Справа № 415/9055/21
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2022-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2022 року справа №415/9055/21

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів: Блохіна А.А., Гайдара А.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , як представника VU THANH LAM на рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 02 грудня 2021 р. у справі № 415/9055/21 (головуючий І інстанції Калмикова Ю.О.) за позовом Луганського прикордонного загону імені Героя України полковника Євгенія Пікуса до VU THANH LAM про затримання іноземця з метою ідентифікації,-

ВСТАНОВИВ:

Луганський прикордонний загін імені Героя України полковника Євгенія Пікуса звернувся до Лисичанського міського суду Луганської області з позовом до VU THANH LAM про затримання з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, терміном на шість місяців з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України ДМС України.

Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 02 грудня 2021 року позов задоволено, а саме судом прийнято рішення про затримання громадянки Соціалістичної Республіки В`єнам VU THANH LAM, документ, що посвідчує особу відсутній, з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, терміном на шість місяців з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України ДМС України. Відповідно до вимог п. 3 ч. 2 статті 371 КАС України допущено негайне виконання рішення суду.

Представник відповідача, не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю. Апелянт зазначає, що будь-які документи, що посвідчують особу відповідача чи підтверджують його громадянську належність до певної країни відсутні, так само як і докази того, що відповідач є громадянином В`єтнаму. За таких умов, виключається можливість застосування до спірних правовідносин положень Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки В`єтнам про реадмісію громадян обох держав. Аналогічна позиція щодо реадмісії громадян В`єтнаму викладена у Постанові Верховного Суду від 07 лютого 2019 року у справі №308/8109/17 та Постанові Верховного Суду від 19 липня 2019 року у справі №522/23102/17.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

Згідно з протоколом про адміністративне затримання від 19.11.2021, складеного іпс 2 категорії ВПС «Білалуцьк» штаб-сержантом ОСОБА_2 громадянка Соціалістичної Республіки В`єтнам VU THANH LAM була затримана о 21 годині 15 хвилин 19.11.2021 на термін до трьох діб з метою з`ясування обставин правопорушення, складення протоколу про адміністративне правопорушення у зв`язку з вчиненням правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, а саме: 19.11.2021 року о 21.15 годині в районі іпт 742 на відстані 1000 м від ДКУ була затримана громадянка Соціалістичної Республіки В`єтнам VU THANH LAM в групі осіб, по напрямку Верїня Серебрянка РФ - Соснівка Укр., яка перетнула кордон з РФ на територію України поза ППР. Українською мовою громадянка VU THANH LAM не володіє, послуги перекладача потребує.

Згідно з поясненнями громадянки Соціалістичної Республіки В`єтнам VU THANH LAM, які перекладені представником посольства Хау Нгуєном, у жовтні 2021 року зв`язалась із знайомими з В`єтнаму, які теж працювали на території РФ, але в інших містах та запропонували їй спробувати незаконним шляхом виїхати з РФ транзитом через Україну потрапити до Англії з подальшим працевлаштуванням. 18.11.2021 на таксі привезли до кордону з Україною. Всі документи знаходяться в особи, яка здійснювала допомогу незаконного переміщення через кордон з РФ до України. З даною особою раніше не знайома.

Згідно з листом №21/16281 від 21.11.2021, 3 прикордонний загін імені Героя України полковника Євгенія Пікуса Державної прикордонної служби України направив до Посольства Соціалістичної Республіки В`єтнам в Україні повідомлення про затримання 4 осіб, без документів, що посвічують особу, які представились громадянами Соціалістичної Республіки В`єтнам. Просять ідентифікувати осіб та оформити їм проїзні документи. У затриманих осіб відсутні будь-які кошти, тому просять звільнити їх від сплати консульського збору за оформлення проїзного документу.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з наявності фактів порушення відповідачем законодавства України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, незаконного перебування на території України, не виконання відповідачем рішення про примусове повернення у зв`язку з відсутністю документів для перетинання державного кордону, які визначені ст. 15 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», а також не бажання залишати територію України,

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до вимог частини 3 статті 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Згідно з абз. 2 ч. 2 зі ст.13 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" вільний вибір місця проживання обмежується щодо іноземців та осіб без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України.

Відповідно до ч.4 ст.30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Згідно з частинами 1, 2 статті 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; 2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Заходи, визначені цією статтею, також застосовуються адміністративним судом, визначеним частиною першою цієї статті, за позовом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальних органів чи підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України до іноземців та осіб без громадянства, які до прийняття рішення за заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства вчинили порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, до завершення процедури розгляду цієї заяви.

Відповідно до частин 11-13 статті 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є: 1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації; 2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Законом України «Про ратифікацію Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки В`єтнам про реадмісію громадян обох держав» від 03.09.2008 року, відповідач підлягає реадмісії відповідно до Угоди, разом з тим, також Угодою між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки В`єтнам про реадмісію громадян обох держав, ратифікованою Законом України від 3 вересня 2008 року №359-VI, а саме ст. 2 передбачено що, «кожна Договірна Сторона, відповідно до пункту 1 статті 1, здійснює реадмісію осіб, які підлягають реадмісії та які, відповідно до результатів перевірки, відповідають таким вимогам: мають громадянство держави запитуваної Договірної Сторони, одночасно-не маючи громадянства держави запитуючої Договірної Сторони чи будь-якої іншої держави; будь-коли до їхнього в`їзду на територію держави запитуючої Договірної Сторони мали законне постійне місце проживання на території держави запитуваної сторони та не мають постійного місця проживання в третій країні; підлягають чинному наказу про депортацію згідно із національним законодавством держави запитуючої Договірної Сторони.

З наведеного вбачається, що Україна здійснює реадмісії осіб, зокрема громадян Соціалістичної Республіки В`єтнам, які підлягають чинного наказу про депортацію (примусове видворення) згідно із національним законодавством.

Інструкцією про порядок реалізації компетентними та уповноваженими органами України міжнародних угод про реадмісію осіб, затвердженої наказом МВС України від 16 лютого 2015 року №158, визначено підстави та порядок реалізації компетентними та уповноваженими органами України положень про реадмісію (приймання-передавання) громадян обох держав, а також порядок їх взаємодії під час здійснення реадмісійних процедур.

Відповідно до положень вказаної інструкції, проведення заходів реадмісії з будь-якою договірною стороною передбачає ряд організаційних заходів, які включають процедуру ідентифікації особи, обмін інформацією між сторонами, та сам процес передачі особи від одного компетентного органу до другого компетентного органу.

Розділом VІ Інструкції про примусове повернення та примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої наказом МВС України, Адміністрації ДПС України, СБУ від 23 квітня 2012 року №353/271/150, визначено порядок дій з ідентифікації та документування іноземців.

Згідно з пунктом 1 Розділу VІ зазначеної Інструкції передбачено, що якщо іноземець не має документів, що посвідчують особу, орган ДМС, орган охорони державного кордону України або орган СБУ вживають заходів щодо його ідентифікації та документування. З цією метою, до дипломатичних представництв або консульських установ держави походження іноземця надсилаються відповідні запити, до яких долучаються кольорові фотокартки на кожну особу, заповнені анкети визначеного консульською установою зразка та інші відомості про іноземця, які дають змогу встановити особу та підтвердити громадянство.

Таким чином, громадяни, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають реадмісії, що в свою чергу виключає можливість застосування до них процедури примусового видворення, а відповідно й затримання з метою поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні для ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.

Проте у разі відсутності доказів того, що відповідач є громадянином Вєтнаму, виключається можливість застосування до спірних правовідносин положень Угоди.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 7 лютого 2019 року у справі №308/8109/17 .

Надаючи оцінку наведеним в апеляційній скарзі доводам, суд зазначає, що останні не спростовують факту незаконного перетинання державного кордону із України в РФ, поза пунктами пропуску через державний кордон України, ні факту відсутності документів, що посвідчують особу та надають право на виїзд з території України.

Колегія суддів враховує, що позивачем вжито достатні та адекватні заходи для забезпечення ідентифікації та документування відповідача шляхом надіслання відповідних запитів, зокрема в ході проведення позивачем ідентифікаційних заходів стосовно відповідача здійснено запит до посольства Соціалістичної Республіки В`єтнам в Україні. В свою чергу матеріали справи відповідей на вищевказані запити не містять.

Матеріали справи свідчать, що після прибуття на територію України, під час перевірочних заходів відповідач надав про себе анкетні дані, назвавшись громадянином В`єтнаму. Зазначене також підтверджується актом, за яким під час огляду вилученого мобільного терміналу було виявлено фотографію документа Республіки В`єтнам на ім`я відповідача.

Суд зазначає, що відповідач мав час та можливість для того, щоб в установленому законом порядку звернутися із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Докази того, що в країні походження відповідач піддавався переслідуванням за політичні чи релігійні переконання, расові або етнічні ознаки в матеріалах справи відсутні.

Щодо доводів скаржника про недотримання позивачем процедури ідентифікації іноземця під час затримання, суд зазначає, що жодних належних та достатніх доказів в їх підтвердження апелянтом не надано. До того ж, матеріалами справи засвідчується факт вчинення позивачем всіх належних заходів для встановлення та ідентифікації особи відповідача, яка надала про себе відповідну інформацію щодо громадянства В`єтнаму, правильність яких було підтверджено представником посольства Вєтнаму в режимі он-лайн конференції та перекладачем.

З огляду на встановлені судом обставини справи та враховуючи те, що відповідач, як особа, яка вчинила порушення законодавства України про правовий статус іноземців не має законних підстав для перебування на території України, свого становища в Україні не легалізував, суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Водночас, суд апеляційної інстанції враховує те, що вимоги позивача не порушують максимального строку затримання іноземців та осіб без громадянства, встановленого частиною четвертою статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та частиною одинадцятою статті 289 КАС України.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому при таких обставинах апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись статями 271, 272, 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , як представника VU THANH LAM - залишити без задоволення.

Рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 02 грудня 2021 р. у справі № 415/9055/21 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду.

Повне судове рішення проголошено та підписано 03 лютого 2022 року

Суддя-доповідач Е.Г. Казначеєв

Судді А.А. Блохін

А.В. Гайдар