Справа № 520/8582/21
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2022-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2022 р. Справа № 520/8582/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Департамента Патрульної поліції Національної поліції України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.09.2021 (головуючий суддя І інстанції: Єгупенко В.В.) по справі № 520/8582/21

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту Патрульної поліції Національної поліції України

про стягнення невиплаченого грошового забезпечення та заборгованості з індексації,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив:

-стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 :

невиплачене грошове забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 07.11.2015 по 28.02.2018 (включно) в розмірі 6 384 грн. 00 коп.;

заборгованість з індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017 (включно) в розмірі 3 179 грн. 13 коп.;

витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 20.09.2021 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо не нарахування та не виплати на користь ОСОБА_1 доплати за службу у нічний час за період з 07.11.2015 року по 28.02.2018 року.

Зобов`язано Департамент патрульної поліції нарахувати та виплатити доплату за службу у нічний час за період 07.11.2015 року по 28.02.2018 року на користь ОСОБА_1 .

Визнано протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо не виплати та не нарахування на користь ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017 включно.

Зобов`язано Департамент патрульної поліції розглянути питання нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017 включно на користь ОСОБА_1 , із врахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Департаменту Патрульної поліції Національної поліції України за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, подав апеляційну скаргу, в якій просив суд апеляційної інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.09.2021 року по справі № 520/8582/21 скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції не враховано, що виплата грошового забезпечення позивачу здійснювалась в межах номенклатури посад та встановлення конкретного розміру окладів, надбавок, доплат встановлених відповідним наказом керівника в межах вимог чинного законодавства. Отже, підстави для нарахування доплати за службу у нічний час за період з 19.05.2016 по 31.10.2017 відсутні.

Стосовно позовних вимог про нарахування та виплату індексації за період з 19.05.2016 по 31.10.2017 вказав, що відповідно до ч.5 ст. 94 Закону України «Про національну поліцію» грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», в силу статті 6 якого зазначено, що порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України. Так, Постановою КМУ від 17.07.2003 року №1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення. В подальшому, Постановою КМУ від 18.10.2017р. №782 внесено зміни до п. 2 зазначеного Порядку та доповнено абзац 5 після слова «військовослужбовці» словом «поліцейських». Отже, індексація грошового забезпечення поліцейських проводиться після набрання чинності вказаної постанови, тобто з листопада 2017 року.

Крім того, вважав задоволений судом розмір витрат на правову допомогу в сумі 2000 грн., необґрунтованим та завищеним, оскільки предмет спору не є складним, а обсяг процесуальних документів не є значним.

Позивач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до ч. 1 ст. 308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в Департаменті патрульної поліції Національної поліції України (в полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП та УПП Харківській області ДПП) в період з 07.11.2015р. по 30.09.2019 р.

ОСОБА_1 через свого представника адвоката Туруті З.О., звернувся до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України із заявою, в якій просив повідомити чи здійснювалася позивачу доплата за службу у нічний час та індексація грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 28.02.2018.

На заяву позивача, Департамент патрульної поліції Національної поліції України надав відповідь №315аз/1/41/5/05-2021 від 31.03.21р. зазначивши, що відповідно до п. 11 Розділу II Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що (здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого наказом МВС України від 0(6.04.2016 № 260, підставами для виконання службових обов`язків у нічний час є графіки нарядів та чергувань, затверджені наказами керівників підрозділів органів поліції. Облік фактичного часу служби в нічний час для нарахування доплати здійснюється шляхом оформлення довідки обліку несення поліцейськими служби в нічний час за формою, визначеною у додатку 1 до цих Порядку та умов. Поліцейським, що залучалися до служби в нічний час, виплат доплати за службу в нічний час за минулий місяць здійснюється одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць. Вказано, що позивачу здійснено доплату за службу в нічний час за період з 01.03.2018 по 30.09.2019 на загальну суму 4898,62 грн., у т.ч. за березень 2018 року (40 годин) 222,16 грн., за квітень 2018 року (56 годин) 341,71 грн., за травень 2018 року (64 години) 357,59 грн., за липень 2018 року (58 годин) 305,65 грн., за серпень 2018 року (50 годин) 265 грн., за вересень 2018 року (54 години) 313,03 грн., за жовтень 2018 року (8 годин) 42,16 грн., за листопад 2018 року (48 годин) 252,95 грн., за грудень 2018 року (56 годин) 328,73 грн., за січень 2019 року (42 години) 231,88 грн., за лютий 2019 року (48 годин) 278,25 грн., березень 2019 рорку (56 годин) 326,67 грн., за квітень 2019 року (48 годин) 278,25 грн., травень 2019 року (58 годин) 309,17 грн., червень 2019 року (22 години) 142,69 грн., за липень 2019 року (56 годин) 282,28 грн., за серпень 2019 року (64 години) 355,45 грн., за вересень 2019 року (48 годин) 265 грн. Підстави для нарахування доплати за службу в нічний час за період з 07.11.2015 по 28.02.2018 відсутні.

Згідно з ч. 5 статті 94 Закону України «Про Національну поліцію» грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону, частиною першою статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» до об`єктів індексації грошових доходів населення віднесено оплату праці (грошове забезпечення). Статтею 6 Закону передбачено, що порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України, у зв`язку з чим постановою від 17.07.2003 №1078 затверджено Порядок проведенні індексації грошових доходів населення.Постановою КМУ від 18.10.2017р. №782 внесено зміни до пункту 2 вказаного Порядку та доповнено абзац 5 після слова «військовослужбовці» словом «поліцейських». Індексація грошового забезпечення поліцейських проводиться після набрання чинності вказаної постанови, тобто з листопада 2017 року.

Як вбачається з відомостей про грошове забезпечення ОСОБА_1 , індексація грошового забезпечення з листопада 2015 по листопад 2017 року позивачу не нараховувалась та не виплачувалась (а.с. 23-24).

Вважаючи протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції Національної поліції України щодо невиплати грошового забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час та індексації грошового забезпечення за відповідні періоди, позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з протиправної бездіяльності відповідача щодо не здійснення позивачу доплати за службу у нічний час відповідно до відпрацьованого часу у встановленому законодавством розмірі та зобов`язав відповідача розглянути питання нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017, із врахуванням висновків суду.

При цьому, задовольняючи частково заяву позивача про стягнення витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості вказаної заяви в частині стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн. за складання позовної заяви.

Надаючи правову оцінку доводам апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" (далі - Постанова №988) визначено, що грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Підпунктом 3 п. 5 Постанови № 988 визначено обов`язок виплачувати доплату за службу в нічний час - у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час.

Згідно зі ст. 94 Закону України «Про Національну поліцію» та Постанови № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" з метою впорядкування структури та умов грошового забезпечення поліцейських та курсантів вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських був затверджений Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (наказ Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260).

Відповідно до п. 11 Розділу І Порядку № 260, грошове забезпечення, виплачене поліцейському несвоєчасно або в меншому розмірі, ніж належало, виплачується за весь період, протягом якого поліцейський мав на нього право, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення.

Відповідно до п. 11 Розділу ІІ Порядку №260 поліцейським, які виконують службові обов`язки в нічний час, виплачується доплата за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час. Годинна ставка обчислюється шляхом ділення місячного посадового окладу на кількість годин фактичного часу служби з урахуванням норми тривалості службового часу за відповідний місяць при 40-годинному робочому тижні.

Підставами для виконання службових обов`язків у нічний час є графіки нарядів та чергувань, затверджені наказами керівників підрозділів органів поліції.

Облік фактичного часу служби в нічний час для нарахування доплати здійснюється шляхом оформлення довідки обліку несення поліцейськими служби в нічний час за формою, визначеною у додатку 1 до цих Порядку та умов.

Поліцейським, що залучалися до служби в нічний час, виплата доплати за службу в нічний час за минулий місяць здійснюється одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць.

Відповідно до інформації щодо несення служби в нічний час колишнім співробітником УПП в Харківській області ДПП ОСОБА_1 , останній ніс службу у нічний час в такій кількості годин: у листопаді 2015 року 48 годин, у грудні 2015 року 56 годин; у січні 2016 року - 64 години, у лютому 2016 року - 56 годин, у березні 2016 року - 40 годин, у квітні 2016 року - 64 години, у травні 2016 року - 16 годин, у червні 2016 року - 0 годин, у липні 2016 року - 48 годин, у серпні 2016 року - 64 години, у вересні 2016 року - 56 годин, у жовтні 2016 року - 16 годин, у листопаді 2016 року - 16 годин, у грудні 2016 року - 24 години; у січні 2017 року - 16 годин, у лютому 2017 року - 32 години, у березні 2017 року - 40 годин, у квітні 2017 року - 48 годин, у травні 2017 року - 48 годин, у червні 2017 року - 32 години, у липні 2017 року - 64 годин, у серпні 2017 року - 72 години, у вересні 2017 року - 48 годин, у жовтні 2017 року - 48 годин, у листопаді 2017 року - 56 годин, у грудні 2017 року - 64 години; у січні 2018 року - 32 години, у лютому 2018 року - 48 годин. (а.с.27,28)

Колегія суддів зазначає, що матеріали справи не містять доказів здійснення позивачу нарахування та виплати доплати за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час за період з 07.11.2015 по 28.02.2018р., отже, погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в цій частині.

Щодо нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017, колегія суддів зазначає наступне.

Грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до ч. 5 ст. 94 Закону України "Про національну поліцію".

За приписами статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон № 1282) індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг; поріг індексації - це величина індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення.

Відповідно ст. 2 Закону № 1282, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Індексація грошових доходів населення згідно з ст. 4 Закону № 1282 проводиться в разі коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка (до 01 січня 2016 року - 101 відсоток).

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Згідно зі статтею 5 Закону № 1282 підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів.

Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

За змістом частини 2 статті 6 Закону № 1282 порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою від 17 липня 2003 року № 1078 КМУ затвердив Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі - Порядок № 1078).

Порядок № 1078 обумовлює правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.

Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру: пенсії; стипендії; оплата праці найманих працівників підприємств, установ, організацій у грошовому виразі, яка включає оплату праці за виконану роботу згідно з тарифними ставками (окладами) і відрядними розцінками, доплати, надбавки, премії, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені законодавством, а також інші компенсаційні виплати, що мають постійний характер; грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби; розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі; допомога по безробіттю, що надається відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей (п. 2 Порядку).

З наявних у матеріалах справи розрахункових листів вбачається, що позивачу не нараховувалася та не виплачувалася індексація грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017 (а.с. 23-24).

З огляду на викладене та враховуючи вищенаведені правові норми, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності Департаменту патрульної поліції щодо не нарахування та невиплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017 та зобов`язання Департаменту патрульної поліції здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017.

Колегією суддів у цій частині також враховано висновки Конституційного Суду України, викладені в рішенні від 15 жовтня 2013 року у справі № 9-рп/2013, а також правову позицію Верховного Суду, сформовану в постанові від 21.01.2021 у справі № 160/35/20.

Щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, колегія суддів зазначає таке.

Положеннями статті 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Для забезпечення права на захист від обвинувачення та надання правової допомоги при вирішенні справ у судах та інших державних органах в Україні діє адвокатура.

Відповідно до частини першої статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

За частиною третьою статті 132 КАС України до складу витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати, в тому числі і на професійну правничу допомогу.

Відповідно до приписів частин 1-5 статті 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Так, частиною сьомою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Виходячи з положень частини 9 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані такі витрати з розглядом справи. Водночас, дії сторони щодо досудового вирішення спору підлягають врахуванню лише у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 визначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У пункті 269 Рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі Іатрідіс проти Греції (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Зазначені висновки викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та в постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17 вересня 2019 року у справі № 810/3806/18, від 31 березня 2020 року у справі № 726/549/19.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 02.09.2020 у справі № 826/4959/16, вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін. При цьому, принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися у тому числі через призму принципу співмірності, який, як вже було зазначено вище, включає у себе такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони.

Окрім того, відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка викладена в постанові від 01.09.2020 у справі № 640/6209/19, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також, судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

За висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 19 листопада 2020 року у справі № 520/7431/19 при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21.03.18 у справі № 815/4300/17, від 11.04.18 у справі № 814/698/16, від 18.10.18 у справі № 813/4989/17.

Положення частин першої та другої статті 134 КАС України кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема, пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7, яким передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.

Судом встановлено, що правова допомога в даній справі надавалась адвокатським бюро «Юлії Крат» на підставі договору про надання правничої допомоги від 21.12.2020 №21/12/2020/48 (а.с. 11-15).

На підтвердження витрат на правову допомогу під час розгляду даної справи в суді першої інстанції, позивачем до суду надано: договір про надання правничої допомоги від 21.12.2020 №21/12/2020/48, акт здачі-приймання наданої правової (правничої) допомоги №1 до договору від 21.12.20р. на суму 4000,00 грн (а.с. 40).

Згідно п. 1 додаткової угоди до договору про надання правничої допомоги №01/17-12 від 17.12.20р. сторони дійшли згоди про те, що з питання стягнення невиплаченої індексації грошового забезпечення військовослужбовцям, розмір витрат залежить від фактично потраченого часу адвокатом виходячи із ставки 2 000 грн. за годину роботи. Клієнт проводить оплату наданих послуг на підставі виставленого виконавцем рахунку-фактури протягом 3 банківських днів з моменту його отримання (п.3 додаткової угоди №1 до договору №01/17-12 від 17.12.20р.). Крім того, розмір оплати праці виконавця при наданні правової допомоги, а також умови та порядок розрахунків визначаються сторонами в акті виконаних послуг до цього Договору.

З акту здачі -приймання наданої правової (правничої) допомоги №1 від 21.12.20р., вбачається, що загальна вартість наданих послуг складає 4 000,00 грн. з розрахунку погодинної ставки за надані послуги, де вартість однієї години становить 1 000 грн. та складається з: складання і направлення адвокатських запитів, збору інформації та документів, надання консультації - 1 год; формування правової позиції, підготовки стратегії захисту та узгодження її з клієнтом, складання, оформлення (формування, доказової бази, систематизація, групування доказів, додатків до позовної заяви, роздруківка, посвідчення копій документів, забезпечення підписання) та подання позовної заяви 3 год, що разом складає 4 години.

Позивач просив суд відшкодувати витрати на правову допомогу в розмірі 4 000,00 грн., проте судом першої інстанції заява задоволена частково та стягнуто на користь позивача 2 000,00 грн. з врахуванням того, що дана справа є незначної складності, розглянута судом у порядку спрощеного провадження без виклику сторін.

Надані документи дозволяють встановити зміст наданих послуг та їх вартість.

Отже, враховуючи складність та обсяг виконаних адвокатом робіт при складанні даного позову, значення справи для сторони, заперечення відповідача проти заявленої суми, а також застосування принципу співмірності, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо визначення розміру витрат на правничу допомогу в сумі 2000,00 грн.

Доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до ст. 242 КАС Українирішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Питання розподілу судових витрат зі сплати судового збору відповідно до статті 139 КАС України судом апеляційної інстанції не вирішується.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту Патрульної поліції Національної поліції України - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.09.2021 по справі № 520/8582/21 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді С.П. Жигилій Т.С. Перцова