Справа № 160/18159/21
Суддя: Серьогіна Олена Василівна
Дата ухвалення: 2022-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Серьогіної О.В. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-
05.10.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Державної казначейської служби України, в якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України щодо ненарахування і невиплати ОСОБА_1 за його заявою від 28.08.2021 року компенсації за порушення строку перерахування коштів по виконавчому листу у справі № 199/3969/2019, виданому Ленінським районним судом м. Дніпропетровська 11.06.2020 року на підставі рішення Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 05.12.2019 року;
- зобов`язати Державну казначейську службу України нарахувати і виплатити ОСОБА_1 компенсацію в розмірі трьох відсотків річних за період з 21.10.2020 року по 13.08.2021 року за порушення строку перерахунку коштів по виконавчому листу у справі № 199/3969/2019, виданому Ленінським районним судом м. Дніпропетровська 11.06.2020 року на підставі рішення Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 05.12.2019 року, яким зобов`язано Державну казначейську службу України за рахунок коштів державного бюджету України здійснити на користь ОСОБА_1 виплату в розмірі 1 500 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, спричиненої незаконними діями органів досудового розслідування і прокуратури.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 13.08.2021 року на виконання рішення Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 05.12.2019 року у справі №199/3969/19 здійснено безспірне списання коштів для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної стягувану незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що провадить оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, органу прокуратури або суду у сумі 1 500 000 грн., що підтверджується випискою по картковому рахунку позивача від 27.09.2021 року. Позивач вважає, що має право на нарахування та виплату йому компенсації за порушення встановленого статтею 5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» строку виконання судового рішення у справі № 199/3969/19, ухваленого з підстав, визначених Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність органів досудового розслідування, прокуратури і суду», позивач вважає бездіяльність Державної казначейської служби України щодо ненарахування та невиплати йому зазначеної компенсації за його заявою від 28.08.2021 року протиправною. З огляду на викладене, просить суд задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.10.2021 року позовну заяву було залишено без руху та надано строк протягом десяти днів з дня отримання даної ухвали для усунення недоліків.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.11.2021 року було відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін з 15.12.2021 року.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи.
21.12.2021 року на адресу суду від представника Державної казначейської служби України надійшов письмовий відзив на позов, в якому він заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає наступне. Відповідно до п. 9 розділу VI Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) за рахунок коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) в межах бюджетних призначень за рішеннями суду у розмірі, що не перевищує суми реальних збитків, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зазначає, що законодавством передбачено окремі механізми виконання рішень про стягнення коштів з державного бюджету та безпосередньо з конкретних юридичних осіб, зокрема, державних органів. Безспірне списання коштів державного бюджету здійснюється Казначейством за рахунок та в межах бюджетних призначень, передбачених у державному бюджеті на зазначену мету. Водночас, законодавством не передбачено строку для виконання рішень суду про стягнення відшкодування шкоди з Державного бюджету. З огляду на зазначене, вважає, що Державною казначейською службою України, виконані усі вимоги, передбачені діючим законодавством щодо виконання судових рішень, у зв`язку з чим вважає позовні вимоги необгрунтованими та просить суд відмовити в їх задоволенні.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи.
Судом встановлено, що відповідно до рішення Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 05.12.2019 року у справі № 199/3969/19, залишеним постановою Дніпровського апеляційного суду від 30.04.2020 року без змін, за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України в особі Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, третя особа - Прокуратура Дніпропетровської області, про відшкодування моральної шкоди, завданої органами досудового розслідування і прокуратури, зобов`язано Державну казначейську службу України за рахунок коштів Державного бюджету України, здійснити на користь ОСОБА_1 виплату у розмірі 1 500 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, спричиненої незаконними діями органів досудового розслідування і прокуратури.
11.06.2020 року на виконання вказаного рішення суду було видано відповідний виконавчий лист, який позивачем 22.06.2020 року пред`явлено до виконання в Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області.
Листом № 04-10-10/7037 від 22.06.2020 року Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області зазначений виконавчий лист за № 199/3969/2019 від 11.06.2020 року було повернуто у зв`язку із наявними помилками у ньому, а саме: невірно зазначене повне найменування боржника, його місце знаходження та ідентифікаційний код ЄДРПОУ.
21.07.2020 року виконавчий лист за № 199/3969/2019 від 11.06.2020 разом з ухвалою суду від 03.07.2020 року було пред`явлено позивачем до виконання в Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області.
Листом від 25.08.2020 року за № 04-11-11/9722 Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області повідомило позивача про те, що пакет документів 12.08.2020 року направлено до Державної казначейської служби України для подальшого виконання рішення суду.
13.08.2021 року на виконання рішення Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 05.12.2019 року у справі № 199/3969/19 здійснено безспірне списання коштів для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної стягувану незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що провадить оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, органу прокуратури або суду у сумі 1 500 000 грн., що підтверджується випискою по картковому рахунку позивача від 27.09.2021 року.
28.08.2021 року позивач звернувся до Державної казначейської служби України із заявою про нарахування та виплату компенсації за порушення встановленого законом строку виконання рішення Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 05.12.2019 року у справі № 199/3969/19. Зазначив, що оскільки у даному випадку дата надходження документів та відомостей, необхідних для перерахування коштів - 21.07.2020 року, дата закінчення встановленого законом строку для перерахування коштів - 21.10.2020 року, дата перерахування коштів стягувану - 13.08.2021 року, строк прострочення платежу - 7 місяців 24 доби, позивач має право на компенсацію за порушення встановленого статтею 5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» строку виконання судового рішення у справі № 199/3969/19 про відшкодування шкоди у сумі 1 500 000 грн. за рахунок держави, ухваленого на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».
Позивач вважаючи бездіяльність Державної казначейської служби України щодо ненарахування та невиплати компенсації за порушення встановленого законом строку виконання судового рішення протиправною, звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.
Гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України «Про виконавче провадження», та особливості їх виконання встановлені Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05.06.2012 року №4901-VI.
Як передбачено ч.2 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року №606-XIV (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) та ч.2 ст.6 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII (чинного на момент фактичної виплати), рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.
Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є державний орган; державні підприємство, установа, організація; юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства.
В свою чергу, як передбачено ч.1 ст.3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
Згідно п.3 розд.ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконавчі документи за рішеннями суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржниками за якими є визначені ч.1 ст.2 цього Закону суб`єкти, які видані або ухвалені до набрання чинності цим Законом, подаються до органу державної виконавчої служби протягом шести місяців з дня набрання чинності цим пунктом.
Якщо рішення суду про стягнення коштів або виконавчі документи за цими рішеннями, боржниками за якими є визначені ч.1 ст.2 цього Закону суб`єкти, не було подано в строк, встановлений цим пунктом, це не є підставою для відмови у виконанні даного судового рішення.
Заборгованість погашається в такій черговості:
- у першу чергу погашається заборгованість за рішеннями суду щодо пенсійних та соціальних виплат, про стягнення аліментів, відшкодування збитків та шкоди, завданих внаслідок злочину або адміністративного правопорушення, каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, а також у зв`язку з втратою годувальника;
- у другу чергу погашається заборгованість за рішеннями суду, пов`язаними з трудовими правовідносинами;
- у третю чергу погашається заборгованість за всіма іншими рішеннями суду.
Бюджетні асигнування на погашення заборгованості визначаються законом про Державний бюджет України на відповідний рік.
При цьому, відповідно до ч.4 ст.3 України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» перерахування коштів стягувачу здійснюється у тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей.
Так, згідно п.1 «Положення про Державну казначейську службу України» (затв. Постановою КМУ від 15.04.2015р. №215), Державна казначейська служба України (Казначейство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів.
В свою чергу, погашення заборгованості здійснюється Казначейством в межах бюджетних асигнувань, визначених законом про Державний бюджет України на відповідний рік, за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду на підставі рішень, поданих органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, згідно з Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим Постановою КМУ від 03.08.2011 року №845.
Згідно п.2 «Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників», під «безспірним списанням» розуміються операції з коштами державного та місцевих бюджетів, що здійснюються з метою виконання рішень про стягнення коштів Казначейством та його територіальними органами без згоди (подання) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, боржників, органів місцевого самоврядування та/або державних органів на підставі виконавчих документів.
Відповідно до п.3 Порядку №845, рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій)).
Згідно з абз.1 п.25 Порядку №845, безспірне списання коштів з рахунка боржника здійснюється в першочерговому порядку. Проведення платежів за його платіжними дорученнями здійснюється після безспірного списання у разі наявності коштів на рахунку.
Відповідно до п.48 Порядку №845 для забезпечення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з п.47 цього Порядку в Казначействі України відкривається в установленому порядку відповідний рахунок. Перерахування коштів стягувачу здійснюється Казначейством у тримісячний строк з дня надходження необхідних документів та відомостей.
Пунктом 49 Порядку №845 також закріплено, що у разі коли для здійснення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з п.п.47 і 50 цього Порядку необхідні додаткові кошти понад обсяг відповідних бюджетних призначень, Казначейство подає протягом 10 днів з дня надходження виконавчих документів Мінфіну пропозиції щодо необхідності внесення змін до закону про Державний бюджет України.
Таким чином, з аналізу зазначених норм Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та «Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників» від 03.08.2011 року №845, вбачається, що забезпечення безспірного списання коштів державного бюджету здійснюється у тримісячний строк з дня надходження необхідних документів, з передбачених бюджетних програм (певних бюджетних асигнувань), в порядку черговості.
Слід зазначити, що аналогічна правова позиція з цього спірного питання була викладена і Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові №826/9879/16 від 20.05.2019 року.
При цьому, згідно ч.ч.1,2 ст.5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» у разі якщо центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом 3-х місяців не перерахував кошти за рішенням суду про стягнення коштів, крім випадку, зазначеного в ч.4 ст.4 цього Закону, стягувачу виплачується компенсація в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Компенсація за порушення строку перерахування коштів за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу нараховується центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.
Аналогічні положення містяться і в п.50 Порядку №845, відповідно до яких, компенсація за порушення встановленого законом строку перерахування коштів нараховується за заявами стягувачів: Казначейством, якщо боржником є державний орган; державним виконавцем, якщо боржником є підприємство, установа, організація або юридична особа, зазначені в п.48 цього Порядку. Компенсація виплачується Казначейством на підставі рішення або постанови про виплату компенсації за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів за черговістю надходження таких заяв стягувачів та після погашення заборгованості за рішеннями суду відповідно до п.3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».
Як вбачається з матеріалів справи та вже зазначалось вище, рішенням Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 05.12.2019 року у справі № 199/3969/19, залишеним постановою Дніпровського апеляційного суду від 30.04.2020 року без змін, зобов`язано Державну казначейську службу України за рахунок коштів Державного бюджету України, здійснити на користь ОСОБА_1 виплату у розмірі 1 500 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, спричиненої незаконними діями органів досудового розслідування і прокуратури.
Тобто, фактично, рішення суду, яким було стягнуто кошти набрало законної сили 30.04.2020 року.
Однак, Державною казначейською службою України, на виконання отриманого 18.08.2020 року виконавчого листа від 11.06.2020 року №199/3969/19, 13.08.2021 року було перераховано на розрахунковий рахунок ОСОБА_1 кошти в сумі 1 500 000 грн., тобто рішення Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 05.12.2019 року у справі № 199/3969/19 фактично було виконано відповідачем лише у серпні 2021 року.
Отже, з зазначеного вбачається, що списання коштів у розмірі 1 500 000 грн. на користь позивача, у відповідності до Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та положень Порядку №845, мало відбутись у тримісячний термін після отримання виконавчого листа, тобто з 18.08.2020 року, однак ці кошти були виплачені відповідачем тільки в серпні 2021 року (майже через рік).
Суд зазначає, що враховуючи ч.4 ст.3 України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, а саме Державної казначейської служби України, необхідні для документи та відомості надійшли 18.08.2020 року.
Слід зазначити, що дата надходження до Державної казначейської служби України документів та відомостей, необхідних для перерахування коштів - 18.08.2020 року, дата закінчення встановленого законом строку для перерахування коштів - 18.11.2020 року, дата перерахування коштів стягувачу - 13.08.2021 року, строк прострочення платежу становить 8 місяців 26 днів.
У зв`язку з зазначеним, суд приходить до висновку про порушення відповідачем термінів виконання рішення суду, а отже і про наявність усіх підстав для зобов`язання Державної казначейської служби України нарахувати і виплатити ОСОБА_1 компенсацію в розмірі трьох відсотків річних за період з 18.11.2020 року по 13.08.2021 року за порушення строку перерахунку коштів по виконавчому листу у справі № 199/3969/2019, виданому Ленінським районним судом м. Дніпропетровська 11.06.2020 року на підставі рішення Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 05.12.2019 року, яким зобов`язано Державну казначейську службу України за рахунок коштів державного бюджету України здійснити на користь ОСОБА_1 виплату в розмірі 1 500 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, спричиненої незаконними діями органів досудового розслідування і прокуратури.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
В той же час, і ч. 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов`язок на позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.
Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд доходить висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір» з відповідача судові витрати у відповідності до статті 139 КАС України не стягуються.
Згідно із ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України щодо ненарахування і невиплати ОСОБА_1 за його заявою від 28.08.2021 року компенсації за порушення строку перерахування коштів по виконавчому листу у справі № 199/3969/2019, виданому Ленінським районним судом м. Дніпропетровська 11.06.2020 року на підставі рішення Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 05.12.2019 року.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя О.В. Серьогіна