене провадження у вказаний адміністративній справі. У вказаній ухвалі зазначено, що відповідно до положень п.3 та п.10 ч.6 ст.12, ч.1 ст.257 КАС України, справа належить до справ незначної складності, у зв`язку з чим підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 18.01.2021 року зупинено провадження в адміністративній справі №520/514/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, м. Харків, 61022, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії до набрання законної сили судовим рішенням Верховного Суду по зразковій справі №360/3611/20.

Судом встановлено, що згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень, рішенням Верховного Суду від 21.04.2021 року у зразковій справі №360/3611/20 позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області від 17 серпня 2020 року «Про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах за віком згідно з пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 ». Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області призначити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах за Списком № 2 з 12 серпня 2020 року на підставі пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення».

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2021 року по справі №360/3611/20 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області задоволено частково. Мотивувальну частину рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21 квітня 2021 року змінено, виклавши її в редакції цієї постанови, а в решті - залишено без змін.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 13.12.2021 року поновлено провадження у справі №520/514/21 за позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, м. Харків, 61022, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з положеннями ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до положень ст.258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно з положеннями ч.2,3,4,5 ст.262 КАС України, розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі. Підготовче засідання при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - протягом п`ятнадцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Перше судове засідання у справі проводиться не пізніше тридцяти днів із дня відкриття провадження у справі. За клопотанням сторони суд може відкласти розгляд справи з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення, якщо вони не подані до першого судового засідання з поважних причин. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що позивач працювала в Державній установі «Покровська виправна колонія (№17)» в період з 16 липня 2001 року по 30 травня 2018 року сестрою медичною та старшою сестрою медичною. Потім працювала на інших посадах з важкими та шкідливими умовами праці в особливих умовах праці. Вказані посади дають право на призначення пенсії на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку, так як передбачені Списком № 2. Враховуючи те, що позивачу 29.10.2020 року виповнилося 50 років, загального трудового стажу 31 рік 10 місяців 16 днів, а пільгового понад 15 років, тобто в розумінні положень чинного законодавства після прийняття рішення Конституційним Судом України позивач має право на призначення пенсії за віком за Списком № 2, то реалізуючі своє право на призначення пенсії за віком па пільгових умовах відповідно до норм п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», позивач 15.12.2020 року звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою про призначення пенсії за віком за Списком №2, а саме: призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 згідно п.«б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VIII, з урахуванням висновків Конституційного Суду України, викладених у прийнятому 23.01.2020 року рішенні №1-р/2020, як особі, які працювала до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах. Однак, заява позивача та подані документи розглядалися відповідачем в контексті зовсім іншого Закону - п.1 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Рішенням №6934 відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 16.12.2020 року позивачу було відмовлено в призначенні пенсії за віком з наступним формулюванням, відділ з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області розглянув заяву та документи ОСОБА_1 , надані 15.12.2020, щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах (список № 2) відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». На підставі наданих документів та даних індивідуальних відомостей про застраховану особу загальний страховий стаж ОСОБА_1 складає 31 рік 10 місяців 16 днів, стаж за списком № 2 складає 15 років 7 місяців 16 днів. Вирішено: відмовити в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у зв`язку із недосягненням пенсійного віку, передбаченого статтею 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Позивач зазначила, що не подавала заяву про призначення пенсії за нормами п.п.б п.1 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки її право на пенсію врегульовано саме нормами діючої редакції п.«б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а також висновками у прийнятому 23.01.2020 року рішенні Конституційного Суду України №1-р/2020, тому заява повинна була розглядатися саме в контексті цих норм законодавства. Позивач зазначила, що набула необхідного стажу за Списком № 2 понад 12 років до 01квітня 2015 року, тому має повне право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 саме з 50 років, оскільки всі умови нею дотримані, що слугувало підставою для звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Представник відповідача надав до суду відзив на адміністративний позов, в якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Обґрунтовуючи відзив, представник відповідача вказав, що ОСОБА_1 15.12.2021 року звернулася із заявою про призначення пільгової пенсії та відповідними додатками до відповідача. Відділом з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства ГУ ПФУ в Харківській області було розглянуто заяву та документи щодо призначення пільгової пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та встановлено, що на підставі наданих документів та даних Індивідуальних відомостей про застраховану особу загальний страховий стаж позивача складає 31 рік 10 місяців 16 дні, стаж за Списком № 2 складає 15років 7 місяців 16 днів. Так, до трудового та пільгового стажу позивача було зараховано періоди роботи відповідно до трудової книжки та наданих документів. Так, як позивач народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , то вона має право на пільгову пенсію після досягнення пенсійного віку, а саме 55 роки, згідно ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Відтак, на момент розгляду заяви від 16.12.2020 року про призначення пільгової пенсії та документів позивача, було встановлено, що вона не досягла пенсійного віку згідно п.2 ч.2 ст.114 ЗУ Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, тому відділ з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства ГУ ПФУ в Харківській області винесло рішення від 16.12.2020 року № 6934 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Також представник відповідача зазначив, що рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 року №1-р/2020 розширено перелік осіб, які мають право на пенсію відповідно до п.б ст. 13 Закону України Про пенсійне застосування, а саме це стосується осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, робота яких відноситься до пільгового стажу та до осіб, які досягли пенсійного віку, чоловіки 55 років та жінки 50 років до 03.10.2017 року (дата внесення змін до ЗУ Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування) та необхідного стажу. У зв`язку з тим, що Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій №2148-VIII від 03.10.2017 року було доповнено ЗУ Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, розділом XIV-1 ПЕНСІЙНЕ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ОКРЕМИХ КАТЕГОРІЙ ГРОМАДЯН, статтею 114 Пенсія за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників, пенсія за віком на пільгових умовах з 03.10.2017 року призначається відповідно до статті 114 ЗУ Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. На думку представника відповідача, оскільки позивачу 50 роки виповнилось в 2020 році, то право на призначення пільгової пенсії вона має на підставі ст.114 ЗУ Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а не на підставі п. б ст. 13 ЗУ Про пенсійне забезпечення, бо вона не досягла 50 років до 03.10.2017 року (дата внесення змін до ЗУ Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування). Позивач втратив право на призначення пільгової пенсії на підставі висновків Конституційного Суду України, викладених у прийнятому 23.01.2020 року рішенні №1- р/2020, коли були внесені зміни до спеціального закону ЗУ Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. На підставі вищевикладеного, головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області вважає, що заявлений позов є необґрунтованим та безпідставним, а відтак в його задоволенні належить відмовити.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

З наявних матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , зважаючи на те, що їй 29.10.2020 року виповнилося 50 років, наявний загальний трудовий стаж 31 рік 10 місяців 16 днів та пільговий стаж понад 15 років, 15.12.2021 року звернулася із заявою та відповідними додатками про призначення пенсії за віком за Списком №2, а саме: призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 згідно п.«б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VIII, з урахуванням висновків Конституційного Суду України, викладених у прийнятому 23.01.2020 року рішенні №1-р/2020, як особі, які працювала до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах.

Рішенням №6934 відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 16.12.2020 року позивачу було відмовлено в призначенні пенсії за віком з наступним формулюванням, відділ з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області розглянув заяву та документи ОСОБА_1 , надані 15.12.2020, щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах (список № 2) відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Па підставі наданих документів та даних індивідуальних відомостей про застраховану особу загальний страховий стаж ОСОБА_1 складає 31 рік 10 місяців 16 днів, стаж за списком № 2 складає 15 років 7 місяців 16 днів. Вирішено: відмовити в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у зв`язку із недосягненням пенсійного віку, передбаченого статтею 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

У преамбулі Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) зазначено, що цей Закон відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Згідно зі статтею 2 Закону № 1788-XII за цим Законом призначаються трудові пенсії: до яких відносяться пенсії за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

За приписами статті 12 Закону № 1788-XII право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Згідно з пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом України від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (далі Закон № 213-VІІІ), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Статтею 13 Закону № 1788-XII було передбачено зменшення пенсійного віку для чоловіків і жінок відносно загального пенсійного віку (60 років для чоловіків і 55 років для жінок) з урахуванням різниці між пенсійним віком у чоловіків і жінок на 10 років для працівників, зайнятих повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, та на 5 років для працівників, зайнятих повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці; зменшення пенсійного віку та стажу для чоловіків і жінок стосовно загального пенсійного віку з урахуванням різниці між пенсійним віком у чоловіків і жінок на 5 років.

Отже, за змістом вищенаведеної норми пенсія за віком на пільгових умовах є особливим видом пенсії, яка призначається конкретній особі на підставі наявного страхового стажу, залежить від праці такої особи в особливих умовах, певно визначений час, призначення якої має відбуватись при досягненні нижчого пенсійного віку.

У постанові від 18 лютого 2020 року у справі № 1840/3344/18 Верховний Суд зазначив, що «пенсія за віком» - це свого роду «державний депозит» (примусовий та індивідуальний) кожної особи, який залежить від праці такої особи, та підлягає безумовному поверненню з боку держави у встановленому розмірі протягом всього життя пенсіонера після досягнення певного віку.

Суд вважає, що зазначений правовий висновок необхідно розповсюдити також і на «пенсії за віком на пільгових умовах».

Законом № 213-VІІІ, який набрав чинності з 01 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.

03 жовтня 2017 року Верховною Радою України було ухвалено Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» № 2148-VIII (далі Закон № 2148-VIII), що доповнив Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі Закон № 1058-ІV) розділом XIV-1, який містить пункт 2 частини другої статті 114 такого змісту: «працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах».

Рішенням Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року у справі N 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року N 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII (пункт 1 Рішення N 1-р/2020).

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Таким чином, Рішенням № 1-р/2020 КСУ визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно КСУ встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.

У зв`язку із цим на час виникнення спірних правовідносин Закон № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах для жінок після досягнення 50 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні КСУ).

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 50 років, тоді як другий - у 55 років.

Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, суд приходить до висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України»).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Таким чином, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.

Такий висновок суду, відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній в постанові від 03.11.2021 по справі № 360/3611/20 за результатами перегляду рішення Верховного Суду у зразковій справі від 21.04.2021, до набрання чинності яким, провадження у даній справі було зупинено.

Отже, право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ після 23.01.2020 (набрання чинності Рішення КСУ № 1-р/2020) мають жінки, які були зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач з 16 липня 2001 року по 01 грудня 2002 року виконувала роботу з шкідливими і важкими умовами праці, обслуговування хворих на активну форму туберкульозу за професією, посадою: сестра медична, робоче місце № 32; з 02 грудня 2002 року по 30 травня 2018 року виконувала роботу з шкідливими і важкими умовами праці, обслуговування хворих на активну форму туберкульозу за професією, посадою: старша сестра медична, що передбачено списком № 2 розділ ХХІУ «Охорона здоров`я та соціальна допомога» підрозділ 24а (молодший спеціаліст з медичною освітою) з 02.12.2001 року по 30.05.2018 року, що підтверджується копіями відповідних довідок, наявних в матеріалах справи. Окрім цього, вказаний факт не заперечувався відповідачем.

Наявною в матеріалах справи копією паспорту підтверджується, що станом на час звернення ОСОБА_1 до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах (15.12.2020) вона досягла 50 років (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

Як зазначає сам відповідач в оскаржуваному рішенні №6934 від 16.12.2020 загальний страховий стаж ОСОБА_1 складає 31 рік 10 місяців 16 днів, а спеціальний стаж роботи за списком №2 15 років 7 місяців 16 днів.

Таким чином, з наведеного слідує, що позивачем дотримано всі умови для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, передбачені п. «б» статті 13 Закону №1788-ХІІ, тобто Закону, який, відповідно до наведеного вище висновку Великої Палати Верховного Суду, має застосовуватися до спірних правовідносин.

При цьому, суд вважає за необхідне зауважити, що єдиною підставою для відмови пенсійним органом позивачу у призначенні спірної пенсії було недосягнення нею 55-річного віку станом на час звернення з відповідною заявою до ГУ ПФУ в Харківській області, з огляду на вимоги ст.114 Закону №1058-ІV, які як зазначено вище, не підлягають застосуванню до спірних правовідносин. Зауважень щодо дотримання всіх інших умов, необхідних для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зокрема, щодо наявності відповідного стажу, з боку відповідача не було.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність у позивача права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно п. б ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ, в редакції до внесення змін Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ, з урахуванням висновків Конституційного Суду України, викладених у прийнятому 23.01.2020 рішенні №1-р/2020.

У зв`язку з чим, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення №6934 від 16.12.2020 року відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 30 жовтня 2020 року, пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 згідно п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ, в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VIII, з урахуванням висновків Конституційного Суду України, викладених у прийнятому 23.01.2020 року рішенні №1-р/2020, як особі, які працювала до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, суд зазначає наступне.

Так, спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, "ефективний засіб правого захисту" в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.

Згідно з положеннями Рекомендації Комітету ОСОБА_4 Європи № R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом ОСОБА_4 11 березня 1980 року під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта.

На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

У справі, що переглядається, умови, за наявності яких пенсійний орган зобов`язаний призначити пенсію, визначені п. б ст. 13 Закону № 1788-ХІІ. Якщо такі умови наявні, орган повинен призначити пенсію. Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу призначити пенсію або відмовити у її призначенні. За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями.

Так, як встановлено вище, станом на час звернення до пенсійного органу 15.12.2020 року ОСОБА_1 виповнилося 50 років, її загальний страховий стаж складав понад 20 років, а пільговий стаж позивача за Списком № 2 понад 10 років, наданими до матеріалів справи документами підтверджено, що позивач протягом вказаного періоду працювала повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, а тому наявні всі умови, передбачені п. б ст. 13 Закону № 1788-ХІІ, необхідні для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 45 Закону №1058-IV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

З огляду на викладене, враховуючи наявність усіх необхідних умов, визначених п. б ст. 13 Закону № 1788-ХІІ, а також враховуючи звернення позивача за пенсією 15.12.2020, що з огляду на дату досягнення нею пенсійного віку ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), відповідає строку, визначеному вказаною нормою, суд вважає, що належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. б ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 №1788-ХІІ з урахуванням висновків викладених у рішенні Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 з 30.10.2020 року.

При цьому, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання відповідача проводити відповідні виплати, без застосування положень Постанови Кабінету Міністрів України №649 від 22.08.2018 року, та без застосування будь-яких обмежень щодо виплати заборгованості, в тому числі поетапного чи часткового, з огляду на їх передчасність, оскільки призначення та, відповідно, виплати пенсії ОСОБА_1 відповідачем станом на час розгляду даної справи здійснено не було, відтак, відсутні підстави вважати, що право позивача у цій частині буде порушено.

За приписами ч.1 та ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень ч.3 ст.291 КАС України, при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, враховуючи правові висновки Великої Палати Верховного Суду та Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду по зразковій справі №360/3611/20, суд дійшов висновку про часткове задоволення адміністративного позову.

Щодо вимоги відповідно до частини першої статті 382 КАС України зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, суд зазначає, що в силу положень ч.1 ст.382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, зазначене є правом суду, а не обов`язком, водночас, позивачем не наведено обставин, які б викликали у суду сумнів у тому, що відповідач може ухилятись від виконання судового рішення, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для застосування приписів ст.382 КАС України щодо встановлення судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 19, 139, 205, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, м. Харків, 61022, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення №6934 від 16.12.2020 року відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, м. Харків, 61022, ) призначити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) з 30.10.2020 року пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. б ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 №1788-ХІІ з урахуванням висновків викладених у рішенні Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, м. Харків, 61022, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням приписів п.3 Прикінцевих положень КАС України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 31.01.2022 року.

Суддя Біленський О.О.