Справа № 520/22019/21
Суддя: Зінченко А.В.
Дата ухвалення: 2022-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

20 січня 2022 року № 520/22019/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Зінченко А.В.

розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків,61057, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив суд:

-визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області від 08.04.2021 № 0-2037.

-визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області від 08.04.2021 № 0-2037.

В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що Головним управлінням ДПС у Харківській області було винесено податкові повідомлення-рішення стосовно нерухомого майна, належного на праві власності Позивачеві

Вважає оскаржувані Податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, зважаючи на неправильне визначання розміру податкового зобов`язання Позивача через не обґрунтоване та неправомірне застосування ставки податку, що не підлягає застосуванню в даному випадку до зазначених у Позовній заяві об`єктів нерухомості, а тому звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку вищенаведеному, дослідивши надані матеріали справи, суд вказує наступне.

Головним управлінням ДПС у Харківській області було винесено щодо ОСОБА_1 податкове повідомлення-рішення від 08.04.2021 № 0-2037, відповідно до якого позивачеві згідно з пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 ПКУ та відповідно до пп. 266.7.2 п. 266.7ст. 266 ПКУ визначено суму податкового зобов`язання у розмірі 9152,39 грн за платежем «под. на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізособами, які є власниками об`єктів нежитл нерух 18010300» за 2020 рік та податкове повідомлення-рішення від 08.04.2021 № 0-2037, відповідно до якого позивачеві згідно з пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 ПКУ та відповідно до пп. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 ПКУ визначено суму податкового зобов`язання у розмірі 14971,12 грн за платежем «под. на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізособами, які є власниками об`єктів нежитл нерух 18010300» за 2020 рік.

Як вбачається з Розрахунку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2020 рік, яке було додане до ППР, по об`єктах оподаткування, які належать ОСОБА_1 (копія надається), податкове нарахування відбулося за об`єктами, розташованими за адресою: АДРЕСА_2 , тип об`єктів: нежиле приміщення, загальна площа об`єктів 211,4 кв. м та 345, 80 кв. м.

Суд зазначає, що у відповідності до положень п.п. 10.1-10.3 статті 10 Податкового Кодексу України до місцевих податків належать: податок на майно; єдиний податок.

До місцевих зборів належать: збір за місця для паркування транспортних засобів; туристичний збір.

Місцеві ради обов`язково установлюють єдиний податок та податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю, крім земельного податку за лісові землі).

Місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору та земельного податку за лісові землі.

У відповідності до положень п. 265.1 статті 265 Податкового кодексу України (надалі ПК України) податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

Пунктом 5 Додатку № 1 Рішення Харківської міської ради Від 22.02.2017 р. № 542/17 визначено, що ставки податку для об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються у таких розмірах: будівлі готельні -1 відсоток; будівлі офісні -1 відсоток; будівлі торговельні -1 відсоток; гаражі - 0,1 відсотка; будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки) - 1 відсоток; господарські (присадибні) будівлі - 0 відсотків; інші будівлі - 0,1 відсотка.

Відповідно до п.14.1.129-1 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду. У нежитловій нерухомості виділяють: а) будівлі готельні - готелі, мотелі, кемпінги, пансіонати, ресторани та бари, туристичні бази, гірські притулки, табори для відпочинку, будинки відпочинку; б) будівлі офісні - будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей; в) будівлі торговельні - торгові центри, універмаги, магазини, криті ринки, павільйони та зали для ярмарків, станції технічного обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні, бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування, будівлі підприємств побутового обслуговування; г) гаражі - гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки; ґ) будівлі промислові та склади; д) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки); е) господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо; є) інші будівлі.

Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки регламентується ст. 266 ПКУ.

Відповідно до пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПКУ платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (пп. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПКУ).

Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (пп. 266.3.1 п. 266.3 ст. 266 ПКУ).

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності (пп. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПКУ).

Підпунктом 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України встановлено, що ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Натомість, це не відповідає дійсності, оскільки у володінні позивача у 2020 році жодних житлових чи то нежитлових приміщень не перебувало.

Зазначене підтверджується також Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, де у графі відомості про право власності на нерухоме зазначено, що «за вказаними параметрами запиту відомості про право власності відсутні» (копія надається).

Єдині приміщення, які, відповідно до відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно (ОНМ 19540230), перебували у власності ОСОБА_1 - це нежитлові приміщення 1-го поверху № 1-3-:-1-27 площею 392,7 кв.м, 2-го поверху № 2-4-:-2-29 площею 410,8 кв.м в літ. «Б-2», що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 .

Однак, вказані відомості відображалися в реєстрі помилково, оскільки при реєстрації вказаних нежитлових приміщень за ПАТ «УкрСиббанк» ще в 2012 році, на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 25.02.2010 справа № 2-701/2010, Ухвали Апеляційного суду Харківської області від 11.05.2010 по справі № 22-Ц-3652/2010, Ухвали Апеляційного суду Харківської області 28.08.2012 по справі № 2012/4854/12 в Реєстрі прав власності на нерухоме майно під реєстраційним номером 38142749 від 09.11.2012 не скасовано реєстраційний номер № 19540230 в Реєстрі прав власності на нерухоме майно.

Отже, станом на 31.12.2012 актуальний номер майна в Реєстрі прав власності на нерухоме майно є саме запис № 38142749, відповідно до якого право власності на нежитлові приміщення 1-го поверху № 1-3-:-1-27 площею 392,7 кв.м, 2-го поверху № 2-4-:-2-29 площею 410,8 кв.м в літ. «Б-2», що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані на праві власності саме за ПАТ «УкрСиббанк».

Вказане підтверджується Довідкою про наявність або відсутність про зареєстровані права на об`єкт нерухомого майна з перевіркою відомостей з відкритих інформаційних ресурсів, надана КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації ХМР» та Інформаційною довідкою з відповідних реєстрів.

Тобто у результаті відкриття нового розділу в новому реєстрі (ДЕРЖАВНОМУ РЕЄСТРІ РЕЧОВИХ ПРАВ НА НЕРУХОМЕ МАЙНО) помилково було перенесено запис з РЕЄСТРУ ПРАВ ВЛАСНОСТІ НА НЕРУХОМЕ МАЙНО щодо наявності у ОСОБА_1 права власності на нерухоме майно, а у старому реєстрі (РЕЄСТРІ ПРАВ ВЛАСНОСТІ НА НЕРУХОМЕ МАЙНО) інформація ймовірно не оновилась.

Відповідно до підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 ПКУ згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Отже, нозаяк у власності позивача у 2020 році відсутнє будь-яке майно, то і відсутні правові підстави для нарахування позивачеві податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, відповідно до пп. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 ПКУ.

Суд зазначає, що згідно з вимогами ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з ме тою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтер есів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів влад них повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень тау спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім фор мам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, протягом розумного строку.

Статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина,її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Таким чином, проаналізувавши наведене, суд вважає за необхідне вказати, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджені нормативно та документально, а тому є такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 243, 244, 245, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків,61057, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області від 08.04.2021 № 0-2037.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області від 08.04.2021 № 0-2037.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків,61057, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн.00 коп.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду у відповідності до ст. 295 цього Кодексу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Зінченко А.В.