Справа № 160/153/22
Суддя: Рябчук Олена Сергіївна
Дата ухвалення: 2022-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 січня 2022 року Справа № 160/153/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Рябчук О.С.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Теличко Віктора Анатолійовича, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» про визнання протиправною та скасування постанови,-
05.01.2022 року засобами поштового зв`язку до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Теличко Віктора Анатолійовича, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», в якому позивач просить:
- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Теличко Віктора Анатолійовича від 16.11.2021 року ВП № 67522035 про арешт коштів боржника, в частині арешту мого банківського карткового рахунку відкритого в акціонерному товаристві КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), на який надходять кошти у вигляді моєї заробітної плати.
В обґрунтування заявлених вимог позивачем зазначено наступне. 16.11.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Теличком В.А. винесено постанову, якою накладено арешт на кошти позивача, що містяться на відкритих рахунках. Позивач вважає цю постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки арешт накладено на рахунок по заробітній платні, що є єдиним джерелом існування. Статтею 52 Закону України «Про виконавче провадження» N1404-VIII встановлено заборону для виконавця для накладення арешту на кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. З огляду на наведене, просить скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Теличко Віктора Анатолійовича від 16.11.2021 року ВП № 67522035 про арешт коштів боржника.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями , справу № 160/153/22 передано до розгляду судді Рябчук О.С.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.01.2022 р. справу прийнято до провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні).
Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.01.2022 р. та матеріали позовної заяви надіслано відповідачу 10.01.2022 року засобами електронного зв`язку .
На момент розгляду справи відзиву на позов відповідачем не надано.
Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частинами першою, другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У відповідності до положень ч.6 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно до ч.5, ч.8 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути адміністративну справу за наявними матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Не погоджуючись з винесеною постановою про накладення арешту на кошти та вважаючи її протиправною, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2020 №1404-VІІІ, в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних відносин (далі - Закон №1404-VІІІ).
Згідно статті 1 Закону №1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
За змістом пункту 3 частини першої статті 3 Закону №1404-VІІІ відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів - виконавчих написів нотаріусів.
У частині першій статті 5 Закону №1404-VІІІ зазначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт 1 частини другої статті 18 Закону №1404-VIII).
У силу пункту 7 частини третьої статті 18 Закону №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.
Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом (частина четверта статті 18 Закону №1404-VIII).
Статтею 48 Закону №1404-VIII встановлено порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника.
Так, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову (частина перша).
Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.
Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом (частина друга).
На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту (частина четверта).
Відповідно до частини першої - четвертої статті 56 Закону №1404-VIII арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.
Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.
Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Згідно з частиною другою статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Спір у цій справі стосується правомірності постанови державного виконавця щодо арешту коштів боржника, якою накладено арешт на кошти на рахунку позивача, на який, за його відомостями, здійснюється нарахування виключно його заробітної плати, яка перераховується філією «Вільногірський ГМК» Акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія». Також на підтвердження факту перерахування на арештований рахунок у банку виключно заробітної платні позивачем надано до матеріалів справи виписку з карткового рахунку ПАТ КБ «Приватбанк».

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Для забезпечення реального виконання рішення виконавець може накладати арешт, зокрема, на відкриті банківські рахунки боржника.

Стаття 48 Закону №1404-VIII встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

За обставин цього спору приватним виконавцем накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення 28 817,5грн.

При цьому, виконавець визначив банківським установам порядок виконання зазначеної постанови, із застереженням щодо неможливості накладення арешту на рахунки та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

На час виникнення спірних відносин - прийняття спірної постанови від 16.11.2021 про арешт коштів боржника, приватний виконавець діяв відповідно до вимог Закону №1404-VIII, стаття 48 якого встановлює право накладення арешту на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах.

На виконання постанови приватного виконавця від 16.11.2021 Акціонерним Товариством Комерційний банк «Приватбанк» накладено арешт на кошти, що містяться на рахунку № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), відкритому в Акціонерному Товариству Комерційний банк «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_1 .

Відповідно до абзацу другого частини другої статті 59 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктами 10, 15 частини першої статті 34 цього Закону.

Таким чином, підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є, зокрема, отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

У спірних відносинах банк не повідомив приватного виконавця про те, що накладення арешту на кошти, розміщені на рахунку № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), відкритому в Акціонерному Товариству Комерційний банк «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_1 , заборонено в силу закону.

Документальне підтвердження того, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом відповідачу не надано.

Правовий висновок щодо правомірності накладення арешту на кошти боржника в частині арешту банківською установою рахунку для виплати заробітної плати фізичній особі викладені у постанові Верховного Суду від 10.06.2021 у справі №520/4794/2020 та враховуються судом на підставі частини п`ятої статті 242 КАС України.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 10.09.2020 у справі №340/3042/19 зазначив, що враховуючи обмеження в накладенні арешту, передбачені Законом №1404-VIII, та враховуючи наявність спеціальної процедури для звернення стягнення на пенсійні виплати, соціальну допомогу виконавець, перед накладенням арешту на банківські рахунки, зобов`язаний пересвідчитись у відсутності спеціального режиму їх використання або відсутності заборон щодо арешту коштів, що перебувають на цьому рахунку. Виокремлення таких рахунків належить до повноважень саме виконавчої служби. Без здійснення такої перевірки виконавець може своїми діями позбавити боржника права на соціальний захист, порушивши тим самим принцип співмірності заходів примусового виконання рішень, передбачений статтею 2 Закону №1404-VIII.

У спірних відносинах у цій справі накладення приватним виконавцем арешту на всі без винятку кошти боржника ОСОБА_1 призвело до арешту коштів позивача на рахунку № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), відкритому в Акціонерному Товаристві Комерційний банк «Приватбанк» (які відповідно до банківської виписки виплачуються ОСОБА_1 , а.с. 9-10). Як наслідок, накладення арешту на такі кошти, на переконання суду, не є співмірним заходом примусового виконання вимог виконавчого документа, адже призводить до позбавлення позивача засобів до існування.

Відповідно до положень статті 59 Закону №1404-VIII у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

За викладених обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправною та скасування постанови приватного виконавця від 16.11.2021 про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні ВП №67522035 в частині накладення арешту на грошові кошти у вигляді заробітної плати, що містяться на рахунку № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), відкритому в Акціонерному товаристві Комерційний банк «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_1 .

Обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за доцільне зобов`язати приватного виконавця зняти у межах виконавчого провадження ВП №67522035 арешт з грошових коштів (заробітна плата), що містяться на рахунку № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), відкритому в Акціонерному товаристві Комерційний банк «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_1 , та здійснити повідомлення Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» про зняття вказаного арешту з грошових коштів.

Зважаючи на встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи наведені норми законодавства, якими урегульовано спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судовий збір у розмірі 908,00грн. підлягає стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Теличко Віктора Анатолійовича, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Теличко Віктора Анатолійовича від 16.11.2021 року ВП № 67522035 про арешт коштів боржника, в частині арешту банківського карткового рахунку, відкритого в акціонерному товаристві КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) на ім`я ОСОБА_1 .

Зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Теличко Віктора Анатолійовича зняти у межах виконавчого провадження ВП №67522035 арешт з грошових коштів (заробітна плата), що містяться на рахунку № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), відкритому в Акціонерному товаристві Комерційний банк «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_1 , та здійснити повідомлення Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про зняття вказаного арешту з грошових коштів.

Стягнути з приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Теличка Віктора Анатолійовича( 49083, м. Дніпро, пр.-т Слобожанський, буд. 29) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 /, РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 908,00грн. (дев`ятсот всім гривень 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Рябчук