Справа № 120/14676/21-а
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2022-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2022 р. Справа № 120/14676/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Сала Павла Ігоровича, розглянувши у м. Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

02.11.2021 до суду надійшла позовна заява за підписом адвоката Савчук І.В., подана від імені та в інтересах позивача ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області.

Згідно з прохальною частиною первинної позовної заяви заявник просив суд зобов`язати Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області вклеїти до паспорта громадянина України у формі книжечки зразка 1994 року фото у зв`язку з досягненням позивачем 45-річного віку.

На підтримку позовних вимог зазначив, що 22.10.2021 позивач звернувся до 1-го міського відділу у м. Вінниці Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області з заявою щодо вклеювання нової фотокартки до паспорта громадянина України у формі книжечки зразка 1994 року. Однак керівник відділу відмовився прийняти документи у позивача, оскільки було пропущено місячний строк з моменту досягнення заявником 45-річного віку.

Не погодившись з такими діями, 23.10.2021 позивач звернувся до відповідача зі скаргою, в якій просив зобов`язати 1-ий міський відділ у м. Вінниці Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області вклеїти фото у зв`язку з досягненням позивачем 45-річного віку до паспорта громадянина України у формі книжечки зразка 1994 року. Крім того, позивач просив притягнути до відповідальності посадових осіб 1-го міського відділу у м. Вінниці.

Листом від 27.10.2021 за № С-176/6/0501-21/0501.9/7185-21 відповідач повідомив, що письмова заява від позивача до відділу № 1 у м. Вінниці Управління ДМС у Вінницькій області не надходила, тому у діях начальника відділу порушень не виявлено. Відповідач також зазначив, що для вклеювання фотокартки при досягненні відповідного віку особа після спливу тридцятиденного строку (у випадку позивача тридцятиденний строк сплив 22.09.2016) подає працівнику територіального підрозділу за місцем проживання заяву про вклеювання фотокартки, паспорт і дві фотокартки розміром 3,5 х 4,5 см із зображенням, яке відповідає досягнутому нею віку, та відповідне рішення суду.

Позивач вважає відмову відповідача протиправною, а тому звертається до суду з цим позовом.

Водночас за результатами розгляду справи позивач просить вирішити питання про розподіл судових витрат та стягнути з відповідача на його користь сплачений судовий збір в розмірі 908,00 грн, а також витрати на професійну правничу допомогу адвоката.

Ухвалою суду від 08.11.2021 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху з підстав її невідповідності вимогам статті 160, 161 КАС України, з наданням позивачу строку для усунення виявлених судом недоліків позовної заяви. Суд звернув увагу на те, що позивач заявляє вимоги про зобов`язання відповідача до вчинення конкретних дій, але при цьому не пред`являє вимогу про оскарження тих дій (бездіяльності), визнання яких протиправними й зумовлює необхідність покладення судом певних обов`язків на суб`єкта владних повноважень з метою захисту порушених прав та інтересів позивача. На думку суду, у такому вигляді позовні вимоги не відповідають положенням ч. 1 ст. 5 КАС України, а також не узгоджуються з повноваженнями адміністративного суду, визначеними у ч. 2 ст. 245 КАС України.

11.11.2021 до суду надійшла заява представника позивача про усунення недоліків, до якої додано адміністративний позов у новій редакції. Так, позивач остаточно просить суд:

- визнати протиправною відмову відповідача вклеїти фото у зв`язку з досягненням позивачем 45-річного віку до паспорта громадянина України у формі книжечки зразка 1994 року;

- зобов`язати відповідача вклеїти фото у зв`язку з досягненням позивачем 45-річного віку до паспорта громадянина України у формі книжечки зразка 1994 року.

Ухвалою суду від 16.11.2021 відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

26.11.2021 поштою до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову.

Відповідач зазначає, що позивач не звертався до Відділу № 1 у м. Вінниці Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області за здійсненням адміністративної послуги. Тому, на думку відповідача, позивач намагається ввести суд в оману.

Також відповідач звертає увагу на те, що розділ 5 Тимчасового порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України № 456 від 06.06.2019, передбачає порядок уклеювання фотокарток до паспорта громадянина України у формі книжечки зразка 1994 року. Так, відповідно до абз. 1 та 3 п. 2 розділу 5 Порядку для вклеювання фотокартки при досягненні віку 25 або 45 років особи, на ім`я якої оформлений паспорт, протягом 30 календарних днів заявник подає працівнику територіального підрозділу заяву про вклеювання фотокартки, паспорт і дві фотокартки розміром 3,5 x 4,5 см із зображенням, яке відповідає досягнутому нею віку. Облік заяв про вклеювання фотокартки здійснюється в журналі реєстрації заяв про вклеювання фотокарток за формою згідно з додатком 4 до цього Тимчасового порядку. Для вклеювання фотокартки при досягненні відповідного віку особа після спливу тридцятиденного строку заявник подає працівнику територіального підрозділу за місцем проживання заяву про вклеювання фотокартки, паспорт і дві фотокартки розміром 3,5 x 4,5 см із зображенням, яке відповідає досягнутому нею віку, та відповідне рішення суду. Облік заяв про вклеювання фотокартки здійснюється в журналі реєстрації заяв про вклеювання фотокарток.

Відповідач вважає, що позивач не дотримався вказаного порядку, оскільки не звернувся до територіального підрозділу з письмовою заявою та додатками до неї, про що йому було роз`яснено у відповіді на скаргу.

Крім того, відповідач вказує на те, що Управлінням Державної міграційної служби України у Вінницькій області не створено перешкоди у реалізації позивачем права на отримання паспорта громадянина України.

Відповідач додатково зазначає, що відмова Управління вклеїти фото у зв`язку з досягненням позивачем 45-річного віку до паспорта громадянина України у формі книжечки зразка 1994 року фактично відсутня, адже відповідач надав позивачу лише роз`яснення про адміністративну процедуру.

Також відповідач заперечує заявлений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу та просить покласти такі витрати на позивача.

Як зазначає відповідач, розмір витрат на правничу допомогу має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (надання послуг), часом, витраченим на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На думку відповідача, ця справа є нескладною і типовою, а тому підготовка позовної заяви не вимагала значних затрат, зусиль та часу адвоката.

29.11.2021 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача заперечує доводи відповідача, наведені у відзиві, та просить задовольнити позовні вимоги з підстав, наведених у позові.

Представник позивача наголошує, що 22.10.2021 позивач особисто звертався до Відділу № 1 у м. Вінниці із заявою та паспортом. Проте оскільки позивач відмовився від вилучення паспорта, документи у нього не прийняли, а заяву в журналі обліку заяв щодо вклеювання фотокарток у паспорт громадянина України не зареєстрували. У зв`язку з цим позивач звернувся до відповідача зі скаргою.

Відтак, на думку представника позивача, відсутність зареєстрованої заяви позивача в журналі обліку заяв жодним чином не підтверджує той факт, що позивач не звертався до територіального підрозділу з метою вклеїти фото у зв`язку з досягненням позивачем 45-річного віку до паспорта громадянина України у формі книжечки зразка 1994 року.

Крім того, представник позивача вважає, що витрати позивача на професійну правничу допомогу адвоката підтверджені належними доказами, а сторони погодили факт надання послуг та їх вартість.

Інших заяв по суті до суду не надходило.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Оцінивши наявні у справі докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив, що у зв`язку із досягненням 45-річного віку, 22.10.2021 позивач ОСОБА_1 звернувся до Відділу № 1 у м. Вінниці Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області з заявою, в якій просив вклеїти нову фотокартку до його паспорта громадянина України зразка 1994 року. До заяви позивач додав ряд необхідних документів.

Начальник Відділу № 1 у м. Вінниці Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області відмовився прийняти документи у позивача, оскільки заявник пропустив місячний строк з моменту досягнення 45-річного віку.

Не погодившись з такими діями керівника територіального підрозділу, 23.10.2021 позивач звернувся до відповідача зі скаргою, в якій просив зобов`язати 1-ий міський відділ у м. Вінниці Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області вклеїти фото у зв`язку з досягненням позивачем 45-річного віку до паспорта громадянина України у формі книжечки зразка 1994 року. Крім того, позивач просив притягнути до відповідальності посадових осіб 1-го міського відділу у м. Вінниці.

Листом від 27.10.2021 за № С-176/6/0501-21/0501.9/7185-21 відповідач повідомив, що письмова заява від позивача до відділу № 1 у м. Вінниці Управління ДМС у Вінницькій області не надходила, тому у діях начальника відділу порушень не виявлено. Відповідач також зазначив, що для вклеювання фотокартки при досягненні відповідного віку особа після спливу тридцятиденного строку (у випадку позивача сплив тридцятиденного строку настав 22.09.2016) подає працівнику територіального підрозділу за місцем проживання заяву про вклеювання фотокартки, паспорт і дві фотокартки розміром 3,5 х 4,5 см із зображенням, яке відповідає досягнутому нею віку, та відповідне рішення суду.

Позивач вважає, що відповідач порушив його право на отримання паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки (у зв`язку з відмовою у вклеюванні фотокартки після досягнення 45-річного віку), а тому звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Відповідно до ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

За змістом частини першої статті 92 Основного Закону, виключно законами України, зокрема, визначаються: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; громадянство, правосуб`єктність громадян, статус іноземців та осіб без громадянства, засади регулювання демографічних та міграційних процесів.

Згідно із частиною першою статті 1 Закону України від 20.11.2012 № 5492-VI "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" (далі Закон № 5492-VI) в редакції згідно із Законом України від 14.07.2016 № 1474-VIІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус, спрямованих на лібералізацію Європейським Союзом візового режиму для України" (далі Закон № 1474-VIІІ) суспільні відносини, пов`язані із збиранням, накопиченням, захистом, зберіганням, обліком, використанням і поширенням інформації Єдиного державного демографічного реєстру (далі Реєстр), оформленням, видачею, обміном, пересиланням, вилученням, поверненням державі, визнанням недійсними та знищенням передбачених цим Законом документів, регулюються Конституцією України, міжнародними договорами України, цим та іншими законами України, а також прийнятими на їх виконання нормативно-правовими актами у сферах, де використовуються відповідні документи, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи.

Частиною першою статті 4 Закону № 5492-VI Єдиний державний демографічний реєстр (Реєстр) це електронна інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для зберігання, захисту, обробки, використання і поширення визначеної цим Законом інформації про особу та про документи, що оформлюються із застосуванням засобів Реєстру, із забезпеченням дотримання гарантованих Конституцією України свободи пересування і вільного вибору місця проживання, заборони втручання в особисте та сімейне життя, інших прав і свобод людини та громадянина.

Реєстр та майнові права інтелектуальної власності на створені на замовлення уповноважених суб`єктів для функціонування Реєстру об`єкти інтелектуальної власності належать державі. Відчуження, передача чи інше використання, ніж визначено цим Законом, Реєстру, його структурних складових та майнових прав інтелектуальної власності забороняються.

Єдиний державний демографічний реєстр ведеться з метою ідентифікації особи для оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсними та знищення передбачених цим Законом документів. Єдиний державний демографічний реєстр у межах, визначених законодавством про свободу пересування та вільний вибір місця проживання, використовується також для обліку інформації про реєстрацію місця проживання чи місця перебування.

Згідно з частинами другою, третьою статті 4 Закону № 5492-VI визначені цим Законом уповноважені суб`єкти для обліку даних ведуть відомчі інформаційні системи (далі ВІС). Порядок ведення Реєстру та взаємодії між уповноваженими суб`єктами встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону № 5492-VI внесення інформації до Реєстру здійснюється уповноваженими суб`єктами за зверненням заявника, на підставі інформації державних органів реєстрації актів цивільного стану, органів реєстрації фізичних осіб, а також інформації органів виконавчої влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з дотриманням вимог Закону України "Про захист персональних даних".

У разі якщо інформація про особу вноситься до Реєстру вперше, проводиться ідентифікація особи, після завершення якої автоматично формується унікальний номер запису в Реєстрі та фіксуються час, дата та відомості про особу, яка оформила заяву-анкету (в електронній формі). Унікальний номер запису в Реєстрі є незмінним.

За правилами частини першої статті 13 Закону № 5492-VI документи, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру (далі документи Реєстру), відповідно до їх функціонального призначення поділяються на документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, і документи, що посвідчують особу та підтверджують її спеціальний статус.

Одним із документів Реєстру, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, зазначено паспорт громадянина України (підпункт "а" пункту 1 частини першої статті 13 Закону № 5492-VI).

Відповідно до частини третьої статті 13 Закону № 5492-VI паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичний паспорт України, службовий паспорт України тощо, містять безконтактний електронний носій.

Згідно з частинами першою, другою , четвертою та п`ятою статті 14 Закону № 5492-VI форма кожного документа встановлюється цим Законом. Документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета. Документи у формі книжечки на всіх паперових сторінках та на верхній частині обкладинки повинні мати серію та номер документа, виконані за технологією лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі книжечки здійснюється за технологією лазерного гравіювання та лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі картки виконується за технологією термодруку або лазерного гравіювання. Персоналізація документів здійснюється централізовано у Державному центрі персоналізації документів.

В силу частини першої, другої статті 21 Закону № 5492-VI паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.

На виконання частини другої статті 15 та абзацу другого частини другої статті 21 Закону № 5492-VI Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 302 (суд застосовує положення у редакції, викладеній згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2016 № 745), якою затвердив: зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм згідно з додатками 1 і 2; зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, згідно з додатками 3 і 4; Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України.

За змістом пункту 2 Постанови № 302 із застосуванням засобів Реєстру запроваджено:

- з 1 січня 2016 року оформлення і видачу паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм та паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразки бланків яких затверджено цією постановою, громадянам України, яким паспорт громадянина України оформляється вперше, з урахуванням вимог пункту 2 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ;

- з 1 листопада 2016 року оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм, зразок бланка якого затверджено цією постановою, громадянам України відповідно до Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого цією постановою.

Пунктом 3 Постанови № 302 встановлено, що прийняття документів для оформлення паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразок бланка якого затверджено цією постановою, з 1 листопада 2016 року припиняється; паспорт громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, оформлений та виданий на підставі документів, поданих до 1 листопада 2016 року, є чинним протягом строку, на який його було видано. Вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України зразка 1994 року здійснюються відповідно до Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого цією постановою.

Відповідно до пунктів 1, 2 6 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 № 302 (далі Порядок № 302), паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. Паспорт виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій.

Згідно підпункту 6 пункту 6 Порядку № 302 обмін паспорта здійснюється у разі, зокрема, якщо особа досягла 25- чи 45-річного віку та не звернулася в установленому законодавством порядку не пізніше як через місяць після досягнення відповідного віку для вклеювання до паспорта зразка 1994 року нових фотокарток.

Пунктом 131 Порядку № 302 до безконтактного електронного носія, що міститься у паспорті, вноситься така інформація, зокрема, біометричні дані, параметри особи (відцифрований образ обличчя особи, відцифрований підпис особи, відцифровані відбитки пальців рук (за згодою особи).

Приписами пункту 2 розділу V Тимчасового порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженим наказом МВС України від 06.06.2019 № 456 визначено, що для вклеювання фотокартки при досягненні віку 25 або 45 років особи, на ім`я якої оформлений паспорт, протягом 30 календарних днів заявник подає працівнику територіального підрозділу заяву про вклеювання фотокартки, паспорт і дві фотокартки розміром 3,5 x 4,5 см із зображенням, яке відповідає досягнутому нею віку. Облік заяв про вклеювання фотокартки здійснюється в журналі реєстрації заяв про вклеювання фотокарток за формою згідно з додатком 4 до цього Тимчасового порядку.

Для вклеювання фотокартки при досягненні відповідного віку особа після спливу тридцятиденного строку заявник подає працівнику територіального підрозділу за місцем проживання заяву про вклеювання фотокартки, паспорт і дві фотокартки розміром 3,5 x 4,5 см із зображенням, яке відповідає досягнутому нею віку, та відповідне рішення суду. Облік заяв про вклеювання фотокартки здійснюється в журналі реєстрації заяв про вклеювання фотокарток.

У разі подання паспорта, оформленого територіальним підрозділом ДМС, який припинив діяльність або тимчасово не здійснює свої повноваження, заявник додатково подає всі наявні документи, у тому числі документи, що містять фотозображення особи.

Статтею 2 Закону України від 01.06.2010 № 2297-IV "Про захист персональних даних" (далі Закон № 2297-IV) визначено, що персональні дані відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

Приписами частини першої статті 6 Закону № 2297-ІV мета обробки персональних даних має бути сформульована в законах, інших нормативно-правових актах, положеннях, установчих чи інших документах, які регулюють діяльність володільця персональних даних, та відповідати законодавству про захист персональних даних.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1474-VIII до приведення законодавства у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону, якщо інше не передбачено цим Законом. Поряд із тим, за пунктом 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1474-VIII, Кабінет Міністрів України зобов`язано, з-поміж іншого, у місячний строк з дня набрання чинності цим Законом привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.

У межах встановленого Законом № 1474-VIII строку Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 26.10.2016 № 745, якою вніс відповідні зміни до Постанови № 302.

Постанова № 745 набрала чинності з 01.01.2016, і з тієї ж дати офіційно встановлено, що паспорт громадянина України оформляється виключно у формі картки з безконтактним електронним носієм з використанням бланка, затвердженого Постановою № 302.

На підставі Положення про паспорт (у редакції постанови Верховної Ради України від 02.09.1993 № 3423-ХІІ) Кабінет Міністрів України постановою від 04.06.1993 № 353 (далі Постанова № 353) затвердив зразок бланка паспорта громадянина України. Цю постанову з прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 13.03.2013 № 185 "Деякі питання виконання Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" визнано такою, що втратила чинність.

Однак постановою від 12.06.2013 № 415 уряд зупинив дію Постанови № 185, відновивши дію Постанови № 353, якою було затверджено зразок бланка паспорта громадянина України (зразка 1994 року).

Відповідно до пунктів 3, 5, 6, 8 Положення про паспорт бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Терміни впровадження паспортної картки визначаються Кабінетом Міністрів України у міру створення державної автоматизованої системи обліку населення.

Паспортна книжечка являє собою зшиту в накидку нитками обрізну книжечку розміром 88 х 125 мм, що складається з обкладинки та 16 сторінок. Усі сторінки книжечки пронумеровані і на кожній з них зображено Державний герб України і перфоровано серію та номер паспорта. У верхній частині лицьового боку обкладинки зроблено напис "Україна" , нижче зображення Державного герба України, під ним напис "Паспорт". На внутрішньому лівому боці обкладинки у центрі зображення Державного прапора України, нижче напис "Паспорт громадянина України". На першу і другу сторінки паспортної книжечки заносяться прізвище, ім`я та по батькові, дата і місце народження. На першій сторінці також вклеюється фотокартка і відводиться місце для підпису його власника. На другу сторінку заносяться відомості про стать, дату видачі та орган, що видав паспорт, ставиться підпис посадової особи, відповідальної за його видачу. Записи засвідчуються мастиковою, а фотокартка випуклою сухою печаткою. Перша сторінка або перший аркуш після внесення до них відповідних записів та вклеювання фотокартки можуть бути заклеєні плівкою. У разі заклеювання плівкою усього аркуша записи та фотокартка печатками не засвідчуються. Третя, четверта, п`ята і шоста сторінки призначені для фотокарток, додатково вклеюваних у паспорт, а сьома, восьма і дев`ята для особливих відміток. На десятій сторінці робляться відмітки про сімейний стан власника паспорта, на одинадцятій шістнадцятій про реєстрацію постійного місця проживання громадянина. На прохання громадянина до паспорта може бути внесено (сьома, восьма і дев`ята сторінки) на підставі відповідних документів дані про дітей, групу крові і резус-фактор. На внутрішньому правому боці обкладинки надруковано витяг з цього Положення. Записи, вклеювання фотокарток і відмітки у паспорті здійснюються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства. Термін дії паспорта, виготовленого у вигляді паспортної книжечки, не обмежується. До паспортної книжечки при досягненні громадянином 25- і 45-річного віку вклеюються нові фотокартки, що відповідають його вікові. Паспорт, в якому не вклеєно таких фотокарток при досягненні його власником зазначеного віку, вважається недійсним. Вклеювання до паспорта нових фотокарток при досягненні громадянином 25 - і 45-річного віку провадиться у п`ятиденний термін. Обмін паспорта провадиться у разі: зміни (переміни) прізвища, імені або по батькові; встановлення розбіжностей у записах; непридатності для користування.

Вносити до паспорта записи, не передбачені цим Положенням або законодавчими актами України, забороняється. Термін дії паспорта, виготовленого у вигляді паспортної книжечки, не обмежується.

Аналізуючи наведені норми чинного законодавства, суд доходить до таких висновків.

Громадянин України, який має паспорт у формі паспортної книжечки, зобов`язаний протягом місяця після досягнення 25 чи 45-річного віку звернутись до уповноважених державних органів із заявою про вклеювання до паспорту нової фотокартки.

Водночас документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, у даному випадку є сам паспорт громадянина України.

Для вклеювання фотокартки заявник подає територіальному підрозділу відповідну заяву, паспорт, дві фотокартки розміром 3,5 x 4,5 см із зображенням, яке відповідає досягнутому нею віку.

У разі ж подання паспорта, оформленого територіальним підрозділом ДМС, який припинив діяльність або тимчасово не здійснює свої повноваження, додатково надаються всі наявні у заявника документи, в тому числі й ті, що містять фотозображення особи.

Судом встановлено, що 45 років позивачу виповнилося 21.08.2016. Отже, у строк до 20.08.2016 позивач мав право звернутися до відповідача з відповідною заявою для вклеювання нової фотокартки у паспорт громадянина України зразка 1994 року.

Відтак, звернувшись до територіального підрозділу Державної міграційної служби України лише в жовтні 2021 року, позивач пропустив строк для звернення до відповідача із заявою щодо вклеювання фотокартки в паспорт громадянина України у формі книжечки, у зв`язку із досягнення 45-річного віку без поважних причин, що є порушенням вимог п.п 6 п. 6 Порядку № 302. В той же час за це порушення позивача може бути притягнуто до адміністративної відповідальності, однак це не можна тлумачити так, що особа взагалі повинна бути позбавлена права на користування паспортом у формі книжечки.

Аналогічного висновку про захист прав у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд у постановах від 05.12.2019 у справі № 420/270/19, від 31.01.2020 у справі № 200/6627/19-а, від 06.02.2020 у справі № 420/3253/19, від 31.03.2020 у справі № 460/842/19.

Додатково суд зауважує, що чинним законодавством України передбачена можливість вклеювання фотокартки при досягненні відповідного віку особи після спливу тридцятиденного строку на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Як зазначив позивач, начальник Відділу № 1 у м. Вінниці Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області відмовився прийняти документи у позивача, вказавши на недійсність паспорта та зазначив, що такий паспорт підлягає вилученню.

Суд звертає увагу, що згідно з п. 8 Положення № 2503-XII при досягненні громадянином 25- і 45-річного віку до паспортної книжечки особи вклеюються нові фотокартки, що відповідають його вікові. Паспорт, в якому не вклеєно таких фотокарток при досягненні його власником зазначеного віку, вважається недійсним.

При цьому паспорт, в якому не вклеєно фотокарток при досягненні його власником зазначеного віку, вважається недійсним для встановлення відповідної особи, однак визнання паспорту недійсним немає наслідком його вилучення.

За таких обставин суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у спосіб визнання протиправною відмову відповідача вклеїти фото у зв`язку з досягненням позивачем 45-річного віку до паспорта громадянина України у формі книжечки зразка 1994 року та зобов`язання відповідача вклеїти до паспорта громадянина України зразка 1994 року, нову фотокартку у зв`язку із досягненням 45-річного віку.

Суд критично оцінює доводи відповідача в тій частині, що позивач офіційно не звертався до Відділу № 1 у м. Вінниці Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області з відповідною заявою, оскільки доказами такого звернення є скарга позивача від 23.10.2021 до Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області. Більше того, відповідач заперечує лише факт письмового звернення позивача до територіального підрозділу Державної міграційної служби України, тоді як безспірним суд визнає факт усного звернення позивача до Відділу № 1 у м. Вінниці Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області з проханням вклеїти фото у паспорт у зв`язку з досягненням 45-річного віку.

Крім того, суд враховує пункт 15 Положення № 2503-ХІІ, відповідно до якого для вклеювання до паспорта нових фотокарток при досягненні громадянином 25- і 45-річного віку подаються паспорт і дві фотокартки зазначеного розміру.

З аналізу наведеної норми вбачається, що при зверненні до територіального підрозділу міграційної служби для вклеювання до паспорта нових фотокарток при досягненні громадянином 45-річного віку подання письмової заяви не є обов`язковою умовою.

Також суд бере до уваги, що відповідач заперечує право позивача на вклеювання фотокартки до паспорта громадянина України у зв`язку з досягненням 45-річного віку, а тому між сторонами наявний спір, який підлягає вирішенню судом по суті. Водночас відмова у задоволенні адміністративного позову з одних лише тих мотивів, що позивач не подав відповідачу письмової заяви, на думку суду, буде формальною та не відповідатиме завданням адміністративного судочинства.

Частиною першою статті 6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч. 2 ст. 2 КАС України).

В силу приписів ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши доводи сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд приходить до переконання про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, у зв`язку із задоволенням позову, судові витрати позивача на сплату судового збору в розмірі 908,00 грн належить стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з таких міркувань.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з ч. 2 ст. 16 КАС України представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначено Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 5 липня 2012 року № 5076-VI (далі Закон № 5076-VI).

Так, відповідно до ст. 1 цього Закону:

договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п. 4);

інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6);

представництво вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п. 9).

Згідно з положеннями ст. 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності є, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Частинами другою-третьою статті 134 КАС України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно зі ст. 30 Закону № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 134 КАС України).

Водночас в силу вимог ч. 7 ст. 134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 7, 9 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Системний аналіз вказаних законодавчих положень дозволяє суду дійти висновку, що стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягають компенсації документально підтверджені судові витрати, до складу яких входять, в тому числі витрати, пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги. Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі: сторона, яка бажає компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона має право подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги та інші документи, що свідчать про витрати сторони, пов`язані із наданням правової допомоги.

Судом встановлено, що між позивачем ОСОБА_1 (далі Клієнт) та адвокатом Савчук І.В. (далі Адвокат) укладено Договір про надання професійної правничої допомоги адвокатом від 21.10.2021 (далі Договір).

Згідно з п. 1 цього Договору Клієнт доручає, а Адвокат приймає на себе зобов`язання на представництво його інтересів та надання правової допомоги з усіма необхідними повноваженнями з питань ведення від імені Клієнта будь-яких справ в усіх без винятку органах державної влади та управління, органах пенсійного фонду, органах місцевого самоврядування, правоохоронних органах, зокрема, в прокуратурі, державній виконавчій службі, органах поліції, органах охорони державного кордону Державної прикордонної служби України, житлово-експлуатаційних конторах, службі у справах дітей, та в судах усіх інстанцій, адміністративних та інших установах, підприємствах, товариствах та організаціях, незалежно від форм власності та підпорядкування з усіма правами, які надані законом представнику, адвокату, позивачу, відповідачу, третій особі та потерпілому, надавати письмові запити (в т.ч. адвокатські), заяви, в тому числі з правом повної або часткової відмови від позовних вимог, визнання повністю або частково позову, зміни підстав або предмету позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, укладення мирової угоди, оскарження рішення суду, пред`явлення (подачі) та підпису претензій, позовів, заяв, відзивів, клопотань, апеляційних та касаційних скарг, пред`явлення виконавчого листа до стягнення, з правом знайомитися з матеріалами справ, робити з них виписки (витяги), копії рішень (в т.ч. судових), брати участь в їх дослідженні та в судових засіданнях, представляти докази, заявляти клопотання, оскаржувати рішення, ухвали, постанови, вироки суду, подавати заяви про перевірку рішень, ухвал, постанов та вироків суду, давати усні та письмові пояснення суду, подавати свої доводи, міркування та заперечення, а також користуватися іншими процесуальними правами, наданими законом.

Пунктом 2 Договору визначено, що для виконання повноважень, передбачених цим Договором, Адвокат наділяється правом подання та підпису всіх процесуальних та інших документів, заяв, скарг та звернень, а також правами витребовування документів, їх копій, збирання та надання будь-яких доказів у будь-яких підприємствах, установах та організаціях, незалежно від відомчої приналежності, відділеннях поштового зв`язку, тощо.

Згідно з п. 4 Договору розмір гонорару та порядок проведення розрахунків Клієнта з Адвокатом визначається або додатковою угодою до цього Договору про оплату послуг адвоката, або по факту надання послуг актом виконаних робіт, або детальним розрахунком суми гонорару, або додатком (за вибором Сторін), або іншим розрахунковим документом, що посвідчує факт надання та оплати послуг.

На виконання вимог Договору Адвокатом складено розрахунок (акт) суми (розміру) гонорару за надання професійної правничої допомоги адвокатом від 02.11.2021, відповідно до якого за надання правової (правничої) допомоги за Договором протягом 10 (десяти) годин складає 11895,00 грн (одинадцять тисяч вісімсот дев`яносто п`ять гривень 00копійок).

Так, згідно з Договором про надання професійної правничої допомоги адвокатом № б/н від 21.10.2021 ОСОБА_1 надано наступну професійну правничу допомогу:

1) 21.10.2021 юридична консультація (в тому числі щодо подання заяви до 1-го відділу ДМС у м. Вінниці на вклеювання фотокартки у паспорт зразка 1994 року у зв`язку з досягненням 45-річного віку). Укладення договору про надання професійної правничої допомоги адвокатом 1 год, вартість 1189,50 грн;

2) 23.10.2021 складення скарги до Управління ДМС у Вінницькій області на начальника 1-го відділу ДМС у м. Вінниці щодо відмови в прийнятті заяви щодо вклеювання фотокартки у паспорт зразка 1994 року у зв`язку з досягненням 45-річного віку 2 год, вартість 2379,00 грн;

3) 29.10.2021 юридична консультація. Визначення переліку документів, які необхідно зібрати для подання позовної заяви до суду щодо зобов`язання Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області вклеїти фотокартку в паспорт ОСОБА_1 громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ у зв`язку з досягненням 45-річного віку 1 год, вартість 1189,50 грн;

4) 30.10.2021-02.11.2021 підготовка адміністративного позову до суду про зобов`язання Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області вклеїти фотокартку в паспорт ОСОБА_1 - громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ у зв`язку з досягненням 45-річного віку, формування пакету документів до суду, подання позовної заяви до суду 4 год, вартість 4758,00 грн;

5) 02.11.2021 аванс у розмірі 100% за ведення справи до отримання рішення (постанови), що набрало законної сили, складення та подання процесуальних документів (зокрема, відзиву), та виконавчих документів на примусове виконання 2 год, вартість 2379,00 грн.

Оплата Клієнтом гонорару Адвокату за надану професійну правничу допомогу адвокатом згідно з Розрахунком (актом) від 02.11.2021 у сумі 11895,00 грн підтверджується квитанцією до прибуткового ордеру № 37 від 02.11.2021.

Таким чином, витрати позивача в розмірі 11895,00 грн на професійну правничу допомогу дійсно мали місце та доводяться належними і допустимим доказами.

Втім, суд враховує, що за характером спірних правовідносин, предметом доказування і складом учасників ця справа має ознаки адміністративної справи незначної складсності.

До того ж справа стосується лише одного епізоду спірних правовідносин, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, а обсяг і складність процесуальних документів також не є складним.

Суд також враховує, що розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), що додатково вказує на її малозначність.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За змістом статті 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Як зазначено у пунктах 268-269 рішення ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою (див. рішення щодо справедливої сатисфакції у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece), пункт 55 з подальшими посиланнями).

Крім того, згідно з рішенням ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latvia), відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір і які були дійсно необхідними.

Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги, необхідно виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи.

Відтак, беручи до уваги предмет спору, складність справи, її значення для позивача та обсяг адвокатських послуг, що був необхідним для захисту інтересів позивача в суді у зв`язку з розглядом цієї справи, суд погоджується з доводами відповідача про те, що заявлений до відшкодування розмір витрат позивача на допомогу адвоката в сумі 11895,00 грн є надмірним.

З огляду на викладене суд доходить висновку, що на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача належить присудити витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн, що відповідатиме критеріям співмірності та вимогам розумності.

Керуючись ст.ст. 72, 77, 90, 134, 139, 143, 242, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області щодо відмови ОСОБА_1 у вклеюванні фотокартки до паспорта громадянина України у формі книжечки, серія НОМЕР_1 , виданий 19 квітня 1999 року Ленінським РВ УМВС України у Вінницькій області, у зв`язку з досягненням особою 45-річного віку.

Зобов`язати Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області вчинити дії щодо вклеювання до паспорта громадянина України ОСОБА_1 у формі книжечки, серія НОМЕР_1 , виданий 19 квітня 1999 року Ленінським РВ УМВС України у Вінницькій області, нової фотокартки у зв`язку з досягненням особою 45-річного віку.

Стягнути на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн та судовий збір в розмірі 908,00 грн, а всього 5908,00 грн (п`ять тисяч дев`ятсот вісім гривень нуль копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо справу розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

1) позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 );

2) представник позивача: адвокат Савчук Інна Василівна (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса для листування6 АДРЕСА_2 );

3) відповідач: Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області (, місцезнаходження: вул. Пирогова, 4, м. Вінниця, 21018).

Повне судове рішення складено 10.02.2022.

Суддя Сало Павло Ігорович