Справа № 160/12642/21
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2022-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турової О.М.,
розглянувши за правилами загального позовного провадження в порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії, -
27.07.2021 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, в якій позивач просив:
- визнати протиправним та скасувати пункт 11 рішення Міністерства оборони України про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ОСОБА_1 інвалідності 3-їгрупи з 10.02.2021р. внаслідок травм, поранення, так, пов`язаних із захистом Батьківщини, оформленого протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 08.04.2021р. №54;
- зобов`язати Міністерство оборони України вирішити питання щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , у зв`язку із встановленням інвалідності 3-ї групи, внаслідок травм, поранення, пов`язаних з виконанням обов`язку військової служби, в розмірі 250- кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на день встановлення інвалідності, а саме: 10 лютого 2021 року, відповідно до Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постановами КМУ від 25.12.2013 № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», з урахуванням раніше виплачених сум;
- визнати протиправним та скасувати пункт 22 рішення Міністерства оборони України про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 15.10.2019р. ОСОБА_1 10 % втрати працездатності внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, оформленого протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 15.11.2019 р. № 156;
- зобов`язати Міністерство оборони України вирішити питання щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , встановленням йому 15.10.2019р. 10 % втрати працездатності внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, відповідно до Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постановами КМУ від 25.12.2013 № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», з урахуванням раніше виплачених сум.
В обґрунтування позовної заяви зазначається, що позивач має право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому висновками МСЕК (довідка до акта огляду МСЕК серії 12 ААБ №619175 від 10.02.2021р.) вперше з 10.02.2021р. інвалідності ІІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного з захистом Батьківщини, відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013р. №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» (далі Порядок №975), у зв`язку із чим позивач звернувся до відповідача з відповідним пакетом документів, проте, комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум 08.04.2021р. протиправно прийняла протокольно оформлене рішення №54 щодо відмови позивачеві у призначенні одноразової грошової допомоги, посилаючись на те, що між первинною втратою позивачем працездатності, яка визначалася у відсотках, та втратою ним працездатності у вигляді встановлення ІІІ групи інвалідності пройшов термін понад два роки. Однак, на думку позивача, такі висновки є передчасними та зроблені відповідачем без урахування необхідного часу для проходження позивачем медичного обстеження та проведення засідання МСЕК, що є необхідним для встановлення групи інвалідності, а також того, що ОСОБА_1 у зв`язку із отриманою травмою постійно перебував на лікуванні та різноманітних обстеженнях, через що не мав часу для того, що б зібрати пакет необхідних документів для встановлення йому інвалідності.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.08.2021 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху та встановлено позивачеві строк - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків позову шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду із зазначенням поважних причин пропуску строку звернення до суду із позовними вимогами в частині щодо оскарження пункту 22 рішення Міністерства оборони України від 15.11.2019р. (протокол №156) про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 15.10.2019р. ОСОБА_1 10 % втрати працездатності внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, оформленого протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 15.11.2019р. № 156, та щодо зобов`язання Міністерства оборони України вирішити питання щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , встановленням йому 15.10.2019 р. 10 % втрати працездатності внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, відповідно до Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постановами КМУ від 25.12.2013 № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», з урахуванням раніше виплачених сум; та доказів на підтвердження поважності цих причин.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.09.2021 року позовну заяву ОСОБА_1 в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування пункту 22 рішення Міністерства оборони України про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 15.10.2019р. ОСОБА_1 10% втрати працездатності внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, оформленого протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 15.11.2019р. №156, а також щодо зобов`язання Міністерства оборони України вирішити питання щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , встановленням йому 15.10.2019р. 10% втрати працездатності внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, відповідно до Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постановами КМУ від 25.12.2013 № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», з урахуванням раніше виплачених сум - було повернуто позивачу.
Також, цією ухвалою суду було призначено розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) з 22.09.2021 року та встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, а також зобов`язано відповідача надати до суду разом із відзивом на позов документи, що підтверджують надання відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.
02.11.2021 року до суду надійшов відзив Міністерства оборони України на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому відповідач пред`явлений позов не визнав та заперечував проти його задоволення у повному обсязі, посилаючись на те, що позивач не має права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на день встановлення інвалідності, відповідно до Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку №975, оскільки зміна ступеня втрати позивачем працездатності відбулася значно більше, ніж через 2 роки після первинного огляду ОСОБА_1 . МСЕК, а саме: при первинному огляді МСЕК 28.12.2017р. позивачеві було встановлено 5% втрати працездатності без встановлення інвалідності внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, а при повторному огляді МСЕК 08.02.2021р. ОСОБА_1 було встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, отже, оскаржуване рішення є правомірним, відповідає вимогам п.4 ст.16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991р. №2011-ХІІ та п.8 Порядку №975 і скасуванню не підлягає.
Наступне підготовче судове засідання призначено на 30.11.2021 року о 15:00 год.
30.11.2021 року до суду від представника позивача надійшла заява, в якій просив суд продовжити строк підготовчого провадження для можливості надання відповіді на відзив.
15 грудня 2021 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній висловив позицію, аналогічну викладеній у позовній заяві.
18.01.2022р. до суду надійшла заява позивача про розгляд справи в порядку письмового провадження, на якому також міститься відмітка представника відповідача про відсутність заперечень з цього приводу.
Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України якщо не має перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом (пункт 10 частини першої статті 4 КАС України).
Фіксування судового засідання відповідно до статті 229 КАС України не здійснювалося, тому керуючись приписами пункту 10 частини 1 статті 4 та частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд заяви судом вирішено здійснювати у порядку письмового провадження.
Таким чином, суд дійшов висновку про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження відповідно до пункту 10 частини 1 статті 4 та частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до ст.193 КАС України суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.
Частиною 4 статті 243 КАС України встановлено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, з огляду на таке.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , 1983р.н., старший солдат військової служби за контрактом, кулеметник, проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , призваний Амур-Нижньодніпровським РВК м. Дніпро у червні 2017 року та брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів з 10.06.2017р. по 11.08.2017р., з 21.08.2017р. по 31.08.2017р., з 17.09.2017р. по 17.10.2017р., з 17.04.2018р. по 05.08.2018р., з 12.08.2018р. по 14.10.2018р., що підтверджується довідкою Військової частини НОМЕР_1 від 15.03.2021р. №353.
Із довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 18.09.2017 №1978/182/92мс, виданої Військовою частиною НОМЕР_1 , довідки військово-лікарської комісії Військової частини НОМЕР_2 від 11.12.2017р. №846, Медичної характеристики начальника медичної служби Військової частини НОМЕР_1 та Виписного епікризу із медичної карти стаціонарного хворого №2307 від 31.08.2017р. слідує, що 25 серпня 2017 року близько 16 год. 30 хвил., перебуваючи в зоні проведення антитерористичної операції, під час обстрілу противником спостережного пункту «АФГАН» поблизу м. Авдіївка, ОСОБА_1 під час виконання бойового завдання отримав травму (мінно-вибухову травму), з 25.08.2017р. по 31.08.2017р. госпіталізований до Військової частини НОМЕР_3 м. Покровськ, діагноз: мінно-вибухове акубаротравматичне ураження вух, гострий кохлеарний неврит зі сприйняттям шм - 3,5м на праве ухо, 4 м на ліве ухо.
28 грудня 2017 року за результатами огляду МСЕК позивачеві встановлено 5% втрати працездатності без встановлення інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з захистом Батьківщини, про що свідчить довідка МСЕК серії АГ №0009710 від 28.12.2017.
У зв`язку з цим позивачеві нарахована та виплачена одноразова грошова допомога по втраті працездатності у сумі 5600,00грн., що останнім визнається.
15.10.2019р. за результатами повторного огляду МСЕК позивачеві встановлено 10% втрати працездатності без встановлення інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з захистом Батьківщини, про що свідчить довідка МСЕК серії 12 ААА №010303 від 15.10.2019.
За результатами обстеження позивача у лютому 2021 року МСЕК встановила йому третю групу інвалідності з 08 лютого 2021 року та пов`язаність травми із захистом Батьківщини, про що видала довідку серії 12 ААБ № 619175 від 10.02.2021.
Одержавши вказаний медичний висновок, у зв`язку із встановленням третьої групи інвалідності, у лютому 2021 року позивач звернувся до Міністерства оборони України через Центрально-Чечелівський ОР ТЦК та СП із заявою про виплату одноразової грошової допомоги як інваліду 3 групи.
24.02.2021р. Центрально-Чечелівським ОР ТЦК та СП вищевказані документи позивача передані до Дніпропетровського ОТЦК та СП для направлення до Міністерства оборони України.
Розглянувши звернення ОСОБА_1 , Комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, прийняла рішення, викладене у п.11 протоколу №54 від 08 квітня 2021 року, яким позивачеві відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги з посиланням на те, що п.4 ст.16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та п.8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975, передбачено, що у разі зміни групи інвалідності чи ступеня втрати працездатності доплата одноразової грошової допомоги здійснюється за умови, якщо зміна відбулася протягом двох років після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, при цьому, заявнику групу інвалідності встановлено понад дворічний термін після встановлення ступеня втрати працездатності, а саме: при первинному огляді МСЕК 28.12.2017р. позивачеві було встановлено 5% втрати працездатності без встановлення інвалідності внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, а при повторному огляді МСЕК 08.02.2021р. ОСОБА_1 було встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини.
Не погодившись з означеним рішенням відповідача, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ (далі - Закон № 2232-ХІІ).
Разом з цим, основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991р. №2011-ХІІ (далі Закон №2011-ХІІ), у ст.1 якого, зокрема, встановлено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ст.41 Закону № 2232-ХІІ виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом №2011-ХІІ.
Згідно з п.2 ч.1 ст.3 Закону №2011-XII дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.
Частиною першою статті 16 Закону №2011-XII встановлено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі по тексту - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Пунктом 4 частини 2 статті 16 Закону №2011-ХІІ (у редакції, чинній на час виникнення у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги) встановлено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Згідно з п. «б» ч.1 ст.16-2 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).
Пунктом 6 статті 16-3 Закону №2011-XII передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві -резервістами.
Відповідно до п.9 ст.16-3 Закону №2011-ХІІ порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
На виконання цієї статті Закону №2011-ХІІ, Кабінет Міністрів України постановою від 25 грудня 2013 року №975 затвердив Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок №975), яким визначено механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст).
Пунктом 3 Порядку №975 передбачено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть; у разі встановлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії, а у разі повторного огляду та зміни групи інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії про первинне встановлення інвалідності.
За приписами п.13 Порядку №975 керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого обов`язково додаються документи, зазначені в пунктах 10 та 11 цього Порядку. Розпорядник бюджетних коштів у місячний строк після надходження всіх зазначених документів приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) і надсилає зазначене рішення разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, а в разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - для письмового повідомлення заявника з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання.
Як свідчить зміст приписів п.11 Порядку №975, питання призначення одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення інвалідності, носить заявницький характер, тобто розглядається виключно за ініціативою заявника.
Аналіз зазначених норм свідчить про те, що за зверненням особи за призначенням одноразової грошової допомоги, уповноважений орган (обласний військовий комісар за місцем проживання цієї особи) оформляє та подає в Департамент фінансів Міністерства оборони України затверджений п.11 Порядку №975 перелік документів для призначення такої допомоги. Своєю чергою, розпорядник бюджетних коштів в особі Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, на підставі зазначених документів приймає рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги.
З огляду на заявницький характер відносин між особою, яка звертається за призначенням одноразової грошової допомоги, та Міністерством оборони України, відповідальним за повноту, достовірність та своєчасність подачі документів, визначених у п.11 Порядку №975, є заявник.
Згідно з пунктом 4 статті 16-3 Закону №2011-XII (в редакції, що є чинною станом на час виникнення спірних правовідносин) якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми. У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється.
Аналогічні положення закріплено в п.8 Порядку №975.
Таким чином, норми пункту 4 статті 16-3 Закону №2011-XII та п.8 Порядку №975 передбачають обмеження строку, протягом якого зміна групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності можуть бути підставою для виплати одноразової грошової допомоги, дворічним строком. Дворічний строк обчислюється з часу первинного встановлення інвалідності чи ступеня втрати працездатності.
Правовідносини щодо первинного встановлення позивачеві ступеня втрати працездатності виникли після набрання чинності зазначеним Законом, тому пункт 4 статті 16-3 Закону №2011-XII застосовується до позивача.
Отже, на час первинного встановлення втрати працездатності позивачеві (грудень 2017 року) правова норма, яка обмежує право на перегляд розміру одноразової грошової допомоги дворічним строком, вже діяла.
З часу первинного встановлення ступеню втрати працездатності (грудень 2017 року) до дня встановлення III групи інвалідності (лютий 2021 року) минуло понад два роки. Відтак, позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі.
Водночас, судом встановлено, що 28 грудня 2017 року за результатами огляду МСЕК позивачеві встановлено 5% втрати працездатності без встановлення інвалідності внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, про що свідчить довідка МСЕК серії АГ №0000710 від 28.12.2017, у зв`язку із чим позивачеві була нарахована та виплачена одноразова грошова допомога по втраті працездатності в сумі 5600 грн.
Відповідно до п.4 ст.16-3 Закону № 2011-XII дворічний строк обчислюється з дня первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності. При цьому причина інвалідності (ступеня втрати працездатності) для обчислення строку самостійного правового значення не має.
Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм права у схожих справах неодноразово висловлювала Верховним Судом, зокрема, у постановах Верховного Суду від 04.03.2020р. у справі №240/5765/18, від 21.08.2019р. у справі №806/2187/18, від 20.02.2020р. у справі №806/714/18.
При цьому, відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Також суд зауважує, що чинним законодавством не передбачено можливості поновлення дворічного строку, передбаченого п.4 ст.16-3 Закону № 2011-XII та п.8 Порядку №975, натомість, зважаючи на заявницький характер відносин між особою, яка звертається за призначенням одноразової грошової допомоги, та Міністерством оборони України, відповідальність за повноту, достовірність та своєчасність подання документів для отримання одноразової грошової допомоги покладається на заявника.
Таким чином, оскільки у даному випадку встановлений п.4 ст.16-3 Закону №2011-XII та п.8 Порядку №975 дворічний строк для реалізації права на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, є таким, що сплив, відповідач дійшов вірного висновку про відмову у призначенні та виплаті позивачеві одноразової грошової допомоги, а, отже, рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформлене протоколом засідання комісії від 08.04.2021 року №54, прийнято в порядку, у спосіб та в межах наданих законом повноважень, тому, підстави для скасування цього рішення відсутні.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовної заяви у повному обсязі.
Зважаючи на те, що у задоволенні позовних вимог відмовлено, а позивач у справі звільнений від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», докази понесення відповідачем судових витрат відсутні, судові витрати відповідно до вимог статті 139 КАС України не розподіляються.
Керуючись ст. ст. 241-246, 260-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, передбачені ст. ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено 18.01.2022 року.

Суддя: О.М. Турова