Справа № 520/11026/21
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2022-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2022 р.Справа № 520/11026/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання Мироненко А.А.

представника відповідача: Шукайло О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної екологічної інспекції України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.09.2021, головуючий суддя І інстанції: Мельников Р.В., м. Харків, повний текст складено 27.09.21 року по справі № 520/11026/21

за позовом ОСОБА_1

до Державної екологічної інспекції України

про стягнення суми,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі також позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної екологічної інспекції України (надалі також відповідач, Інспекція), в якому просив:

- стягнути з Державної екологічної інспекції України на користь ОСОБА_1 недоотриману компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням встановлених строків їх виплати у сумі 20299,26 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2021 року адміністративний позов задоволено.

Стягнуто з Державної екологічної інспекції України на користь ОСОБА_1 недоотриману компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням встановлених строків їх виплати у сумі 20299 грн. 26 коп.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що під час ухвалення рішення судом першої інстанції не повністю з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а висновки, викладені в оскаржуваному рішенні, не відповідають обставинам справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що про порушення своїх прав, яке зумовило звернення до суду з позовом у цій справі, позивачу стало відомо ще у лютому 2018 року, що підтверджується матеріалами справи та вказується у судових рішеннях, прийнятих у справі №820/1505/18. Крім того, позивач володів на час подачі позову у справі №520/7133/19 інформацією щодо обставин підвищення посадових окладів державних службовців, а також обставин підвищення посадового окладу начальника Державної екологічної інспекції України у Полтавській області, проте позивачем у справі №520/7133/19 було самостійно складено розрахунок компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням встановлених строків їх виплати у сумі 18032,15 грн з урахуванням розміру середньоденної заробітної плати ОСОБА_1 238,02 грн. Судове рішення у справі №520/7133/19 прийнято відповідно до позовних вимог та наданих позивачем доказів.

За результатами апеляційного розгляду відповідач просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Позивач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, надав заяву про розгляд справи без його участі.

У судовому засіданні представник відповідача з підстав, наведених у апеляційній скарзі, просив скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким у позові відмовити повністю.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено при розгляді апеляційної скарги, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 30.09.2019 по справі № 520/7133/19, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 13.02.2019, стягнуто з Державної екологічної інспекції України на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням встановлених строків їх виплати у сумі 18032,15 грн; стягнуто з Державної екологічної інспекції України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за невиплату з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у день його звільнення з 27.12.2018 по дату прийняття судового рішення.

Зі змісту зазначеного судового рішення встановлено, що затримка у виплаті заробітної плати за червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад та грудень 2016 року, січень, та лютий 2017 року (відповідно до рішення суду у справі 820/5002/16 виплачена у червні 2017 року), березень, квітень, травень та червень 2017 року (відповідно до рішення суду у справі 820/1650/17 виплачена у листопаді 2017 року), червень, липень, серпень, вересень та жовтень (окрім листопада 2017 року) (відповідно до рішення суду у справі 820/3153/17 виплачена у грудні 2017 року) склала більше одного місяця, а тому Державна екологічна інспекція України, при виконанні судових рішень, повинна була обов`язково виплатити позивачу й компенсацію у сумі 18032,15 грн.

Розрахунок компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням встановлених строків їх виплати у сумі 18032,15 грн. був зроблений, виходячи з середньоденної заробітної плати, розмір якої, згідно з довідкою на дату звільнення позивача, складав 238,02 грн.

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної екологічної інспекції України про стягнення недоотриманого середнього заробітку за період з 13 травня 2016 року по 20 листопада 2017 року у розмірі 97902,31 гривень.

В обґрунтування позову зазначалося, що на виконання судових рішень у справах № 820/5002/16, № 820/1650/17 та № 820/3153/17 з Державної екологічної інспекції України стягнуто середній заробіток за час затримки виконання постанови Харківського окружного адміністративного суду від 02 червня 2016 року у справі № 820/2691/16. При цьому, Державною екологічною інспекцією України сплачено середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з дати звільнення по дату поновлення, виходячи з середньоденної заробітної плати, розмір якої, згідно з довідкою Державної екологічної інспекції України на дату звільнення ОСОБА_1 , складав 238,02 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.06.2018 по справі № 820/1505/18 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено та стягнуто з Державної екологічної інспекції України на користь ОСОБА_1 недоотриманий середній заробіток у розмірі 97902,31 грн за період з 13.05.2016 по 20.11.2017.

Зі змісту зазначеного судового рішення встановлено, що суд, задовольняючи позов, виходив з положень Постанов Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 за № 292 та від 18.01.2017 за № 15, згідно з якими середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 мала становити з дати звільнення (13 травня 2016 року) по 31 грудня 2016 року 502,19 грн/день, а з 01 січня 2017 року по дату поновлення на посаді (20 листопада 2017 року) - 521,60 грн/день. Відтак, суд дійшов висновку, що Державна екологічна інспекція України повинна була відшкодувати на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу та за час затримки виконання судового рішення всього у сумі 188587,93 гривень. Зважаючи на ту обставину, що фактично на користь позивача стягнуто середній заробіток у розмірі 90685,62 грн, суд задовольнив позовні вимоги та стягнув з Державної екологічної інспекції України недоотриманий середній заробіток у розмірі 97902,31 грн за період з 13 травня 2016 року по 20 листопада 2017 року.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2018 по справі № 820/1505/18 скаргу Державної екологічної інспекції України задоволено, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.06.2018 року скасовано з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Постановою Верховного Суду України від 17.06.2020 по справі №820/1505/18 (провадження № К/9901/1128/19) скасовано постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.12.2018, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.06.2018 залишено в силі.

Відтак, позивачем вказано, що у зв`язку із зазначеним та відповідно до перерахунку, сума компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням встановлених строків їх виплати повинна була складати 38331,41 грн.

Проте, на користь позивача стягнуто компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням встановлених строків їх виплати в сумі 18032,15 грн.

Позивачем у позовній заяві вказано, що зазначена виплата відповідачем здійснена без врахування підвищення посадового окладу, у зв`язку з чим недоотримана сума компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням встановлених строків їх виплати за весь час склала 20299,26 грн. (38331,41 грн. - 18032,15 грн.).

Позивач, уважаючи протиправним ненарахування та невиплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати у сумі 18032,15 грн, а не у сумі 38331,41 грн, звернувся до суду з позовом про стягнення недоотриманої компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням встановлених строків їх виплати у сумі 20299,26 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із їх обґрунтованості, оскільки недоотримана позивачем сума компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням встановлених строків їх виплати за весь час становить 20299,26 грн (38331,41 грн - 18032,15 грн).

Надаючи правову оцінку правовідносинам сторін та доводам апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" №2050-111 від 19.10.2000 (далі також - Закон №2050-111) та "Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати", затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 (далі по тексту - Порядок №159) .

Відповідно до положень статті 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, заробітна плата (ч.2 ст. 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати").

Згідно зі статтею 4 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Компенсацію виплачують за рахунок: власних коштів - підприємства, установи і організації, які не фінансуються і не дотуються з бюджету, а також об`єднання громадян; коштів відповідного бюджету - підприємства, установи і організації, що фінансуються чи дотуються з бюджету; коштів Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, інших цільових соціальних фондів, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету (статті 6 Закону).

З метою реалізації Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати», Кабінетом Міністрів України 21.02.2001 прийнято Постанову № 159, якою затверджено Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (надалі Порядок №159).

Відповідно до пункту 1 вказаного Порядку №159 його дія поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідно до пункту 2 Порядку №159, компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01.01.2001.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Структуру заробітної плати визначено статтею 2 Закону України «Про оплату праці», якою передбачено наявність основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Додаткова заробітна плата це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що наведене нормативне регулювання не встановлює першочерговості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №826/12938/16.

У постанові від 21.05.2014 у справі № 6-43цс14 Верховний Суд України зазначив, що «компенсації підлягає присуджена за рішенням суду сума заробітної плати, якщо ці умови настали у зв`язку з несвоєчасним виконанням рішення».

Така ж правова позиція викладена Верховним Судом і у постанові від 23.02.2021 по справі № 803/1423/17.

Як убачається із матеріалів справи і не заперечується сторонами, відповідачем на виконання судового рішення по справі №520/7133/19 виплачено на користь позивача компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням встановлених строків їх виплати в сумі 18032,15 грн.

При цьому, у справі №820/1505/18 суди першої інстанції дійшов висновку про те, що Державна екологічна інспекція України повинна була відшкодувати на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу та за час затримки виконання судового рішення всього у розмірі 188587,93 гривень. Зважаючи на ту обставину, що фактично на користь позивача стягнуто середній заробіток у розмірі 90685,62 грн, Харківський окружний адміністративний суд у справі №820/1505/18 задовольнив позовні вимоги та стягнув з Державної екологічної інспекції України недоотриманий середній заробіток у розмірі 97902,31 грн за період з 13 травня 2016 року по 20 листопада 2017 року.

Верховним Судом у постанові від 17.06.2020 підтримано рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.06.2018 по справі №820/1505/18.

Одночасно позивачем вказано, що в порушення вимог законодавства про працю при виконанні судових рішень щодо виплати йому середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та за час затримки виконання судового рішення, не враховано положення постанов Кабінету Міністрів України від 06 квітня 2017 року № 292 "Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році" та від 18 січня 2017 року № 15 "Питання оплати праці працівників державних органів", згідно з якими з 01 травня 2016 року та з 01 січня 2017 року підвищено посадові оклади державних службовців.

Відповідно до розрахунку, наданого позивачем до матеріалів справи, сума компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням встановлених строків їх виплати повинна складати 38331,41 грн (а.с. 26).

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що недоотримана позивачем сума компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням встановлених строків їх виплати за весь час становить 20299,26 грн (38331,41 грн. - 18032,15 грн.), що свідчить про обґрунтованість позовних вимог позивача.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідачем в апеляційній скарзі не наведено міркувань щодо правомірності висновків суду першої інстанції в цій частині.

Щодо доводів відповідача стосовно обізнаності позивача про порушення його прав у лютому 2018 року, оскільки встановлення зазначених обставин відбулось саме після присудження на його користь Верховним Судом за рішенням по справі №820/1505/18 недоотриманого середнього заробітку за період з 13.05.2016 по 20.11.2017 у сумі 97902,31 грн, колегія суддів зазначає таке.

Судовим розглядом установлено, що після отримання судового рішення Верховного Суду у справі №820/1505/18 позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із заявою про перегляд судового рішення по справі №520/7133/19 за нововиявленими обставинами, але ухвалою від 09.06.2021 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції України про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та за час затримки у поновленні на посаді та компенсації відмовлено; рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.09.2019 по справі №520/7133/19 залишено в силі.

До суду із позовом у цій справі позивач звернувся із використанням програми «Електронний Суд» 18.06.2021, тобто без зволікань.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не порушено строки звернення до суду з позовом у цій справі.

Отже, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків, якими мотивоване рішення суду першої інстанції, та не дають підстав уважати висновки суду першої інстанції помилковими, а застосування судом норм матеріального та процесуального права - неправильним.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Ураховуючи положення статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції України залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.09.2021 по справі № 520/11026/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді О.А. Спаскін О.В. Присяжнюк
Повний текст постанови складено 31.01.2022 року