Справа № 520/26032/21
Суддя: Сагайдак В.В.
Дата ухвалення: 2022-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

18 січня 2022 року Справа № 520/26032/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Сагайдака В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , до Московського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (вул. Мироносицька, буд. 99 літ 3 А, м. Харків, 61001, код ЄДРПОУ 34952461) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправними та скасувати постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Московського районного управління юстиції м. Харкова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА№584669 від 08.01.2004 та повідомлення державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Московського районного управління юстиції м. Харкова про накладення заборони відчуження об`єктів нерухомого майна вих. №1001 від 12.01.2004

- зобов`язати Московський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обтяження №1391485 від 19.10.2004.

Відповідач не надав до суду відзив, причин поважності не подання до суду не повідомив.

Згідно ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З огляду на вказане вище, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Із листа Московського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 22.11.2021 Позивачу стаю відомо, що згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявний запис про обтяження: тип обтяження - арешт нерухомого майна: реєстраційний номер обтяження - 1391485: зареєстровано - 19.10.2004 15:13:25 за №1391485 реєстратором: Перша Харківська міська державна нотаріальна контора: підстава обтяження - повідомлення. 1001. 12.01.2004. ВДВС Московського р-ну у м. Харкові: об`єкт обтяження - квартира, адреса: АДРЕСА_2 : власник - ОСОБА_1 . Дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 . Причина відсутності коду: інша причина відсутності коду. АДРЕСА_2 . заявник - Перша Харківська міська державна нотаріальна контора.

В повідомленні про накладення заборони відчуження об`єктів нерухомого майна вихідний №1001 від 12.01.2004 містяться наступні відомості: Відомості про орган, який наклав заборону: Відділ державної виконавчої служби Московського районного управління юстиції м. Харкова. Тип заборони: окреме майно. Інформація про документ, на підставі якого накладена заборона: Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження: АА №584669; 08.01.2004 року; Відділ державної виконавчої служби Московського районного управління юстиції м. Харкова. Інформація про об`єкт заборони: квартира: АДРЕСА_2 . Інформація про власників майна, щодо якого накладена заборона: ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 .

Також у листі від 22.11.2021 зазначено, що відомості щодо виконавчого провадження, в межах якого державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Московського районного управління юстиції м. Харкова винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 08.01.2004 серія АА №584669, зокрема номера виконавчого провадження згідно Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, реквізитів виконавчого документа, який перебував на виконанні, стягувача тощо - відсутні, в тому числі в автоматизованій системі виконавчого провадження. Одночасно із тим, начальник відділу у листі від 22.11.2021 виражає припущення, що означене виконавче провадження могло бути знищено, проте жодних доказів знищення виконавчого провадження відповідач не надає.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Зауважимо, що відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції станом на 08.01.2004 - день вчинення протиправних дій Відповідачем) Виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб га в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції станом на 08.01.2004) Примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Відповідно до Закону України "Про державну виконавчу службу" примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, підрозділу примусового виконання рішень відділів державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, обласних. Київського та Севастопольського міських управлінь юстиції, районних, міських (міст обласного значення), районних у містах відділів державної виконавчої служби (далі - державні виконавці).

Згідно приписів статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції станом на 08.01.2004 відповідно до цього Закону підлягають виконанню: рішення, ухвали і постанови судів у цивільних справах: вироки, ухвали і постанови судів у кримінальних справах у частині майнових стягнень: (Пункт 3 статті 3 виключено на підставі Закону № 327-IV (327-15) від 28.11.2002) постанови судів у частині майнових стягнень у справах про адміністративні правопорушення: (Пункт 5 статті 3 виключено на підставі Закону № 1255- IV (1255-15) від 18.11.2003) рішення, ухвали, постанови господарських судів: (Пункт 6 статті 3 із змінами, внесеними згідно із Законом № 327- IV (327-15 ) від 28.11.2002) виконавчі написи нотаріусів: (Пункт 8 статті 3 виключено на підставі Закону № 1095- IV (1095-15 ) від 10.07.2003) (Пункт 9 статті 3 виключено на підставі Закону № 1095- IV (1095-15) від 10.07.2003) рішення третейських судів: рішення комісій по трудових спорах: постанови. винесені органами (посадовими особами), уповноваженими законом розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом: рішення іноземних судів і арбітражів у передбачених законом випадках; рішення Європейського Суду з прав людини з урахуванням особливостей. передбачених Законом України "Про виконання рішень Європейського Суду з прав людини: рішення державних органів, прийняті з питань володіння і користування культовими будівлями та майном: рішення Антимонопольного комітету України та його територіальних відділень у передбачених законом випадках: постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій. накладення штрафу: рішення інших органів державної влади у випадках, якщо за законом їх виконання покладено на Державну виконавчу службу; визнана у встановленому порядку претензія.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції станом на 08.01.2004) Державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа: за заявою стягувана або його представника про примусове виконання рішення, зазначеного в статті 3 цього Закону: за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді: в інших передбачених законом випадках.

Відповідно до статті 18-1 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції станом на 08.01.2004) виконавчими документами є: виконавчі листи, що видаються судами на підставі: рішень, вироків, ухвал, постанов судів: рішень іноземних судів і арбітражів. якщо вони визнані й допущені на території України у встановленому законом порядку: ухвали, постанови судів у випадках, передбачених законом: накази господарських судів: ухвали, постанови господарських судів у випадках. передбачених законом; виконавчі написи нотаріусів; (Пункт 6 статті 18-1 виключено на підставі Закону № 1095-ІV (1095-15 ) від 10.07.2003) рішення третейських судів відповідно до законів України: посвідчення комісій по трудових спорах: постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; рішення органів державної влади, прийняті з питань володіння і користування культовими будівлями та майном: рішення Антимонопольного комітету України та його територіальних відділень у передбачених законом випадках: (Пункт 12 статті 18-1 виключено на підставі Закону № 1095-ІV (1095-15) від 10.07.2003) постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу; рішення інших органів державної влади у випадках, якщо за законом їх виконання покладено на Державну виконавчу службу.

Із викладено вище вбачається очевидний висновок: як редакція станом на день вчинення державним виконавцем оскаржуваних дій. так і сучасна редакція Закону України «Про виконавче провадження передбачає обов`язкову умову відкриття виконавчого провадження, його невід`ємний атрибут - наявність рішення, на підставі якого видано виконавчий документ та сам виконавчий документ.

Проте суд зазначає, що відповідач не надає жодної інформації про виконавчий документ, боржником за яким був або є позивач. Інформація про рішення, на підставі якого міг бути виданий такий виконавчий документ, відсутня і у відповідних державних електронних базах даних.

Відповідно до приписів статті 7 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції станом на 08.01.2004) Державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Відповідно до положень статті 24 Закону України «Про виконавче провадження (у редакції станом на 08.01.2004) Державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення виконавчого документа до виконання і цей документ відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, та пред`явлений до виконання до відділу державної виконавчої служби за належним місцем виконання рішення.

Копія постанови про відкриття виконавчого провадження не пізніше наступного дня надсилається стягувану, боржнику та органу (посадовій особі), який видав виконавчий доку мент.

Відповідно до приписів статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час вчинення оскаржуваних дій) Копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), які повинні бути доведені державним виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією.

Державним виконавцем або іншою особою уповноваженою державним виконавцем, документи виконавчого провадження можуть бути вручені особисто сторонам або іншим учасникам виконавчого провадження під розписку.

Положенням статті 30 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час вчинення оскаржуваних дій), відповідно до якої державний її виконавець, починаючи виконувати рішення, повинен пересвідчитися, чи отримана боржником копія постанови про відкриття виконавчого провадження і чи здійснені ним дії спрямовані на добровільне виконання рішення у встановлений постановою строк відповідно до статті 24 цього Закону .

У разі, якщо копія постанови про відкриття виконавчого провадження одержана боржником несвоєчасно, внаслідок чого боржник був позбавлений можливості добровільно виконати рішення у встановлений державним виконавцем строк, за письмовою заявою боржника при підтвердженні факту несвоєчасного одержання вказаної постанови державний виконавець відкладає провадження виконавчих дій у порядку, встановленому статтею 32 цього Закону, та поновлює боржнику строк для добровільного виконання рішення.

Отже, на час вчинення оскаржуваних дій державного виконавця щодо накладення арешту на майно боржника діяла імперативна норму Закону, відповідно до якої виконавець був зобов`язаний з`ясувати факт отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження, а у разі з`ясування факту неодержання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження державний виконавець не вправі вчиняти виконавчі дії.

Зауважимо, що державний виконавець не вчинив жодних дій спрямованих на з`ясування одержання чи неодержання позивачем постанови про відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, оскаржувана постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження винесена без будь-яких правових підстав та підлягає скасуванню.

Слід зазначити, що вищевказані протиправні дії державного виконавця безпосередньо впливають на право позивача вільно розпоряджатися своєю власністю.

Статтею Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року. Першого протоколу та протоколів №2 2.4.7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

За змістом частин першої та другої статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 317 Цивільного кодексу України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії. які не суперечать закону (частини перша та друга статті 319 ЦК України).

Окрім того, відповідно до статей 316. 319 Цивільного кодексу України особа здійснює своє право на майно: а) відповідно до закону: б) за своєю волею: в) незалежно від волі іншої особи: г) на власний розсуд; д) шляхом реалізації правомочностей власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном: е) вчиняючи щодо свого майна будь-які дії. які не суперечать закону, зокрема: с) використовуючи своє майно для підприємницької діяльності (стаття 320 Цивільного кодексу України).

Загальними гарантіями здійснення права власності с забезпечення всім власникам рівних умов здійснення своїх прав (частина 3 статті 319 Цивільного кодексу України); непорушність права власності (стаття 321 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкоду здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не мас значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав (вказана позицій викладена у постанові Верховного Суду у справі .Уз 201/7965/15-ц від 19.12.201К).

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. ст. 2, 6-11, 14, 77, 139, 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , до Московського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (вул. Мироносицька, буд. 99 літ 3 А, м. Харків, 61001, код ЄДРПОУ 34952461) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Московського районного управління юстиції м. Харкова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА№584669 від 08.01.2004 та повідомлення державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Московського районного управління юстиції м. Харкова про накладення заборони відчуження об`єктів нерухомого майна вих. №1001 від 12.01.2004.

Зобов`язати Московський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обтяження №1391485 від 19.10.2004.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Московського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (вул. Мироносицька, буд. 99 літ 3 А, м. Харків, 61001, код ЄДРПОУ 34952461) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) суму сплаченого судового збору у розмірі 1816,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

В разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 18 січня 2022 року.

Суддя Сагайдак В.В.