Справа № 520/23199/21
Суддя: Бадюков Ю.В.
Дата ухвалення: 2022-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

24 січня 2022 року № 520/23199/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Бадюкова Ю.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду справу за адміністративним позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Комишуватський молочний комплекс" (вул. Шкільна, буд.21К, с.Миколо-Комишувата, Красноградський район, Харківська область, 63310, )

до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ),

про визнання протиправними та скасування рішення, податкового повідомлення - рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Комишуватський молочний комплекс" (далі по тексту позивач, ТОВ «КМК», товариство, платник податків) звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області (далі по тексту відповідач, ГУ ДПС, контролюючий орган, владний суб`єкт), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення про застосування фінансових санкцій від 18.10.2021р. №, яким позивачу визначено штраф у розмірі 500 000,0 грн. за зберігання пального, для власних потреб без наявності відповідної ліцензії;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 18.10.2021р. №, яким позивачу визначено штрафну санкцію у розмірі 1020 грн.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що наказ про проведення фактичної перевірки № 7149-п від 21.09.2021 р. вважає протиправним через не зазначення підстав для проведення фактичної перевірки, а штрафні санкції застосовані в податковому повідомленні-рішенні від 18.10.2021р. № є незаконним, оскільки вимога про надання копій документів вручено платнику податків з порушенням встановленого 5-ти денного строку, а тому винесені рішення та ППР є такими, що підлягають скасуванню.

Ухвалою від 16.11.2021 р. дану позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження.

Відповідач, Головне управління Державної податкової служби у Харківській області, з поданим позовом не погодився. Аргументуючи заперечення проти позову зазначив, що фактична перевірка проводилася на підставі пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України (далі - ПК України), правова конструкція якого містить дві окремі підстави для призначення проведення фактичної перевірки, а саме:

- першою підставою є наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення платником податків вимог законодавства у частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками;

- другою (самостійно, незалежною від першої) підставою є здійснення функцій, визначених законом у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Такий висновок підтриманий Верховним Судом при розгляді подібних спорів, зокрема, у постанові від 22.05.2018 у справі № 810/1394/16, у постанові від 10.04.2020 у справі № 815/1978/18 та у постанові від 21.08.2021 р. № 140/14625/20. Суд касаційної інстанції у даних рішеннях зауважив, що норма пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України дозволяє проведення фактичної перевірки, у тому числі на виконання функцій контролюючого органу, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, які покладені на органи ДПС. Здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу сприту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального є самостійною обставиною, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання за умови дотримання процедурних питань.

За приписами ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, висновки, викладені у вищенаведених постановах Верховного Суду, є обов`язковими для врахування при розгляді даної справи.

Крім того, в ході перевірки на письмовий запит від 27.09.2021 року про надання документів, генеральний директор Герман П.А. власноруч вчинив письмову відмову від надання копій документів на копії письмового запиту контролюючого органу, що на думку контролюючого органу є порушення приписів п. 85.4. ст. 85 ПКУ та слугувало підставою для накладення штрафу на суму 1020 грн.

Просив відмовити у задоволені позову у повному обсязі.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно положень ст. ст. 12, 257 Кодексу адміністративного судочинства України даний спір віднесено до категорії справ, що підлягають розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи, що відповідача повідомлено належним чином про наявність позову щодо оскарження його рішення.

Згідно ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.

ТОВ КМК» зареєстровано 09.08.2016 (номер запису: 0000646) в якості суб`єкта підприємницької діяльності юридичної особи, яке перебуває на спрощеній системі оподаткування та є платником податку на додану вартість.

Основним видом господарської діяльності позивача є розведення великої рогатої худоби молочних порід (основний) (код КВЕД 01.41).

ГУ ДПС у Харківській області було прийнято наказ від 21.09.2021 № 7149-п «Про проведення фактичної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Комишуватський молочний комплекс" (код за )».

Підставами для її проведення зазначено приписи підпункту 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 (здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу пального), підпунктів 19-1.1.4., 19-1.14, 19-1.16, 19-1.17 пункту 19-1.1 статті 19-1 Податкового кодексу України, частини 1 статті 16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».

Так, фахівцями ГУ ДПС, на підставі наказу від 21.09.2021 № 7149-п та з метою здійснення контролю за дотриманням вимог Закону № 481/95-ВР, Податкового кодексу України та інших нормативно - правових актів у сфері обігу підакцизних товарів, 27.09.2021 р. здійснено фактичну перевірку господарського об`єкту за адресою: вул. Шкільна, 21к, с. Миколо-Комишувата, Красноградський район, Харківська область, де здійснює діяльність ТОВ «Комишуватський молочний комплекс».

Копію наказу про проведення фактичної перевірки вручено під підпис керівнику ТОВ «Комишуватський молочний комплекс» Герману П. А., якому також були пред`явлені службові посвідчення посадових осіб контролюючого органу та направлення на проведення фактичної перевірки від 21.09.2021 р. №№ 12806, 12807.

Працівники контролюючого органу були допущені до проведення перевірки, яка здійснювалась за адресою державної реєстрації суб`єкта господарської діяльності. За її результатами складено акт від 27.09.2021 № 16764/20/16/РРО/40727350.

В ході перевірки на письмовий запит від 27.09.2021 року про надання документів, генеральний директор Герман П.А. власноруч вчинив письмову відмову від надання копій документів на копії письмового запиту контролюючого органу.

Крім того, на примірнику акту фактичної перевірки від 27.09.2021 № 16764/20/16/РРО/40727350 генеральним директором Герман П.А, власноруч вчинено запис: «З актом перевірки ознайомлений, зауважень до інспекторів не маю» «Підпис».

Перевіркою встановлено, що позивач у період з 01.04.2020 по 01.08.2020 отримував пальне згідно акцизної накладної від 13.04.2020 № 132653 від постачальника Товариства з обмеженою відповідальністю «Вог Трейд Ресурс» () - важкі дистилянти (газойли) у обсязі 24 387,33 л., код згідно УКТ ЗЕД , що підтверджується акцизною накладною, яка відображається у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

При реєстрації вищевказаної акцизної накладної постачальник зазначив наступні критерії: код операції «3», умови оподаткування « 0», напрямок використання « 0».

Дані критерії використовуються у разі відвантаження продукції на адресу місця зберігання пального, яке не є акцизним складом, на якому суб`єкт господарювання не платник акцизного податку зберігає пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки.

Згідно з наданими документами встановлено, що адресою місця зберігання пального, яке не є акцизним складом, визначено: вул. Шкільна, 24-6, с. Миколо-Комишувата, Красноградський район, Харківська область, 63310.

згідно договору оренди обладнання № 20/01-2020 ЗР/КМК від 02.01.2020 ТОВ «Комишуватський молочний комплекс» орендує у ПАОП «Зоря» () наступне обладнання: резервуар 10 куб. м. (інв. № ЧСА00845), резервуар 73 м. куб. (інв. № ЧСА 10800), бензоколонку ТКР ХКЕД50 1 кран (інв. № ЧСА0214), колонку заправну під дізель (інв. № 4СА 01265), для використання цього обладнання у межах власної господарської діяльності за адресою: вул. Шкільна, 24-6, с. Миколо-Комишувата, Красноградський район, Харківська область, 63310.

Під час перевірки позивачем надано оборотно-сальдову відомість по рахунку 203 «Пальне», відповідно до якої залишки пального за місцем зберігання станом на 01.04.2020 склали: бензин А 92 - 3032,42 л, дизельне пальне - 10699,92 л., яке починаючи з 01.04.2020 згідно з заправочними відомостями видавались під підпис водіям транспортних засобів (заправочні відомості додаються). Тобто, заправочні відомості за період квітень - липень 2020 підтверджують факт зберігання пального без відповідної ліцензії. Позивач отримав ліцензію на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) терміном дії з 01.08.2020 року. Зважаючи на викладене, до 01.08.2020 року останній здійснював зберігання пального за відсутності ліцензії.

На підставі висновків акту перевірки від 28.09.2021 № 16764/20/16/РРО/40727350 контролюючим органом рішення від 18.10.2021 № про застосування фінансових санкцій у вигляді штрафу розміром 500 000 гривень, яке було направлено на адресу підприємства засобами поштового зв`язку.

Крім того, за ненадання посадовим особам контролюючого органу у повному обсязі документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки, застосовано штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 1020, 00 грн. згідно з податковим повідомленням-рішенням від 18.10.2020 р. № .

Вважаючи спірне рішення та податкове повідомлення-рішення, позивач звернувся до суду із даною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідачів, викладених в відзиві на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом1.1. статті 1 Податкового кодексу України визначено, що Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до підпункту 21.1.1 пункту 21.1 статті 21 Податкового кодексу України посадові особи контролюючих органів зобов`язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.

За приписами п.61.1 ст.61 Податкового кодексу України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Податковий контроль здійснюється органами, зазначеними у статті 41 цього Кодексу, в межах їх повноважень, встановлених цим Кодексом (п.61.2 ст.61 ПК України).

Відповідно до пп.62.1.3 п.62.1 ст.62 Податкового кодексу України податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Згідно з пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Види перевірок, які контролюючі органи мають право проводити, визначені ст.75 ПК України, пунктом 75.1 якої визначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Так, обґрунтовуючи позовні вимоги позивач, зокрема, посилається на те, що наказ Головного управління ДПС у Харківській області від 21.09.2021 № 7149-п містить лише посилання на п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України без зазначення, що стало підставою для проведення фактичної перевірки, тобто за відсутності контролюючого органу підстав для проведення перевірки, як формально складеного.

З даного питання слід зазначити, що Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 21 лютого 2020 року (справа № 826/17123/18) відступив від висновків про застосування норми права у подібних правовідносинах у частині того, що саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного здійснення податкового контролю щодо себе; а також що допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні та проведенні відповідної документальної виїзної або фактичної перевірки, які викладено в постановах Верховного Суду від 13 березня 2018 року (справа № 804/1113/16), від 24 травня 2019 року (справа № 826/16221/15), від 3 жовтня 2019 року (справа № 820/850/16), від 16 жовтня 2019 року (справа № 820/11291/15), від 22 листопада 2019 року (справа № 815/4392/15) тощо.

При цьому, у постанові від 21 лютого 2020 року (справа № 826/17123/18) Верховний Суд сформував новий правовий висновок, наступного змісту: «оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, такими підставами позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства».

Відтак, аналіз обов`язкового до врахування висновку Верховного Суду дає підстави вважати, що позивач вправі посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення податкової перевірки, однак таке право платник податків може реалізувати при оскарженні в подальшому наслідків проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень, а не при оскарженні наказу про проведення перевірки.

Оцінка таких підстав позову є першочерговою при розгляді справ про оскарження прийнятих за наслідками такої перевірки податкових повідомлень рішень.

З урахуванням наведеного, суд у першу чергу здійснює оцінку правомірності призначення та проведення відповідачем перевірки за результатом якої прийняте спірне податкове повідомлення-рішення.

Відповідно до п.80.1 ст.80 Податкового кодексу України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Підставою проведення фактичної перевірки, визначеної підпунктом 80.2.5. пункту 80.2. статті 80 ПК України, є отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, і пального та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

Верховний Суд у постанові від 21 січня 2021 року у справі № 460/1239/19 зазначив, що в межах даних правовідносин судами попередніх інстанцій не перевірено наявність (відсутність) підстав для проведення перевірки. При цьому, не зазначення такої підстави в наказі на проведення на перевірки не свідчить про незаконність наказу або перевірки, оскільки відповідно до п.п.81.1 ст. 81 ПК України, в наказі на перевірку достатньо зазначити підставу для проведення перевірки, визначену цим Кодексом.

Також суд зазначає, що пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, передбачено дві окремі підстави для призначення проведення фактичної перевірки, а саме:

- першою підставою є наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення платником податків вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, і пального та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками;

- другою (самостійно, незалежною від першої) підставою є здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

Такий висновок підтриманий Верховним Судом при розгляді подібних спорів, зокрема, у постанові від 22.05.2018 у справі № 810/1394/16, у постанові від 10.04.2020 у справі № 815/1978/18 та у постанові від 21.08.2021 р. № 140/14625/20. Суд касаційної інстанції у даних рішеннях зауважив, що норма пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України дозволяє проведення фактичної перевірки, у тому числі на виконання функцій контролюючого органу, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, які покладені на органи ДПС.

Здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального є самостійною обставиною з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання за умови дотримання процедурних питань (прийняття наказу, вручення наказу, направлень, пред`явлення службових посвідчень) та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства.

В даному випадку достатньо факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин (виробництво і обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального).

Отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства для призначення фактичної перевірки необхідно в частині проведення контролю за виробництвом, обліком, зберіганням та транспортуванням спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду по справі №803/988/17 від 05.11.2018.

У постанові від 12.08.2021 року по справі № 140/14625/20 Верховний Суд зробив наступний висновок: «системний аналіз підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України передбачає альтернативні підстави проведення фактичної перевірки, які можуть застосовуватися як в сукупності, так і кожна окремо, а саме:

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами - лічильниками;

- здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Тобто, здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального є самостійною обставиною, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства.

У даному випадку, за висновком судів попередніх інстанцій достатньо факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин (виробництво і обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального).

Зазначений висновок узгоджується із правовими позиціями, висловленими в постановах Верховного Суду від 10 квітня 2020 року у справі №815/1978/18, від 5 листопада 2018 року у справі №803/988/17, від 20 березня 2018 року у справі №820/4766/17, від 22 травня 2018 року у справі №810/1394/16, на які покликалися суди попередніх інстанцій.».

За приписами ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, висновки, викладені у вищенаведених постановах Верховного Суду, є обов`язковими для врахування при розгляді даної справи.

З огляду на викладені норми чинного законодавства та висновки Верховного Суду, суд робить висновок, що позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій від 18.10.2021р. № через протиправність наказу № 7149-п від 21.09.2021 р. не підлягають задоволенню, оскільки матеріалами справи підтверджується правомірність дій контролюючого органу при призначені перевірки та прийнятті спірного наказу.

Окрім того, позивачем до суду не надано, а судом під час розгляду справи не добуто належних та допустимих, достатніх та достовірних в розумінні приписів ст. ст. 73-76 КАСУ доказів зберігання пального у встановленій перевіркою кількості у перевіряємий період по вул. Шкільна. 24 Б, с. Миколо-Комишувата, Красноградський район, Харківська область у паливних баках транспортних засобів.

Згідно з ч. 9 ст. 15 Закону № 481/95-ВР суб`єкти господарювання отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання.

За приписами абз. 51, абз. 55 ст. 1 Закону № 481/95-ВР місце зберігання пального - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування. Зберігання пального - діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик.

Вичерпний перелік осіб, які мають право зберігати пальне без отримання ліцензії, наведено у ч. 19 ст.15 Закону № 481/95-ВР. Так, ліцензія на право зберігання пального не отримується на місця зберігання пального, що використовуються:

підприємствами, установами та організаціями, які повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевого бюджету;

підприємствами, установами та організаціями системи державного резерву;

суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) для зберігання пального, яке споживається для власних виробничо-технологічних потреб виключно на нафто- та газовидобувних майданчиках, бурових платформах і яке не реалізується через місця роздрібної торгівлі.

Крім того, згідно з ч. 21 ст. 15 Закону № 481/95-ВР ліцензію на зберігання пального можуть не отримувати суб`єкти господарювання, які здійснюють зберігання пального виключно у споживчій тарі до 5 літрів.

Відповідальність за вказане порушення передбачена абз. 8 ч. 2 ст. 17 Закону № 481/95-ВР, згідно якої розмір фінансової санкції у разі зберігання пального без наявності відповідної ліцензії становить - 500 000 гривень.

Щодо застосування до позивача штрафних санкцій в розмірі 1020 грн. на підставі податкового повідомлення-рішення від 18.10.2021р. № суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 121.1 ст. 121 Податкового кодексу України незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень.

Відповідно до п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Згідно з п. 85.4 ст. 85 Податкового кодексу України при проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Відповідний запит на отримання копій документів повинен бути поданий посадовою (службовою) особою контролюючого органу не пізніше ніж за п`ять робочих днів до дати закінчення перевірки.

Відповідно до п. 85.8 ст. 85 Податкового кодексу України посадова (службова) особа контролюючого органу, яка проводить перевірку, у випадках, передбачених цим Кодексом, має право отримувати від платника податків або його законних представників копії документів, що належать до предмета перевірки. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Аналіз вищезазначених норм дає підстави зробити висновок, що посадові (службові) особи контролюючого органу під час перевірки мають право отримувати не будь-які належним чином завірені копії документів, а лише ті, що відносяться до предмету перевірки і свідчать про порушення законодавства. При цьому підставою для їх отримання є письмовий запит на отримання копій, поданий платнику не пізніше ніж за п`ять робочих днів до дати закінчення перевірки.

Суд зазначає, що запит про надання документів від 27.09.2021 р. не є запитом документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства в розумінні п. 85.4 ст. 85 Податкового кодексу України, оскільки в ньому відсутнє посилання на будь-які порушення, в зв`язку з виявленням яких вимагається надання копій документів, а сам запит, всупереч вимогам абз. 2 п. 85.4 ст. 85 Податкового кодексу України, вручений в день проведення фактичної перевірки, а відтак у позивача був відсутній обов`язок та правові підстави для надання засвідчених копій витребовуваних документів, а тому податкове повідомлення-рішення від 18.10.2021р. № прийнято безпідставно та підлягає скасуванню.

Згідно з положеннями частини 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі викладеного, зважаючи на встановлені обставини та аналіз чинного законодавства, позовні вимоги ТОВ "Комишуватський молочний комплекс" підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Комишуватський молочний комплекс" (вул. Шкільна, буд. 21К, с. Миколо-Комишувата, Красноградський район, Харківська область, 63310, ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ) про визнання протиправними та скасування рішення, податкового повідомлення - рішення задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 18.10.2021р. №, яким Товариству з обмеженою відповідальністю "Комишуватський молочний комплекс" визначено штрафну санкцію у розмірі 1020, 00 гривень.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Комишуватський молочний комплекс" (вул. Шкільна, буд. 21К, с. Миколо-Комишувата, Красноградський район, Харківська область, 63310, ) сплачену суму судового збору в розмірі 15, 30 грн. (п`ятнадцять гривень 30 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ).

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

В разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 24 січня 2022 року.

Суддя Бадюков Ю.В.