Справа № 160/25899/21
Суддя: Юхно Ірина Валеріївна
Дата ухвалення: 2022-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Юхно І.В.
при секретарі Кричині Ю.Д.
учасників справи не з`явились
розглянувши у відкритому судовому засіданні без участі представників сторін у м. Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Інспекцію з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, про визнання протиправними та скасування постанов,
16.12.2021 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла скарга заявника (боржника): ОСОБА_1 на дії державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Кукурудзи Анастасії Геннадіївни, Стягувач: Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, Орган державної виконавчої служби, заінтересована особа: державний виконавець Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), у якому заявник просить суд:
- визнати дії державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Кукузи Анастасії Геннадіївни щодо відкриття виконавчого провадження від 09 грудня 2021 року № 67789085 протиправними;
- скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 09 грудня 2021 року № 67789085 про примусове виконання постанови від 26 серпня 2021 року серія РАП №308502049 до повідомлення ІД №00428706 про накладення адміністративного стягнення в розмірі 300 гривень, по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч.1 ст. 152-1 КУпАП;
- визнати протиправними та скасувати постанови державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Кукузи Анастасії Геннадіївни постановлені у виконавчому провадженні від 09.12.2021 року № 67789085, а саме: - постанову про арешт коштів боржника; - постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій; - постанову про стягнення виконавчого збору.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.12.2021 адміністративний позов було залишено без руху та запропоновано позивачу протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали усунути недоліки позовної заяви.
29.12.2021 копію зазначеної ухвали отримано позивачем особисто, про що свідчить наявна у матеріалах справи розписка.
05.01.2022 на виконання ухвали суду до суду від позивача надійшла виправлена позовна заява ОСОБА_1 до Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), у якій позивач просить суд:
- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Кукурузи Анастасії Геннадіївни про відкриття виконавчого провадження від 09 грудня 2021 року № 67789085 про примусове виконання постанови від 26 серпня 2021 року серія РАП №308502049 до повідомлення ІД №00428706 про накладення адміністративного стягнення в розмірі 300 гривень, по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч.1 ст. 152-1 КУпАП;
- визнати протиправними та скасувати постанови державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Кукузи Анастасії Геннадіївни постановлені у виконавчому провадженні від 09.12.2021 року № 67789085, а саме: - постанову про арешт коштів боржника; - постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій; - постанову про стягнення виконавчого збору.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач не згоден з постановою про відкриття виконавчого провадження №67789085, а також з постановами про арешт коштів боржника, про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій та постановою про стягнення виконавчого збору та вважає дії державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Кукузи Анастасії Геннадіївни протиправними.
На думку позивача, постановляючи своє рішення від 09.12.2021р. державний виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження за заявою про примусове виконання отриманою від інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради посилався на постанову від 26 серпня 2021 року серія РАП №308502049 до повідомлення ІД №00428706, яка фактично не підлягала примусовому виконанню, оскільки з 15 вересня 2021 року оскаржується у суді у адміністративній справі № 932/7472/21, а саме станом на 05 січня 2022 року зазначена постанова по справі № 932/7472/21 знаходиться на розгляді у Бабушкінському районному суді м. Дніпропетровська.
Позивач зазначає, що рішення про відкриття виконавчого провадження від 09.12.2021 №67789085 прийняте державним виконавцем Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Кукузою Анастасією Геннадіївною та постановлене на підставі постанови від 26 серпня 2021 року серія РАП №308502049 до повідомлення серія ІД№00428706 яка на час прийняття рішення про відкриття виконавчого провадження не підлягала так і на теперішній час не підлягає примусовому виконанню згідно вимог чинного законодавства до прийняття судом рішення у справі № 932/7472/21 - є протиправним і не відповідає вимогам чинного законодавства. Зазначене, на думку позивача, потягло за собою прийняття протиправних постанов про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій, постанови про стягнення виконавчого збору, постанови про арешт коштів боржника.
18.01.2022 від третьої особи до суду засобами електронного зв`язку надійшли пояснення, у яких Інспекція з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради (далі Інспекція) проти задоволення позовних вимог заперечила, посилаючись на те, що головним спеціалістом-інспектором з паркування відділу контролю за паркуванням Дніпропетровської міської ради Онищенком Д.І. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії РАП 308502049 від 26.08.2021 року до повідомлення серії ІД №0042706, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.152-1 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300,00 грн. Після встановлення відповідальної особи інспектором з паркування було направлено постанову про накладення адміністративного стягнення, але поштовий лист повернувся разом з повідомленням про вручення, у зв`язку із закінченням строку зберіганню.
Третя особа зазначила, що відповідно до ч.1 ст.303 КУпАП не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. Оскільки після набрання постановою законної сили інформація про сплату коштів в рахунок погашення штрафу на адресу інспекції не надходила, Інспекція скориставшись своїм правом щодо примусового виконання рішення та направила до Соборного ВДВС у м.Дніпрі.
Крім того, третьою особою вказано, що на даний момент на адресу Інспекції ухвала про відкриття судового провадження та копія позову про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення серії РАП 308502049 від 26.08.2021 року не надходили.
14.01.2022 від позивача на виконання ухвали суду надійшли докази направлення на адресу третьої особи позовної заяви.
18.01.2021 позивачем до суду подано заяву про розгляд справи без його участі.
19.01.2022 від відповідача надійшли докази на виконання ухвали суду, заява про розгляд справи без участі та відзив на позов, у якому Соборний відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити у їх задоволенні з огляду на те, що відповідно до статті 26 Закону України «Про виконавче провадження», 09.12.2021 державним виконавцем Відділу винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копія якої направлена сторонам виконавчого провадження у порядку ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження». Державний виконавець при надходженні виконавчого документа перевіряє його на відповідність вимогам статей 3 та 4 Закону №1404-VIII та у випадку відповідності вимогам зазначених статей відкриває виконавче провадження. Оскільки на час відкриття виконавчого провадження відомості про виконання боржником рішення суду в добровільному порядку у державного виконавця були відсутні, останнім правомірно прийнято постанову про стягнення виконавчого збору. Таким чином, стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання рішення. Стягнення виконавчого збору зумовлюється лише фактом початку примусового виконання (відкриттям виконавчого провадження). Винесення постанови про стягнення виконавчого збору є не правом, а є обов`язком державного виконавця при відкритті виконавчого провадження.
З огляду на вищевикладене, відповідач вважає, що станом на дату відкриття виконавчого провадження у державного виконавця Відділу були законні підстави для відкриття виконавчого провадження № 67789085, яке в було відкрито з додержанням Закону України «Про виконавче провадження» та інших нормативно-правових актів.
19.01.2022 від позивача надійшла відповідь на пояснення третьої особи, у якій позивачем зазначено, що на його звернення до третьої особи від 30.12.2021 позивачу Інспекцією було надано копію повідомлення від 06.01.2022, яке було направлено до відповідача щодо оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення від 26 серпня 2021 року серія РАП №308502049 до повідомлення ІД №00428706 у Бабушкінському районному суді м.Дніпропетровська. Зазначену відповідь на пояснення відповідно до положень ч.1 ст.269 КАС України суд розцінює як додаткові пояснення у справі.
19.01.2022 в судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином відповідно до вимог КАС України.
Частиною 2 статті 268 КАС України встановлено, що неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
Таким чином, з огляду на належне повідомлення представників учасників про дату і місце проведення судового засідання, враховуючи вищевикладені обставини та на підставі вищевказаних норм, суд ухвалив розглянути справу по суті за відсутності учасників справи та за наявними в ній доказами.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
26.08.2021 головним спеціалістом-інспектором з паркування відділу контролю за паркуванням Дніпропетровської міської ради Онищенком Д.І. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії РАП 308502049 від 26.08.2021 року до повідомлення серії ІД №0042706, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.152-1 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300,00 грн.
15.09.2021 позивач оскаржив вищевказану постанову, звернувшись з позовною заявою до Бабушкінського суду м.Дніпропетровська.
Ухвалою Бабушкінського суду м.Дніпропетровська від 01.10.2021 відкрито провадження у справі №932/7472/21 (вказана ухвала оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень 07.10.2021). Станом на день судового розгляду справи в Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутні рішення, прийняті за результатами розгляду вказаної справи.
09.12.2021 постановою державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Кукузи Анастасії Геннадіївни відкрито виконавче провадження № 67789085 з примусового виконання постанови №ІД 00428706 від 26.08.2021 з примусового стягнення з позивача штрафу у розмірі 600,00 грн.
Крім того, державним виконавцем 09.12.2021 у ВП №62944615 було прийнято постанови про розмір мінімальний витрат виконавчого провадження в сумі 69,00 грн., про стягнення виконавчого збору у розмірі 60,00 грн. та про арешт коштів боржника.
Під час судового розгляду до суду відповідачем не було надано жодних доказів на підтвердження направлення вказаних постанов на адресу боржника ОСОБА_1 .
Вважаючи протиправною постанову відповідача про відкриття виконавчого провадження та не погоджуючись з постановами про арешт коштів боржника, про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій та про стягнення виконавчого збору, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 1 статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
За положеннями статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові та організаційні засади щодо примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) врегульовані Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі Закон України «Про виконавче провадження» або Закон №1404-VIII; тут і далі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до статті 1 Закону №1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з частиною 1 статті 5 Закону №1404-VІІІ примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Частиною 1 статті 18 Закону №1404-VІІІ визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
За змістом пункту 1 частини 2 статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
За приписами пункту 6 частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.
Згідно з статтею 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.
Статтею 4 Закону №1404-VIII визначені вимоги до виконавчого документа:
- назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;
- дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;
- повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;
- ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);
- резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;
- дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);
- строк пред`явлення рішення до виконання.
Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 4 ст. 4 Закону №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Згідно з приписами частини 1 статті 12 Закону №1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Строки, зазначені в частині 1 цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття (ч. 2 ст. 12 Закону №1404-VIII ).
Частиною 1 статті 291 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) встановлено, що постанова адміністративного органу (посадової особи) у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 26 цього Кодексу, постанов по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованого в автоматичному режимі, а також у випадках накладення штрафу, що стягується на місці вчинення адміністративного правопорушення.
Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, крім постанов про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу за правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 цього Кодексу (стаття 299 КУпАП).

Згідно зі статтями 307, 308 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, встановлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штраф.

Поряд з цим, абзацом 1 статті 303 КУпАП визначено, що не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 цього Кодексу перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

За змістом ст. 303 КУпАП можна дійти висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення може бути звернена до виконання лише протягом трьох місяців з дня її винесення. В разі пропуску цього строку постанова про накладення адмінстягнення не підлягає виконанню.

Водночас, частиною 1 статті 300-1 КУпАП передбачено, що у разі сплати відповідальною особою, зазначеною у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або громадянином (резидентом) України, який ввіз на територію України транспортний засіб, зареєстрований за межами України, 50 відсотків розміру штрафу за постановою про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), до вручення такої постанови або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення, або протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили така постанова вважається виконаною. Постанова про накладення адміністративного стягнення за порушення зупинки, стоянки та паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), також вважається виконаною у разі сплати штрафу за повідомленням про притягнення до адміністративної відповідальності, залишеним уповноваженою посадовою особою на місці вчинення правопорушення на лобовому склі транспортного засобу, у тому числі шляхом сплати 50 відсотків розміру штрафу протягом десяти днів з дня вчинення відповідного правопорушення.

У разі несплати штрафу особами, зазначеними у частинах першій та другій статті 14-2 цього Кодексу, протягом 30 днів з дня набрання законної сили постановою про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сферах безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів така постанова підлягає примусовому виконанню (ч.2 ст.300-1 КУпАП).

За положеннями ч.3 ст.300-1 КУпАП у разі оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу за правопорушення у сферах безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів перебіг строків, визначених цією статтею, зупиняється до розгляду скарги.

З аналізу наведених норм можна дійти висновку про те, що не зважаючи на момент набрання законної сили постановою по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, в силу приписів статті 303 КУпАП така постанова може бути звернута до примусового виконання протягом трьох місяців з дня її винесення за умови відсутності її оскарження та підстав для відстрочки її виконання.

Разом із цим, оскарження особою постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу зупиняє її примусове виконання до розгляду відповідної скарги, оскільки у разі оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу вона підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, встановленого для добровільної сплати штрафу порушником, - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Як зазначено позивачем та підтверджується наявним у матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, позивачем постанову про накладення адміністративного стягнення від 26.08.2021 серії РАП №308502049 до повідомлення серії ІД №00428706 отримана ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку 08.09.2021.

Згідно з відомостями на вказаній постанові остання набрала законної сили 08.09.2021 та може бути пред`явлена до примусового виконання до 26.11.2021.

Поряд із цим, частиною 1 статті 286 КАС України встановлено, що адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Позивач, скориставшись правом судового оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення, 15.09.2021 оскаржив вищевказану постанову до Бабушкінського суду м.Дніпропетровська, яким 01.10.2021 відкрито провадження у справі №932/7472/21 (вказана ухвала оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень 07.10.2021).

Як вже зазначено судом вище, станом на день судового розгляду справи в Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутні рішення, прийняті за результатами розгляду вказаної справи.

Таким чином, з 15.09.2021 та по день судового розгляду справи постанова про накладення адміністративного стягнення від 26.08.2021 серії РАП №308502049 до повідомлення серії ІД №00428706 перебуває на оскарженні в Бабушкінському районному суді м.Дніпропетровська.

Водночас, зазначена постанова звернута до примусового виконання шляхом направлення третьою особою 24.11.2021 заяви про відкриття виконавчого провадження до відповідача, яка отримана 06.12.2021 та зареєстрована за №25629/4531.

Тобто, на момент звернення постанови про накладення адміністративного стягнення від 26.08.2021 серії РАП №308502049 до повідомлення серії ІД №00428706 остання не могла бути звернута до примусового виконання, у зв`язку з тим, що перебувала на судовому оскарженні.

Відтак, з урахуванням встановлених обставин справи, суд приходить до висновку, що постанова про відкриття виконавчого провадження є такою, що винесена передчасно.

При цьому, суд зважає на те, що в силу положень ч.ч.1 і 2 ст.18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Зміст статтей Закону № 1404-VIII дає суду підстави для висновку, що державний виконавець не наділений повноваженнями перевірки факту оскарження відповідної постанови (виконавчого документу) в судовому порядку на момент пред`явлення такого до примусового виконання. Відповідно до ст.26 Закону № 1404-VIII обов`язок державного виконавця винести постанову про відкриття виконавчого провадження кореспондує лише з обов`язком отримання виконавчого документа від стягувача, а не перевірки цього документу на предмет оскарження його боржником.

Відтак, констатувавши відповідність виконавчого документа вимогам ст.4 Закону № 1404-VIII, у тому числі в частині настання строку набрання ним законної сили, державний виконавець не мав правових підстав для повернення зазначеної постанови про накладення адміністративного стягнення без прийняття до виконання та в силу вимог закону був зобов`язаний винести постанову про відкриття виконавчого провадження.

За таких обставин, на думку суду, відсутні підстави для висновків про протиправність оспорюваної постанови.

Разом з тим, за правилами п.п.2, 10 ч.2 ст.245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень, а також обрати інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

При цьому належним способом захисту порушеного права є лише такий спосіб, який відповідає вимогам матеріального закону і призводить до поновлення прав позивача до такого стану, що існував до порушення права, а якщо відновлення такого стану є неможливим - компенсує позивачу шкоду, завдану неправомірним рішенням.

Таким чином, з огляду на відсутність у оспорюваній постанові такої властивості, як протиправність, суд зважаючи на обставини, що склалися у розглядуваній спірній ситуації, вважає, що належним і достатнім способом захисту порушеного інтересу позивача є скасування постанов про відкриття виконавчого провадження, про арешт коштів боржника, про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій та про стягнення виконавчого збору, так як вони прийняті у зв`язку з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження, про скасування якої суд дійшов висновку за результатами розгляді цієї справи.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 27.03.2019 р. у справі № 826/15117/17.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що постанови державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Кукурузи А.Г. від 09 грудня 2021 року про відкриття виконавчого провадження № 67789085, про арешт коштів боржника від 09.12.2021 року ВП № 67789085, про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 09.12.2021 року ВП № 67789085 та про стягнення виконавчого збору від 09.12.2021 року ВП № 67789085 підлягають скасуванню.

За приписами частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частинами 1 та 4 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до приписів статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною першою статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Аналогічна позиція стосовно обов`язку доказування була висловлена Європейським судом з прав людини у пункті 36 справи Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland) від 01 липня 2003 року №37801/97, в якому він зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).

Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Оскільки в силу п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору, а підтвердження наявності інших судових витрат матеріали справи не містять, то судові витрати не підлягають розподілу.

Керуючись статтями 9, 73-77, 139, 241-246, 268, 287, 293, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) (місцезнаходження: 49005, м. Дніпро, вул. Пісаржевського, буд.1-а; ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Інспекцію з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради (49000, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд.75) про визнання протиправними та скасування постанов задовольнити частково.

Скасувати постанови державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Кукурузи А.Г. від 09 грудня 2021 року про відкриття виконавчого провадження № 67789085, про арешт коштів боржника від 09.12.2021 року ВП № 67789085, про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 09.12.2021 року ВП № 67789085 та про стягнення виконавчого збору від 09.12.2021 року ВП № 67789085.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною шостою статті 287 КАС України апеляційні скарги на судові рішення у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

На підставі положень статті 297 КАС України апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя І.В. Юхно