Справа № 160/17317/21
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2022-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2022 року Справа № 160/17317/21

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Конєвої С.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Жовтоводського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання протиправними дій, -

ВСТАНОВИВ:

21.09.2021р. (згідно штемпеля поштового зв`язку) ОСОБА_1 звернулась з адміністративним позовом до Жовтоводського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) та, з урахуванням виправленої позовної заяви від 02.12.2021р., просить:

- визнати протиправними дії державного виконавця Жовтоводського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Дирдіної В.В. у виконавчому провадженні №65954671 по виконавчому листу №176/1955/20 виданому 30.06.2021р. щодо списання коштів з рахунку № НОМЕР_1 в АТ "Райффайзен Банк Аваль", який належить позивачеві.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 17.02.2021р. у справі №176/1955/20 частково задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та визначено порядок та час спілкування батька з малолітніми дітьми без присутності матері. Державним виконавцем Жовтоводського відділу ДВС Дирдіною В.В. 02.07.2021р. було відкрито виконавче провадження №65954671 по примусовому виконанню виконавчого листа №176/1955/20 від 30.06.2021р. та в межах даного виконавчого провадження державним виконавцем винесено постанову від 02.07.2021р. про стягнення виконавчого збору у розмірі 12000,00 грн. Позивач вказує на те, що 17.09.2021р. їй стало відомо про списання Жовтоводським відділом ДВС коштів з карткового рахунку позивача № НОМЕР_1 в АТ «Райффайзен Банк Аваль», на який надходять безготівкові зарахування від боржника ОСОБА_2 , а саме: аліменти за рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 06.10.2020р. у справі 176/1337/20, інші кошти на цей рахунок не надходять. Позивач вважає такі відповідача протиправними, так як звернення стягнення на суми, що сплачуються на утримання малолітніх дітей є протиправним, оскільки аліменти є власністю дітей за ст.179 Сімейного кодексу України.

Ухвалою суду від 17.12.2021р. було відкрито провадження у даній адміністративній справі та, у зв`язку із перебування судді Конєвої С.О. з 20.12.2021р. по 14.01.2022р. включно у щорічній відпустці, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами на 17.01.2022р. згідно до ч.2, ст.12, ч.4 ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України та зобов`язано, зокрема, відповідача до 28.12.2021р. включно надати суду відзив на позов та докази в обґрунтування відзиву з дотриманням вимог ст.ст. 162, 268-269, 287 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с.52).

21.12.2021р. через систему «Електронний суд» та 28.12.2021р. засобами поштового зв`язку, на виконання вимог вищевказаної ухвали суду, від відповідача надійшов письмовий відзив на позовну заяву, у якому останній просив у задоволенні позовної заяви позивача відмовити в повному обсязі посилаючись на те, що 02.07.2021р. державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №176/1955/20 від 30.06.2021р., виданого Жовтоводським міським судом, а також постанови про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження. Окрім того, 02.07.2021 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на рахунках боржника, та підписано КЕП. Для забезпечення належного виконання рішення, відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем 02.07.2021року винесена постанова про арешт коштів боржника, в межах суми звернення стягнення в розмірі 12 269,02 грн., яка за допомогою системи АСВП з електронним підписом направлена до банківських установ, для виконання з тих підстав, що рахунок належний боржнику та на який накладено арешт не є рахунком із спеціальним режимом використання, оскільки не відповідає визначеним законодавством ознакам такого рахунку, а тому банком було прийнято до виконання постанову виконавця про арешт коштів боржника. Дану постанову про звернення стягнення на кошти на рахунки боржника, опрацьовано банком згідно до гл.9 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженою постановою Правління НБУ № 22 від 05.07.2021р. Відповідач вказує на те, що саме Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів, згідно із частиною 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження». Оскільки, банківськими установами - АТ КБ «ПриватБанк» та АТ Аваль Банк», прийнято постанову державного виконавця про накладення арешту на кошти, які містяться на карткових рахунках позивача, зазначене свідчить про те, що банки не визнали ці рахунки та кошти на них такими, на які законом заборонено накладати арешт та звертати стягнення, що відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у його постанові від 03.02.2021р. у справі №756/1927/16-ц. В обґрунтування своєї правової позиції відповідач посилається на постанову Верховного Суду від 02.08.2021р. у справі №711/841/14-ц, за якою соціальні та пенсійні рахунки арештовувати можна (а.с.56-70).

Частинами 1, 2 ст.268 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.

Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

Факт оприлюднення 17.12.2021р. такого повідомлення на веб-порталі судової влади України, підтверджується наявною у справі роздруківкою такого повідомлення (а.с.54).

Отже, учасники справи є повідомленими про дату та місце розгляду справи у встановленому порядку згідно ч.2 ст.268 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч.4 ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

У зв`язку із перебуванням судді Конєвої С.О. з 20.12.2021р. по 31.12.2021р. включно та з 04.01.2022р. по 14.01.2022р. включно у щорічній відпустці, рішення у даній адміністративній справі приймається 17.01.2022р.

Відповідно до ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі розгляду адміністративної справи за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Із наявних в матеріалах справи документів судом встановлені наступні обставини у даній справі.

Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 17.02.2021р. у справі №176/1955/20, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 15.06.2021р., було частково задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог: органу опіки та піклування виконавчого комітету Жовтоводської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та їх вихованні, та визначення способу участі у вихованні дітей та спілкуванні з ними, та визначено порядок та час спілкування батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з малолітніми дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без присутності матері ОСОБА_1 (а.с.5-13).

Наведене рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 17.02.2021р. набрало законної сили 15.06.2021 року.

Постановою державного виконавця Жовтоводського міського ВДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 02.07.2021 року було відкрито виконавче провадження №65954671 з примусового виконання виконавчого листа №176/1955/20 від 30.06.2021 року (а.с.14-15,73).

Також, 02.07.2021р. державним виконавцем в межах виконавчого провадження №65954671 було прийнято постанови про стягнення виконавчого збору у розмірі 12000,00 грн. та про арешт коштів боржника (а.с.15-зворот, 16).

Згідно постанови про арешт коштів ВП №65954671 від 02.07.2021р., АТ «Райффайзен Банк» було накладено арешт на кошти, що містились на рахунку позивача, відкритому у наведеному банку, та 15.09.2021р. кошти у розмірі 9360,48 грн. списано на користь Жовтоводського ВДВС (виконавче провадження ВП 65954617), що підтверджується копіями листа АТ «Райффайзен Банк» №97-5-4/2318 від 11.10.2021р. та платіжної вимоги №65954671 від 08.09.2021р. (а.с.44-46,71-72).

Правомірність дій державного виконавця Жовтоводського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Дирдіної В.В. у виконавчому провадженні №65954671 по виконавчому листу №176/1955/20 виданому 30.06.2021р. щодо списання коштів з рахунку № НОМЕР_1 в АТ "Райффайзен Банк Аваль", який належить позивачеві, є предметом спору у даній справі.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для задоволення позовних вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.1 Закону України Про виконавче провадження (далі Закон №1404) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону №1404 примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.

Статтею 10 Закону №1404 визначено, що заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Частиною 1 ст.13 Закону №1404 передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 48 Закону №1404 визначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Забороняється звернення стягнення та накладення арешту, зокрема, на кошти на рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

За приписами ст.56 Закону №1404 арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Перешкоджання вчиненню виконавцем дій, пов`язаних із зверненням стягнення на майно (кошти) боржника, порушення заборони виконавця розпоряджатися або користуватися майном (коштами), на яке накладено арешт, а також інші незаконні дії щодо арештованого майна (коштів) тягнуть відповідальність, установлену законом.

Аналіз зазначених норм у сукупності дає підстави для висновку, що стягнення за виконавчими документами звертають в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у т.ч. на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

При цьому, не підлягають арешту кошти, які перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Для цього банк, інша фінансова установа, Казначейство у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, які знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Тому, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. Саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться. Надалі банк повідомляє виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повертає йому постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із ч. 4 ст. 59 Закону №1404.

Пунктом 69 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління НБУ №492 від 12.11.2003р. визначено, що банк відкриває фізичній особі окремий поточний рахунок для зарахування виключно заробітної плати, стипендії, пенсії, соціальної допомоги та інших передбачених законодавством України соціальних виплат у порядку, визначеному в пункті 62 розділу V цієї Інструкції, або використовує вже відкритий для цих цілей рахунок (далі у цьому пункті - окремий рахунок).

Клієнт зобов`язаний під час відкриття окремого рахунку в заяві про відкриття поточного рахунку (додаток 3) у рядку "Додаткова інформація" зазначити, що рахунок відкривається для зарахування заробітної плати, стипендії, пенсії, соціальної допомоги та інших передбачених законодавством України соціальних виплат. Така інформація для діючого поточного рахунку зазначається в додатковому договорі до договору банківського рахунку.

Так, як встановлено судом із наданих сторонами копій документів, рахунок № НОМЕР_1 , на який було накладено арешт та з якого списано кошти, відкритий позивачем в АТ «Райффайзен Банк», що підтверджено і матеріалами справи.

Пунктом 2.7 ст. 2 Правил банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Райффайзен Банк» передбачено, що у зв`язку з відсутністю технічної можливості, Банк не здійснює відкриття передбачених пунктом 69 «Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах" (затверджена постановою Правління НБУ від 12.11.2003р. № 492, в редакції постанови Правління НБУ від 01.04.2019р. № 56) окремих поточних рахунків для зарахування виключно заробітної плати, стипендії, пенсії, соціальної допомоги та інших передбачених законом соціальних виплат. Згідно політики групи Райффайзен, Банк не здійснює відкриття поточних рахунків із спеціальним режимом використання для цілей одноразового (спеціального) добровільного декларування.

Тобто, рахунок позивача № НОМЕР_1 , відкритий в АТ «Райффайзен Банк», на який було накладено арешт та списано кошти, не має статусу поточного рахунку фізичної особи в національній валюті, який призначено виключно для зарахування соціальних виплат/аліментів та на нього підлягають зарахуванню будь-які платежі, що надійдуть від будь-яких платників, кошти зараховані на такий рахунок, мають статус власних коштів позивача, що зберігаються на ньому, наведене підтверджується копією листа АТ «Райффайзен Банк» №97-5-4/2318 від 11.10.2021р., наявою у справі (а.с.44-45).

Главою 9 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління НБУ №22 від 21.01.2004р. визначено, що виконання банком арешту коштів, що зберігаються на рахунку клієнта, здійснюється за постановою про арешт коштів державного виконавця/приватного виконавця (далі - виконавець), судовим рішенням (у тому числі рішенням, ухвалою, постановою суду) чи ухвалою слідчого судді, суду, постановленою під час здійснення кримінального провадження (далі - документ про арешт коштів).

Банк також приймає до виконання постанову про арешт коштів, надіслану виконавцем у формі електронного документа, з дотриманням вимог законодавства України з питань електронного документообігу, електронних довірчих послуг, захисту інформації.

Банк накладає арешт на кошти, що обліковуються за рахунками, відкритими клієнтами банку, відповідно до нормативно-правових актів Національного банку з питань відкриття і закриття рахунків.

Арешт на підставі документа про арешт коштів може бути накладений на всі кошти, що є на всіх рахунках клієнта банку, без зазначення конкретної суми, або на суму, що конкретно визначена в цьому документі. Якщо в документі про арешт коштів не зазначений конкретний номер рахунку клієнта, на кошти якого накладений арешт, але обумовлено, що арешт накладено на кошти, що є на всіх рахунках, то для забезпечення суми, визначеної цим документом, арешт залежно від наявної суми накладається на кошти, що обліковуються на всіх рахунках клієнта, які відкриті в банку, або на кошти на одному/кількох рахунку/ах.

Банк, у якому відкрито рахунок/рахунки (далі - рахунок) клієнта, уживає заходів щодо забезпечення виконання документа про арешт коштів після отримання документа про арешт коштів.

Під час дії документа про арешт коштів банк протягом операційного дня відповідно до статті 59 Закону України "Про банки і банківську діяльність" зупиняє видаткові операції за рахунком клієнта та здійснює арешт усіх надходжень на рахунок клієнта до забезпечення суми коштів, що зазначена в документі про арешт коштів, або до отримання передбачених законодавством документів про зняття арешту з коштів.

З аналізу вищенаведених норм та встановлених судом обставин у їх сукупності, суд приходить до висновку, що за умови чинності постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору (постанові від 02.07.2021р.) та про арешт коштів (постанова від 02.07.2021р.), які не оскаржені позивачем у встановленому законодавством порядку та не скасовані судом, наявної інформації від АТ «Райффайзен Банк» про те, що рахунок позивача № НОМЕР_1 , відкритий в АТ «Райффайзен Банк», на який було накладено арешт та з якого списано кошти, не має статусу поточного рахунку фізичної особи в національній валюті, який призначено виключно для зарахування соціальних виплат/аліментів та на нього підлягають зарахуванню будь-які платежі, що надійдуть від будь-яких платників, кошти зараховані на такий рахунок, мають статус власних коштів позивача, що зберігаються на ньому, інших доказів позивачем суду не надано, дії державного виконавця Жовтоводського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Дирдіної В.В. у виконавчому провадженні №65954671 по виконавчому листу №176/1955/20 виданому 30.06.2021р. щодо списання коштів з рахунку № НОМЕР_1 в АТ "Райффайзен Банк Аваль", який належить позивачеві, є правомірними та такими, що відповідають вищенаведеним приписам Закону України «Про виконавче провадження»..

Згідно ст.73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частина 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Проте, позивачем не було надано суду жодних належних, достатніх і допустимих доказів, які б свідчили про протиправність дії державного виконавця Жовтоводського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Дирдіної В.В. у виконавчому провадженні №65954671 по виконавчому листу №176/1955/20 виданому 30.06.2021р. щодо списання коштів з рахунку № НОМЕР_1 в АТ "Райффайзен Банк Аваль", який належить позивачеві з урахуванням встановлених судом обставин та аналізу вищенаведених норм матеріального права та за умови чинності постанов про стягнення виконавчого збору та про арешт коштів від 0.07.2021р., які позивачем не оскаржені (таких доказів суду не надано).

Судом не можуть бути покладені в основу даного судового рішення та відхиляються посилання позивача на те, що на картковий рахунок позивача № НОМЕР_1 в АТ «Райффайзен Банк Аваль» надходять безготівкові зарахування від боржника ОСОБА_2 , а саме: аліменти за рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 06.10.2020р. у справі 176/1337/20, інші кошти на цей рахунок не надходять, а тому звернення стягнення на суми, що сплачуються на утримання малолітніх дітей є протиправним, оскільки аліменти є власністю дітей, з огляду на те, що зі змісту копії листа АТ «Райффайзен Банк» №97-5-4/2318 від 11.10.2021р. вбачається, що рахунок позивача № НОМЕР_1 , відкритий в АТ «Райффайзен Банк», на який було накладено арешт та списано кошти, не має статусу поточного рахунку фізичної особи в національній валюті, який призначено виключно для зарахування соціальних виплат/аліментів та на нього підлягають зарахуванню будь-які платежі, що надійдуть від будь-яких платників, кошти зараховані на такий рахунок, мають статус власних коштів позивача, що зберігаються на ньому (а.с.44-45).

Отже, наведений зміст копії листа спростовує доводи позивача про неможливість стягнення з нього сум боргу.

Є безпідставними і необґрунтованими аргументи позивача з приводу того, що на аліменти не може бути звернуто стягнення, оскільки ці кошти є власністю дітей за ст. 179 Сімейного кодексу України, з огляду на те, що вказаною нормою не врегульовано порядок виконання судових рішень, тому такі доводи судом відзиляються.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням вимог ч. 2 ст. 2 вказаного Кодексу, перевіривши правомірність дій державного виконавця у виконавчому провадженні №65954671 по виконавчому листу №176/1955/20 виданому 30.06.2021р. щодо списання коштів з рахунку № НОМЕР_1 в АТ "Райффайзен Банк Аваль", який належить позивачеві, суд приходить до висновку, що вчиняючи наведені дії, відповідач діяв у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, обґрунтовано та з урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Отже, відповідач, вчинячи дії у виконавчому провадженні №65954671 по виконавчому листу №176/1955/20 виданому 30.06.2021р. щодо списання коштів з рахунку № НОМЕР_1 в АТ "Райффайзен Банк Аваль", який належить позивачеві, не допустив порушень прав та інтересів позивача.

За викладеного, у адміністративного суду відсутні обґрунтовані правові підстави для задоволення даного адміністративного позову, тому у його задоволенні позивачеві слід відмовити повністю.

При прийнятті даного рішення, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема, у справах "Салов проти України" (заява №65518/01 від06.09.2005; п.89), "Проніна проти України" (заява №63566/00 від18.07.2006; п.23) та "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04 від10. 02.2010; п.58), яка полягає у тому, що принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) 09.12.1994, п.29).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд не вбачає підстав для їх розподілу у порядку, встановленому ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки позивачем не надано жодних доказів, які б підтверджували понесення ним будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи з урахуванням того, що позивач звільнений від сплати судового збору за ухвалою суду від 17.12.2021р. (а.с.51).

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 78, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262, 268-287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Жовтоводського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання протиправними дій відмовити повністю.

Розподіл судових витрат не здійснюється відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення відповідно до вимог статті 295, 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили у строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва