Справа № 500/8771/21
Суддя: Мартиць Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2022-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №500/8771/21

31 січня 2022 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючого судді Мартиць О.І.

за участю:

секретаря судового засідання Семеха В.Т.

представника позивача адвоката Дарморіс О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, в якій просить:

визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо не зарахування ОСОБА_1 до трудового (страхового) стажу періодів роботи з 08.07.1981 по 14.01.1982, з 16.08.1982 по 30.09.1982, з 16.10.1982 по 14.12.1982 на Бережанському овочесушильному (консервному) заводі та з 10.04.1983 по 31.05.1983, з 16.06.1983 по 24.01.1984 та з 25.01.1987 по 16.12.1992 в колгоспі імені Фрунзе, селянській спілці "Литвинівська" з врахуванням прийнятого колгоспом річного мінімуму трудової участі у громадському господарстві та виконання річного мінімуму трудової участі у громадському господарстві, зазначених в у розділі "Трудова участь у громадському господарстві" трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_1 з 18.08.2021,

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 до трудового (страхового) стажу відповідно до статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоди роботи з 08.07.1981 по 14.01.1982, з 16.08.1982 по 30.09.1982, з 16.10.1982 по 14.12.1982 на Бережанському овочесушильному (консервному) заводі та з 10.04.1983 по 31.05.1983, з 16.06.1983 по 24.01.1984 та з 25.01.1987 по 16.12.1992 в колгоспі імені Фрунзе, селянській спілці "Литвинівська" з врахуванням прийнятого колгоспом річного мінімуму трудової участі у громадському господарстві та виконання річного мінімуму трудової участі у громадському господарстві, зазначених в у розділі "Трудова участь у громадському господарстві" трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_1 з 18.08.2021 та провести перерахунок і виплату пенсії з врахуванням вищевказаних періодів роботи та раніше виплачених сум з 18.08.2021.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 03.08.2021 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком. Пенсію призначено 18.08.2021 при страховому стажі 31 рік 27 днів, не врахувавши періоди трудової діяльності з 1981 по 1983 роки на Бережанському овочесушильному (консервному) заводі та з 10.04.1983 по 29.03.1997 в колгоспі ім. Фрунзе, пізніше С/с "Литвинівська".

На звернення позивача з цього питання, відповідач у своєму листі від 12.10.2021 №6050-6121/Д-02/8-1900/21, повідомив, що відділом обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України надіслано запит №2098/02-16 від 03.08.2021 для проведення перевірки архівної довідки №03-05/64 від 26.05.2021, виданої Архівним відділом Тернопільської РДА за період роботи з 1981 року по 1983 рік на Бережанському консервному заводі, та після надходження акту перевірки за вищезазначені роки, буде переглянуто обчислення її страхового стажу.

Період роботи з 10.04.1983 по 29.03.1997 в колгоспі ім. Фрунзе, пізніше С/с "Литвинівська" не зараховано, оскільки позивачем не надано уточнюючої довідки про встановлений мінімум та кількість відпрацьованих в колгоспі вихододнів, незважаючи на архівну довідку Архівного відділу Тернопільської районної державної адміністрації Тернопільської області від 07.06.2021 №336/03-03, де вказано, що документи з кадрових питань та з особового складу (стажові книги, книги нарахування заробітної плати) сільськогосподарських підприємств (колгосп імені Фрунзе, селянська спілка "Литвинівська") с. Литвинів до архівного відділу Тернопільської районної державної адміністрації на зберігання не надходили.

Вважаючи такі дії відповідача неправомірними, позивач звернулася до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 13.12.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до статей 162-164 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідачем 11.01.2022 через відділ документального забезпечення суду подано відзив на позов, в якому просить відмовити в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 .

Вказує, що ОСОБА_1 зверталася до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою щодо перерахунку пенсії згідно статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Розмір пенсії обчислено із середньомісячного заробітку за періоди роботи з 01.07.2000 по 30.06.2021. Страховий стаж становить 31 рік 27 днів (враховано по 31.07.2021).

Згідно записів трудової книжки, яка міститься в матеріалах пенсійної справи, до страхового стажу позивачу не зараховано період роботи з 08.07.1981 по 14.03.1983 на Бережанському овочесушильному заводі, оскільки в номері наказу у записі про звільнення міститься виправлення. Для підтвердження зазначеного періоду надано архівну довідку про заробітну плату за 1982 -1983 роки, однак за 1981 рік позивач в відомостях про нарахування заробітної плати не зазначений.

Головним управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області надіслано запит №2098/02-16 від 03.08.2021 для проведення перевірки архівної довідки за №113/10 від 28.05.2021 виданої Архівним сектором Підгаєцької міської ради (04058462) за період роботи з 1981 року у колгоспі "Шлях до комунізму" с. Старе місто та архівної довідки №03-05/64 від 26.05.2021, виданої Архівним відділом Тернопільської РДА (44148148) за період роботи з 1981 року по 1983 рік на Бережанському консервному заводі. Однак, акт проведеної перевірки до відділу перерахунків станом на 11.10.2021 не надійшов. Після надходження акту перевірки за вищезазначені роки, буде переглянуто обчислення страхового стажу позивача.

Одночасно зазначено, що до страхового стажу позивача не зараховано період роботи в колгоспі ім. Фрунзе, пізніше в с/с "Литвинівська" з 10.04.1983 по 29.03.1997, який буде зараховано до страхового стажу позивачу після представлення уточнюючої довідки про встановлений мінімум та кількість відпрацьованих в колгоспі вихододнів.

Ухвалою суду від 13.01.2022 визначено розгляд справи №8771/21 проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Призначено у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії судове засідання на 31.01.2022.

24.01.2022 на адресу суду від представника позивача адвоката Дарморіс О.М. надійшла заява про виклик свідків.

В судовому засіданні подане клопотання представником позивача адвокатом Дарморіс О.М. підтримане.

Ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засіданні, в задоволенні клопотання про виклик свідків відмовлено.

Представник позивача в судовому засіданні 31.01.2022 позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених у позовній заяві та просила задовольнити.

Представник відповідача до суду не з`явився, подав через відділ документального забезпечення заяву про розгляд справи в письмовому провадженні. Проти заявлених позовних вимог заперечує у повному обсязі та просить відмовити в їх задоволенні.

В судовому засіданні 31.01.2022 заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи та дослідивши подані докази, суд встановив наступні обставини.

Як слідує з матеріалів справи та не заперечується сторонами ОСОБА_1 з 18.08.2021 призначено пенсію за віком згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" при страховому стажі 31 рік 27 днів.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №6050-6121/Д-02/8-1900/21 від 12.10.2021 позивача повідомлено, що страховий стаж становить 31 рік 27 днів (враховано по 31.07.2021).

Згідно записів трудової книжки, яка міститься в матеріалах пенсійної справи, до страхового стажу не зараховано період роботи з 08.07.1981 по 14.03.1983 на Бережанському овочесушильному заводі, оскільки в номері наказу у записі про звільнення міститься виправлення. Для підтвердження зазначеного періоду надано архівну довідку про заробітну плату за 1982 -1983 роки, однак за 1981 рік позивач в відомостях про нарахування заробітної плати не зазначений.

Відділом обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України надіслано запит №2098/02-16 від 03.08.2021 для проведення перевірки архівної довідки №113/10 від 28.05.2021, виданої Архівним сектором Підгаєцької міської ради за період роботи з 1981 у колгоспі "Шлях до комунізму" с. Старе місто та архівної довідки №03-05/64 від 26.05.2021, виданої Архівним відділом Тернопільської районної державної адміністрації за період роботи з 1981 року по 1983 рік на Бережанському консервному заводі, однак акт проведеної перевірки до відділу перерахунків станом на 11.10.2021 не надійшов. Після надходження акту перевірки за вищезазначені роки, буде переглянуто обчислення страхового стажу позивача.

Одночасно зазначено, що до страхового стажу не зараховано період роботи з 10.04.1983 по 29.03.1997 в колгоспі ім. Фрунзе, пізніше С/с "Литвинівська".

Вказаний період роботи в колгоспі буде зарахований після представлення уточнюючої довідки про встановлений мінімум та кількість відпрацьованих в колгоспі вихододнів.

Позивач вважає такі дії відповідача протиправними та стверджує, що не зарахування до страхового стажу спірного періоду роботи порушує її право на соціальний захист, а тому звернулася до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує частину другу статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Дії (рішення) відповідача як суб`єкта владних повноважень, що є предметом даного позову, підлягають оцінці судом на відповідність критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За змістом пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-ІV).

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені в статті 24 Закону №1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема, у статті 56 Закону №1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативі незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру тривалості роботи і тривалості перерв.

За змістом положень статті 62 Закону України №1788-ХІІ, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі Порядок №637).

Пунктами 1, 2 Порядку №637 визначено, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відсутності записів у ній, наявності неправильних чи неточних записів у трудовій книжці відповідач вправі вимагати від заявника подання додаткових документів на підтвердження страхового стажу.

У позивача є наявна трудова книжка колгоспника серії НОМЕР_1 від 11.05.1981, копія якої долучена до матеріалів справи. Так, судом досліджено записи трудової книжки ОСОБА_2 щодо спірного періоду роботи, а саме:

Розділ "Відомості про прийняття на роботу, про переведення на другу роботу, про припинення роботи з вказівкою причин":

запис №3 - 08.07.1981 зарахована робочою в консервний цех на період переробки (наказ №87)

запис №4 - 14.03.1983 звільнена з роботи за власним бажанням ст. 38 КЗпП УССР (наказ №182 від 16.03.1983)

запис №5 - 10.04.1983 прийнята в колгосп ім. Фрунзе різноробочою (наказ №4 від 10.04.1983)

запис №6 - 29.03.1997 звільнено з членів спілки в зв`язку з переходом на іншу роботу.

Період роботи позивача у колгоспі ім. Фрунзе записаний також у Розділі "Відомості про прийняття в члени колгоспу, про припинення членства в колгоспі з вказівкою причин":

запис №1 - 10.04.1983 прийнята на роботу в колгосп ім Фрунзе прибиральницею в конторі колгоспу, прийнята в члени колгоспу. (наказ №4 від 10.04.1983)

запис №2 - 29.03.1997 звільнено з роботи (членів спілки) в зв`язку з переходом на іншу роботу (наказ №2 від 29.03.1997).

Відповідно до записів трудової книжки у розділі "Трудова участь у громадському господарстві" позивач у 1983 році відпрацювала 80 трудоднів при встановленому мінімумі 80, у 1984 році - 126 трудоднів при встановленому мінімумі 120 трудоднів; у 1987 році - 276 трудоднів при встановленому мінімумі 180 трудоднів, у 1988 році - 266 трудоднів при встановленому мінімумі 180 трудоднів, у 1989 році - 135 трудоднів при встановленому мінімумі 180 трудоднів, у 1990 році - 180 трудоднів при встановленому мінімумі 180 трудоднів, у 1991 році - 309 трудоднів при встановленому мінімумі 180 трудоднів, у 1992 році - 290 трудоднів при встановленому мінімумі 180 трудоднів, у 1995 році - 126 трудоднів при встановленому мінімумі 120 трудоднів.

Зі змісту архівної довідки від 07.06.2021 №336/03-03 Архівного відділу Тернопільської районної державної адміністрації видно, що в 1992 році колгосп імені Фрунзе с. Литвинів перейменований в колгосп імені Грушевського (протокол №1 від 06.02.1992), в 1992 році колгосп ім. Грушевського с. Литвинів перейменовано в с/с "Литвинівська" (протокол №4 від 24.11.1992).

Документи з кадрових питань та з особового складу (стажові книги, книги нарахування заробітної плати) сільськогосподарських підприємств (колгосп імені Фрунзе, селянська спілка "Литвинівська") с. Литвинів до архівного відділу Тернопільської районної державної адміністрації на зберігання не надходили.

Також в архівній довідці від 26.05.2021 №03-05/64, виданої Архівним відділом №1 Тернопільської районної державної адміністрації, зазначено, що книги наказів з особового складу та з основної діяльності Бережанського консервного заводу не збереглися і до архіву на зберігання не надходили. У частково збережених документах архівного фонду Бережанський консервний завод Тернопільської області у книгах нарахування заробітної плати робітникам і службовцям значиться ОСОБА_3 за 1982-1983 роки, а за 1981 рік не значиться.

Як встановлено судом до страхового стажу позивача не зараховано спірний період роботи з 08.07.1981 по 14.03.1983 на Бережанському овочесушильному (консервному) заводі через виправлення в номері наказу у записі про звільнення.

Згідно поданого розрахунку з врахуванням архівної довідки від 26.05.2021 №03-05/64 про нарахування заробітної плати за вказаний період роботи зараховано:

з 15.01.1982 по 15.08.1982 - 7 місяців 1 день

з 01.10.1982 по 15.10.1982 - 15 днів

з 15.12.1982 по 15.03.1983 - 3 місяці 1 день

При цьому суд зауважує, що наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників №58 від 29.07.1993 (далі - Інструкція №58).

Відповідно до пункту 1 Інструкції №58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Відповідно до пункту 2.4 Інструкції №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 року, у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993".

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Згідно з пунктом 2.6 Інструкції №58 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Відповідно до абзацу 2 пункту 6.1 Інструкції №58 у разі невірного первинного заповнення трудової книжки або вкладиша до неї, а також псування їх бланків внаслідок недбалого зберігання, вартість зіпсованих бланків сплачується підприємством.

Отже, з системного аналізу вказаних вище норм слідує, що позивач не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у її трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу позивача за спірний період.

У трудовій книжці позивача у відомостях про роботу записи виконані у відповідності до вимог Інструкції №58. При цьому працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на загальних підставах.

Наведене цілком узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17, висновки якого мають враховувати суди відповідно до положень частини п`ятої статті 242 КАС України.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Позивач має відповідні записи у трудовій книжці щодо спірного періоду роботи, та ці записи є належними та допустимими доказами на підтвердження її страхового (трудового) стажу.

Враховуючи вказані обставини, суд доходить висновку про наявність протиправної бездіяльності відповідача щодо незарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 08.07.1981 по 14.01.1982, з 16.08.1982 по 30.09.1982, з 16.10.1982 по 14.12.1982 на Бережанському овочесушильному (консервному) заводі та з 10.04.1983 по 31.05.1983, з 16.06.1983 по 24.01.1984 та з 25.01.1987 по 16.12.1992 в колгоспі імені Фрунзе, селянській спілці "Литвинівська".

Також наявні достатні обґрунтовані підстави для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати позивачу до страхового стажу періоди роботи з 08.07.1981 по 14.01.1982, з 16.08.1982 по 30.09.1982, з 16.10.1982 по 14.12.1982 на Бережанському овочесушильному (консервному) заводі та з 10.04.1983 по 31.05.1983, з 16.06.1983 по 24.01.1984 та з 25.01.1987 по 16.12.1992 в колгоспі імені Фрунзе, селянській спілці "Литвинівська" з дати призначення пенсії за віком - 18.08.2021, та здійснити перерахунок і виплату пенсії за віком з моменту її призначення, з врахуванням виплачених сум.

Суд також враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах "Салов проти України" (заява №65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява №63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закріплений у частині першій статті 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини другої статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За змістом частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Суд зазначає, що відповідач належним чином не виконав обов`язок щодо доказування з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 КАС України.

Враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд вважає, що в даному випадку наявні порушення пенсійних прав позивача щодо не зарахування спірного періоду її роботи, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходив з того, що згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, на користь позивача підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 908,00 грн згідно квитанції №82 від 26.11.2021.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо не зарахування ОСОБА_1 до страхового стажу періодів роботи з 08.07.1981 по 14.01.1982, з 16.08.1982 по 30.09.1982, з 16.10.1982 по 14.12.1982 на Бережанському овочесушильному (консервному) заводі та з 10.04.1983 по 31.05.1983, з 16.06.1983 по 24.01.1984 та з 25.01.1987 по 16.12.1992 в колгоспі імені Фрунзе, селянській спілці "Литвинівська".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи з 08.07.1981 по 14.01.1982, з 16.08.1982 по 30.09.1982, з 16.10.1982 по 14.12.1982 на Бережанському овочесушильному (консервному) заводі та з 10.04.1983 по 31.05.1983, з 16.06.1983 по 24.01.1984 та з 25.01.1987 по 16.12.1992 в колгоспі імені Фрунзе, селянській спілці "Литвинівська" з дати призначення пенсії за віком - 18.08.2021, та здійснити перерахунок і виплату пенсії за віком з моменту її призначення, з врахуванням виплачених сум.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 908,00 грн, сплачений згідно квитанції №82 від 26.11.2021.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 07 лютого 2022 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: Майдан Волі, 3, м. Тернопіль, 46001, ).

Головуючий суддя Мартиць О.І.