Справа № 520/7041/19
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2022-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2022 р.Справа № 520/7041/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бартош Н.С.,

Суддів: Григорова А.М. , Подобайло З.Г. ,

за участю секретаря судового засідання Дуднєва М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду (головуючий І інстанції Бадюков Ю.В.) від 10.03.2021 року (повний текст рішення складено 16.03.21 року) по справі №520/7041/19

за позовом ОСОБА_1

до Слобожанської митниці Держмитслужби

про скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом Слобожанської митниці Держмитслужби, в якому просила скасувати рішення інспектора Харківської митниці ДФС Кельгіна А.В. про коригування митної вартості товарів № UA807000/2019/001886/2 від 27.03.2019 року.

В обґрунтування позову вказує, що спірне рішення про коригування митної вартості товарів є незаконним та необґрунтованими, оскільки позивачем надано всі підтверджуючі вартість ввезеного на митну територію України автомобіля документи, в тому числі висновок експертного авто-товарознавчого дослідження щодо вартості автомобіля.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 09.10.2019 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 12.03.2020 року, в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 29.09.2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.10.2019 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 12.03.2020 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Скасовуючи рішення суду апеляційної інстанції та направляючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції, Верховний Суд виходив з того, що ані судом першої інстанції, в порушення принципу офіційного з`ясування обставин у справі, ані судом апеляційної інстанції не надано оцінки доводам позивача про невідповідність оскаржуваного рішення вимогам митного законодавства та не з`ясовано обставини справи, що мають значення для правильного її вирішення. Зокрема, суди не перевірили джерела інформації, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості товару за резервним методом, обґрунтованість числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування, а також можливість застосування останнього другорядного методу визначення митної вартості товару.

За наслідками нового судового розгляду рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10.03.2021 року у задоволенні позовної заяви відмовлено.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Вказує, що відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про правомірність оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів.

Відповідач надав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити в її задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Сторони про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

У судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив відмовити в її задоволенні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що згідно KVITTENS (Invoce) позивач придбав у компанії GARS BIL АВ автомобіль марки Mercedes-Benz, модель В 200 NaturalGas, рік виготовлення 2014 VIN НОМЕР_1 , V-1991 куб.см.

08 березня 2019 року вказаний автомобіль було ввезено позивачем на територію України.

21 березня 2019 року уповноважена позивачем особа на декларування транспортного засобу ОСОБА_2 до митного поста «Харків - автомобільний» подав до митного оформлення в митному режимі «імпорт» електронну митну декларацію (далі - ЕМД) ІМ40ДЕ №UA807190/2019/008886 на товар: «Легковий автомобіль для перевезення людей та для використання по дорогах загального користування з двигуном внутрішнього згоряння з іскровим запалюванням та кривошипно-шатунним механізмом (бензиновим), був у використанні: марка - Mercedes-Benz, модель В 200 - 1 шт. VIN НОМЕР_1 , V-1991 куб.см., потужність 115 кW, тип двигуна-бензин/метан. Номер двигуна немає даних. Екологічний клас - ЄВРО 6, Кузов універсал, календарний рік виготовлення 2014, загальна кількість місць (включаючи місце водія) - 5, колісна формула - 4x2, колір - чорний. Виробник: Daimler AG. Країна виробництва: DЕ.

В ЕМД митна вартість транспортного засобу визначена за основним методом та заявлена митна вартість автомобіля в розмірі 50000,00 SЕК, що на дату подання ЕМД еквівалентно 4793,40 Євро.

Для підтвердження заявленої митної вартості ТЗ позивача особою, уповноваженою позивачем на декларування товарів, були надані наступні документи, зазначені в графі 44 вказаної ЕМД: рахунок-фактура (інвойс) б/н від 30 січня 2019 року; акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UA205010/2019/216242 від 8 березня 2019 року; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 20 вересня 2017 року; висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 5667 від 18 березня 2019 року; договір про надання послуг митного брокера №3147 від 07березня 2019 року; довіреність № 7482 від 27 грудня 2018 року; квитанції №0.0..1 від 07 березня 2019 року, №0.0..1 від 21 березня 2019 року щодо передоплати за митне оформлення ТЗ позивача; копія митної декларації країни відправлення MRN 19LTKC0100EK039D50 від 12 лютого 2019 року; паспортний документ фізичної особи EН617434, виданий 27 грудня 2007 року. Вказані обставини не заперечуються сторонами.

За поданою ЕМД було сформовано перелік митних формальностей, який формується в автоматичному режимі програмно-інформаційним комплексом ЄАІС:

103-1 - перевірка поданих товаросупровідних та товаротранспортних документів (в тому числі наданих на вимогу митного органу) та/або відомостей про них на предмет розбіжностей у відомостях, що зазначені у цих документах, митній декларації чи документах, що її заміщують, їх електронних копіях, розміщених в ЄАІС Держмитслужби;

105-2 контроль правильності визначення митної вартості товарів;

106-2 витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів;

210-1 проведення митного огляду транспортного засобу;

911-1 забезпечення ідентифікації товарів та/або транспортних засобів шляхом здійснення цифрової фотозйомки.

Посадовою особою митного поста «Харків-автомобільний», у зв`язку із спрацюванням ризиків АСАУР, 21березня 2019 року був направлений запит № 1917 щодо вирішення складного випадку визначення митної вартості товарів до спеціалізованого підрозділу - відділу контролю митної вартості управління адміністрування митних платежів Харківської митниці ДФС.

За результатами перевірки документів, поданих декларантом до митного оформлення було встановлено, що разом з ЕМД №UA807190/2019/008886 від 21 березня 2019 року не надано до митниці банківського або іншого платіжного документу, що стосується ТЗ позивача, єдиним документом на підтвердження заявленої митної вартості транспортного засобу, заявленого до митного оформлення, є KVITTENS (інвойс) б/н від 30 січня 2019 року.

Посадовою особою відповідача було встановлено, що вартість ТЗ позивача у розмірі 4793,40 Євро, яка визначена на підставі рахунку-фактури б/н від 30 січня 2019 року, не включає в себе витрати на транспортування ТЗ до місця ввезення на митну територію України та не надано документів, що містять відомості про розмір витрат на транспортування ТЗ позивача до місця ввезення на митну територію України.

Крім того, наданий до митного оформлення позивачем інвойс з вказаною вартістю 50000 SEK, не містить інформації про комерційні умови продажу товару та спосіб розрахунку за товар.

Оскільки місцем вчинення угоди купівлі-продажу транспортного засобу Mercedes-Benz ідентифікаційний номер VIN НОМЕР_1 , була Швеція та подальше транспортування придбаного товару до місця ввезення на митну територію України здійснювалось за рахунок покупця, зазначена декларантом митна вартість транспортного засобу повинна містити обов`язкову складову витрати на транспортування оцінюваних товарів.

За результатами відпрацювання запиту та проведеного аналізу документів, наданих декларантом під час митного оформлення, посадовою особою відповідача було встановлено, що вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У зв`язку з виникненням у посадової особи митниці сумніву у правильності визначення митної вартості ТЗ позивача, заявленої у ЕМД №UA807190/2019/008886 від 21 березня 2019 року, на адресу декларанта було направлено електронне повідомлення про необхідність надання додаткових документів: 1) платіжні документи, банківські документи щодо здійснення оплати; 2) каталоги, специфікації, прейскуранти, інформація аукціону, сайтів, пропозиції; 3) копію митної декларації країни відправлення; 4) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

Декларантом було надано відповідачу висновок експертного автотоварознавчого дослідження №5667 від 18 березня 2019 року, відповідно до якого, вартість зазначеного автомобіля визначена експертом в сумі 133886,72 грн.

За результатами порівняння рівня заявленої митної вартості товару з рівнем митної вартості ідентичних та подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, відповідач встановив: за фактами митних оформлень подібних товарів у цінової базі ЄАІС ДФС, найбільш наближений за характеристиками транспортний засіб, оформлений за МД від 14 лютого 2019 року №206010/2019/406129 12996,84 Євро.

Посадовою особою відповідача проведено процедуру консультації між митницею та декларантом з метою обміну наявною інформацією та обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості товарів, та було доведено рівень митної вартості, який є в наявності у митного органу, а саме: 12996,84 Євро.

27 березня 2017 року Харківською митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості № UА807000/2019/001886/2, згідно з яким митна вартість визначена в сумі 135570,10 SEK. У графі 33 цього рішення, в якості причин, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору, зазначено: невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості, в зв`язку з тим, що використані декларантом відомості не підтверджені в повній мірі документально, а також подані документи місять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена, а також в зв`язку з ненадання декларантом витребуваних додаткових документів та вимогою декларанта видати рішення про коригування заявленої митної вартості; не надана декларантом інформація щодо угод на ідентичні товари; не надана декларантом інформація щодо угод на подібні товари; не надана декларантом інформація щодо ідентичних чи подібних товарів, які продаються на митній території України у незмінному стані; відсутні дані щодо витрат на виплату комісійних винагород, звичайних надбавок на прибуток та загальних витрат у зв`язку з продажом на митній території України; відсутні дані щодо витрат понесених в Україні на навантаження, вивантаження, транспортування, страхування; не надана декларантом інформація та документи, які мали вплив на процес формування ціни товару: на матеріал та витрат, понесених виробником в зв`язку з виробництвом товарів; витрат на завантаження, вивантаження, страхування, транспортування до місця перетинання митного кордону України; прибутку, що одержує експортер у результаті поставки в Україну.Джерелом інформації для даного Рішення є наявна у митному орані цінова інформація, наявна в АСМО Інспектор про митні оформлення ідентичних і подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, МД від 14 лютого 2019 року №206010/2019/406129. Коригування митної вартості здійснено за другорядним методом (резервним методом) у відповідності до статті 64 Митного кодексу України. Розрахунок митної вартості складає 12996,84 EUR/135570,10 SEK.

27 березня 2017 року головний державний інспектор Харківської митниці ДФС склав картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA807190/2019/01420.

Не погодившись із правомірністю рішення про коригування митної вартості, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем під час митного оформлення не було подано жодного документа про оплату придбаного автомобіля, які на виконання п.4 ч.2 ст.53 Митного Кодексу України (далі МК України) вона зобов`язана була подати, а зазначена обставина є підставою для вимагання митним органом додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, та не надання документів про оплату в подальшому, зумовило неможливість застосування основного методу визначення митної вартості та виникнення у відповідача права на коригування митної вартості другорядних методів і на відмову у прийнятті поданої митної декларації. Також, суд зазначив, що обраний для порівняння транспортний засіб повністю співпадає з оцінюваним транспортним засобом за такими критеріями, як виробник, модельний ряд, комплектність, тип кузова, тип двигуна, конструкція привода, розміщення руля, місце збірки тощо.

Перевіряючи рішення суду першої інстанції з урахуванням висновків і мотивів Верховного Суду по даній справі, колегія суддів дійшла висновку про наступне.

Відносини, з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів, регулюються положеннями Митного кодексу України, а також положеннями Податкового кодексу України та інших законів України з питань оподаткування.

Відповідно ч. 1 ст. 246 МК України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

В силу приписів ст. 318 МК України, митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 248 МК України, митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи (ч. 1 ст. 257 МК України).

В свою чергу, відповідно до положень ст. 49 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч. 1 ст. 51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною першою статті 52 МК України визначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (ч. 2 ст. 52 МК України).

Згідно із вимогами ч.ч. 4,5 ст. 58 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

У відповідності до положень частин 1 та 2 статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 5 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

З аналізу вказаних положень Кодексу вбачається, що законодавцем передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Крім того, у відповідності до вимог ч. 5 ст. 53 МК України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

В свою чергу, згідно із ч. 3 ст. 53 МК України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до вимог ч.ч.1-3 ст. 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.ч. 1-3 ст. 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Згідно ч.ч. 4-6 ст. 54 МК України, митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний: 1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування; 4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Виходячи із системного аналізу вищезазначених правових норм, колегія суддів дійшла висновку, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості митний орган зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 МК України.

Єдиними підставами, які надають контролюючому органу право відійти від встановлених обмежень, які пов`язані із перевіркою основного переліку документів що підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи, є лише наявність передбачених законодавцем обставин, а саме, у випадку якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Окрім того, відповідно до положень п. 3.16, 3.17 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур встановлено стандартне правило, що на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства. У випадках, коли окремі підтверджуючі документи не можуть бути представлені разом з декларацією на товари з причин, які визнані митною службою обґрунтованими, вона дозволяє подачу таких документів протягом визначеного періоду часу.

Разом з тим, витребовувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

При цьому в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування митний орган поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (пункт 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598).

Отже, з системного аналізу наведених норм права випливає, що у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених частиною другою статті 55 МК України, має також містити докладну інформацію та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Вказана позиція узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 05.02.2019 року по справі №810/5436/15.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як встановлено під час розгляду справи, виникнення сумніву у повноті та достовірності відомостей про митну вартість товару відповідач, серед іншого, обґрунтувавтим, що позивач до митного оформлення не надав банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, а в інвойсі від 30 січня 2019 року автомобіля марки Mercedes-Bens, модель В 200 NaturalGas, рік виготовлення 2014 VIN НОМЕР_1 , V-1991 куб.см. відсутні посилання на форму та спосіб розрахунку за отриманий автомобіль здійснений між учасниками угоди.

Відтак, вказані обставини свідчать про наявність у митного органу обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, які стали підставою для витребування додаткових документів.

За положеннями частини першої стаття 64 МК України, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях (частина друга стаття 64 МК України).

Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі: 1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України; 2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей; 3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера; 4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу; 5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн; 6) мінімальної митної вартості; 7) довільної чи фіктивної вартості (частина третя статті 64 МК України).

Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 54 МК України, митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний, зокрема, надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування.

У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 54 МК України).

Частиною другою стаття 55 МК України встановлено, що прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Так, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію, яка використовувалася митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Відповідач вказував, що у зв`язку зі спрацюванням системи АСАУР Харківською митницею ДФС визначено митну вартість за резервним методом через неможливість застосування другого та третього методів визначення митної вартості, шляхом порівняння рівня заявленої митної вартості автомобіля з рівнем митної вартості подібного (аналогічних) автомобіля, митне оформлення якого вже здійснено, тобто з використанням ЄАС, яка містить відповідну інформацію.

Так, згідно критеріїв пошуку, єдиною автоматизованою інформаційною системою ДФС сформовано рівень цін по ЦБД, згідно якого найбільш наближеним за технічними характеристиками до транспортного засобу позивача є бувший у використанні автомобіль легковий марки Mercedes-Benz, 2014 року випуску, оформлений за митною декларацією UA206010/2019/406129 від 14.02.2019 року.

Згідно цієї декларації, автомобіль, взятий для порівняння відповідачем відповідає наступним характеристикам: автомобіль легковий, бувший у використанні, марка Mercedes-Benz, модель B 200 NaturalGas, код товару 87032390, країна відправлення Швеція, рік випуску 2014, модельний рік 2014, тип двигуна бензин/конвертований для роботи на газі, об`єм циліндрів двигуна 1991 м3, колісна формула 4 х 2, потужність 115kw, загальна кількість місць для сидіння, включаючи місце водія 5. Також, згідно копії акта про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної покладі, багажу та додаткового аркушу до Акту про проведення митного огляду товарів від 09.02.2019 року № UA20903/2019/11287, легковий марки Mercedes-Benz, 2014 року випуску, оформлений за митною декларацією UA206010/2019/406129 від 14.02.2019 року, згідно показань одометра має пробіг 371215 тис. км. та має царапини ЛФП, забруднено обивку салону та сидінь (а.с. 119 т.3).

Автомобіль ОСОБА_1 має наступні характеристики: автомобіль легковий, бувший у використанні, марка Mercedes-Benz, модель B 200 NaturalGas, код товару 87032390, країна відправлення Швеція, рік випуску 2014, модельний рік 2014, тип двигуна бензин/метан, об`єм циліндрів двигуна 1991 м3, колісна формула 4 х 2, потужність 115kw, загальна кількість місць для сидіння, включаючи місце водія 5. Згідно копії акта про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної покладі, багажу та додаткового аркушу до Акту про проведення митного огляду товарів від 08.03.2019 р. № UA 205010/2019/216242, автомобіль позивача, згідно показань одометра має пробіг 384919 тис. км., та має пошкодження ЛФП (подряпини, сколи) пошкоджено передній та задній бампер, задні праві двері, права фара, лобове скло, обивка сидінь.

В зв`язку з чим, суд першої інстанції дійшов висновку, що обраний для порівняння транспортний засіб повністю співпадає з оцінюваним транспортним засобом за такими критеріями, як виробник, модельний ряд, комплектність, тип кузова, тип двигуна, конструкція привода, розміщення руля, місце збірки тощо, а факт ненадання позивачем під час митного оформлення жодного документа про оплату придбаного автомобіля, зумовило неможливість застосування основного методу визначення митної вартості та виникнення у відповідача права на коригування митної вартості другорядних методів і на відмову у прийнятті поданої митної декларації.

Натомість, Верховний Суду, скасовуючи рішення судів попередніх інстанції та направляючи справу на новий судовий розгляд, звернув увагу на те, що позивач впродовж розгляду справи наголошував на тому, що неодноразово звертався до митних органів ДФС з проханням надати інформацію щодо кількості оформлених транспортних засобів Mercedes-Benz, B 200 NaturalGas, рік випуску 2014, які було розмитнено у продовж 2017 2019 роки та щодо їх мінімальної та максимальної митної вартості. У кожному разі позивачу було відмовлено в отриманні такої інформації з посиланням на обмежений доступ до такої інформації.

Відповідно до скрину екрана з бази «Рівень цін по ЦБД» (а. с. 96, том 1) митницею знайдено 13 записів (автомобілів) за технічними характеристиками наближеними до транспортного засобу позивача, проте до матеріалів справи долучена лише перша сторінка, на якій міститься інформація по двом деклараціям, одна з яких використана митним органом при застосуванні резервного методу визначення митної вартості товару.

Верховний Суд вказав, що позивач як особа, щодо якої прийнято оскаржуване рішення, має право знати наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом. Не надання відповідачем такої інформації на запит позивача не позбавляє права суд з метою дотримання принципу офіційного з`ясування всіх обставин у справі вжити визначені законом заходи, зокрема виявити та витребувати докази з власної ініціативи. Суди попередніх інстанцій в порушення цього принципу прийняли позицію митного органу, інформацію щодо інших автомобілів у відповідача не витребували.

Під час нового розгляду справи, судом першої інстанції було витребувано Державної митної служби України та Слобожанської митниці Держмитслужби інформацію про мінімальну, середню зважену та максимальну митну вартість раніше оформлених автомобілів у митному режимі «ІМ 40» з особливістю переміщення «ZZ» товарами які класифікуються згідно з УКТЗЕД у товарній підкатегорії , шляхом контекстного пошуку у графі 31 МД (опис товару) даних, що відповідають МЕRСЕDЕS-ВЕNZ, модель В 200/В 200 NaturalGas, 2014 р. в., V= 1991 куб, см. за період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року, за період з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року, за період з 01.01.2019 року по 27.03.2019 року (на дату винесення рішення про коригування митної вартості), відповідно по рокам.

Листом від 15.12.2020 року Слобожанська митниця Держмитслужби повідомила, що згідно інформації, наявній в Єдиній автоматизованій інформаційній системі Держмитслужби, що забезпечує інформаційну підтримку та супроводження митної справи в Україні, мінімальна митна вартість автомобілів Mercedes-Benz модель В 200 NaturalGas, 2014 р.в., V= 1991 cm3, (код УКТ ЗЕД ), оформлених протягом запитуваного періоду становила 5974,58 EUR, максимальна - 14338,00 EUR (т. 3 а.с. 78)

Державна митна служба України листами від 18.11.2020 та 04.01.2021 року надала інформацію, що за даними електронних копій митних декларацій, які знаходяться у базі даних ЄАІС Держмитслужби, у 2017-2019 роках (станом на дату винесення рішення про коригування митної вартості № UA807000/2019/001886/2 від 27.03.2019) рівень митної вартості легкового автомобіля, що використовувався, марки Mercedes-Benz моделі В200, 2014 р.в., з об`ємом циліндрів двигуна 1991 см (інші транспортні засоби, що використовувались, тільки з поршневим двигуном внутрішнього згоряння з іскровим запалюванням та зворотно-поступальним рухом поршня з об`ємом циліндрів двигуна понад і 500 см3, але не більш як 2 200 cm2 та використовувались не більш як 5 років відповідно до товарної підкатегорії згідно з УКТЗЕД) становив: 2017 рік:мінімальний 5422$,максимальний 13576$; середньозважений - 9896 $; 2018 рік :мінімальний 4217$,максимальний-10144$,середньозважений 6837$;2019 рік:мінімальний 12270$,максимальний-14693$,середньозважений-13455 $ (т.3 а.с. 70-71, 121-122)

Листом від 19.01.2021 року Слобожанська митниця Держмитслужби повідомила, що контекстним пошуком по наявних в Слобожанській митниці Держмитслужби облікових базах даних за період з 01.01.2017 по 27.03.2019 було знайдено два факти митного оформлення ввезення у режимі «ІМ 40» автомобілів марки Mercedes-Benz, модель В 200/В 200 NaturalGas, V- 1991 куб. см., 2014 р.в., код згідно УКТ ЗЕД , за митною вартістю: за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 - 5207,69 EUR (автомобіль після ДТП); за період з 01.01.2018 по 31.12.2018 - митні оформлення відсутні; за період з 01.01.2019 по 27.03.2019 - 11796,91 EUR (т. 3 а.с. 128-129).

З метою дотримання принципу офіційного з`ясування всіх обставин у справі, враховуючи висновки і мотиви, з яких Верховним Судом було скасовано рішення судів першої та апеляційної інстанції, які згідно ч. 5 ст. 353 КАС України, є обов`язковими при новому розгляді справи, судом апеляційної інстанції було витребувано у відповідача повний витяг щодо рівня цін, які досліджувалися під час прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості з Центральної бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України.

На виконання вимог суду Слобожанською митницею ДФС було надано письмові пояснення, до яких було долучено інформацію з бази даних ЄАІС «Рівень цін по ЦБД», щодо всіх 13 записів (автомобілів) за період 03.10.2018 року по 21.03.2019 року (т. 4 а.с. 11-24)

Колегія суддів зазначає, що згідно наданою відповідачем інформацією, що мінімальна вартість транспортного засобу Mercedes-Benz В 200 2014 року випуску (13 записів) визначена на рівні 4600.11 EUR, а максимальна 14328.48 EUR. (т. 4 а.с. 16).

При цьому, мінімальна вартість транспортного засобу Mercedes-Benz В 200 NaturalGas 2014 року (5 записів) визначена на рівні 4600.11 EUR, а максимальна 12996,84 EUR (т. 4 а.с. 24).

Обґрунтовуючи висновки про те, що найбільш наближеним за технічними характеристиками до транспортного засобу позивача є бувший у використанні автомобіль легковий марки Mercedes-Benz, 2014 року випуску, оформлений за митною декларацією UA206010/2019/406129 від 14.02.2019 року, відповідач зазначив, що посадовою особою відділу контролю митної вартості Слобожанської митниці Держмитслужби було здійснено вибірку автомобілів за період 6 місяців до митного оформлення за критеріями «Слова в описі: «Mercedes 200 2014», «Режим: 40», « 100 найдешевших», в результаті якого отримано 13 записів.

Згідно ч. 1 ст. 60 МК України, у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннямистатей 58і59цього Кодексу, за митну вартість береться прийнята митним органом вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

З посиланням на ч. 1 ст. 60 МК України, наведену вибірку було звужено до тих транспортних засобів, час експорту яких є максимально наближеним до експорту оцінюваного автомобіля 2019 рік, за результатами чого було встановлено три транспортні засоби, що були ввезені на територію України у 2019 році (т. 4 а.с. 23).

Наступним кроком посадовою особою було проведено уточнення по кваліфікуючій та рідкісній для транспортних засобів європейського виробництва ознаці, як вбудоване газове обладнання («Слова в описі: «MERCEDES 200 2014 naturalgas»), за результатами такої вибірки встановлено, що в наявності один транспортний засіб з такою характеристикою, ввезений у 2019 році (МД №UA206010/2019/406129 від 14.02.2019).

Натомість, представник позивача під час апеляційного розгляду справи заперечував щодо вказаних доводів та зазначив, що згідно наданих відповідачем скринів екрана з бази «Рівень цін по ЦБД`за період з 03.10.2018 року по 21.03.2019 року, найбільш наближеним за технічними характеристиками до транспортного засобу позивача є автомобіль з VIN-кодом НОМЕР_3 , який оформлено за митною декларацією UA100210/2019/92892 від 20.02.2019 року, митна вартість якого визначена на рівні 5400,00 EUR.

Колегія суддів вважає обґрунтованими вказані твердження представника позивача, виходячи з наступного.

Згідно з п.6.1 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції та Фонду державного майна України від 24.11.2003р. № 142/5/2092, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.11.2003р. за № 1874, визначення типу, моделі, версії КТЗ, року його виготовлення, комплектності, укомплектованості, повної маси, робочого об`єму двигуна проводиться на основі даних виробника КТЗ. Визначальним при цьому є ідентифікаційний номер VIN.

Ідентифікаційний номер являє собою літерно-цифрове позначення, що складається із 17 знаків, умовно поділених на три частини.

При цьому, тип, модель КТЗ визначаються за міжнародним кодом виробника КТЗ, за описовою частиною VIN-коду (позиції з першої до дев`ятої) та за реєстраційними документами країни-виробника.

Перші три символи VIN-коду, як правило, визначають географічну зону, коди країни і виробника КТЗ.

Літерно-цифрові позначення в описовій частині VIN-коду (позиції з четвертої до дев`ятої) містять кодовані дані про тип автомобіля, його конструкцію, тип кузова, тип двигуна, конструкцію приводі, робочий об`єм двигуна тощо.

Сукупність знаків з першої до дев`ятої позиції VIN-коду визначає марку і модель КТЗ.

Колегія суддів зазначає, що згідно наданих відповідачем скринів екрана з бази «Рівень цін по ЦБД`за період з 03.10.2018 року по 21.03.2019 року вбачається, що VIN-коди лише п`яти транспортних засобів, на відміну від інших, мають відмінності виключно в останніх чотирьох цифрах VIN коду, тобто серійних номерах (т. 4 а.с. 17-22).

Зокрема,VIN-коди транспортного засобу позивача (код НОМЕР_1 ) та транспортних засобів оформлених за митними деклараціями №UA206010/2019/406129 від 14.02.2019 року (код WDD2428481J004233) та UA100210/2019/92892 від 20.02.2019 року (код WDD2428481J003559) відрізняються виключно серійним номером.

При цьому, транспортний засіб позивача та транспортних засобів оформлених за митними деклараціями №UA206010/2019/406129 від 14.02.2019 року та UA100210/2019/92892 від 20.02.2019 року мають однакову марку (Mercedes-Benz), рік випуску (2014 р.) та рік експорту (2019 р.).

Також, згідно наданою на адвокатський запит представника позивача відповіддю ТОВ «Автомобільний дом «Соллі-плюс» від 22.11.2021 року вих. №109, яке є уповноваженим дилером ПРАТ «Автокапітал» з продажу та обслуговування автомобілів Mercedes-Benz, вбачається, що автомобілі з VIN-кодами НОМЕР_4 та НОМЕР_3 мають однакову марку (Mercedes-Benz), модель (B200 NaturalGas) рік випуску (2014 р.), модельний рік (2013р.), повну масу (2050 кг.), робочий об`єм ДВС (1991см.куб.), тип двигуна (бензин/метан), потужність (115.00 КВт), колісну формулу (4х2), країну виробництва (Німеччина) та кількість місць (5).

Вказані обставини спростовують доводи відповідача, що єдиним на час митного оформлення транспортним засобом «Mercedes-Benz», модель В 200, 2014 р.в. з такою характеристикою, як вбудоване газове обладнання (NaturalGas) та був ввезений у 2019 році, є виключно автомобіль оформлений за МД №UA206010/2019/406129 від 14.02.2019 року (код WDD2428481J004233).

Колегія суддів зауважує, що час експорту транспортного засобу за МД UA100210/2019/92892 від 20.02.2019 року є більш наближенимдо оцінюваного товару, ніж за МД №UA206010/2019/406129 від 14.02.2019 року, а митна вартість його є меншою.

Так, митна вартість транспортного засобу за UA100210/2019/92892 від 20.02.2019 року складає 5400 EUR, в той час, як застосована митним органом (МД №UA206010/2019/406129 від 14.02.2019 року) вартість становить 12996,84 EUR.

Відповідач, посилаючись на положення ч. 1 ст. 60 МК України, не наводить підстав щодо незастосування положень ч. 7 вказаної статті Кодексу, згідно якої, у разі якщо для цілей застосування цього методу виявляється більш як одна вартість договору щодо подібних (аналогічних) товарів, для визначення митної вартості оцінюваних товарів використовується найменша така вартість.

На підставі викладеного, встановлені під час апеляційного розгляду справи обставини спростовують доводи митного органу, що єдиним найбільш наближеним за технічними характеристиками до транспортного засобу позивача є бувший у використанні автомобіль легковий марки Mercedes-Benz, 2014 року випуску (код НОМЕР_4 ), оформлений за митною декларацією UA206010/2019/406129 від 14.02.2019 року.

З огляду на зазначене, розрахована відповідачем митна вартість не є доведеною та обґрунтованою.

Колегія суддів зазначає, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Серед критеріїв /принципів/, які повинні застосовуватись суб`єктом владних повноважень при прийнятті ним рішень та вчиненні дій та якими керується адміністративний суд у разі оскарження таких рішень, дій, є, зокрема, критерій законності, відповідно до якого суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним, а рішення суб`єкта владних повноважень має прийматися обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення. У спорах про оскарження акту індивідуальної дії суб`єкта владних повноважень, який стосується прав та обов`язків особи, суд при вирішенні справи має надати повну та об`єктивну правову оцінку такому акту.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Відповідач, заперечуючи проти позову, в порушення вимог ч.2 ст. 77 КАС України, не надав жодних належних і допустимих доказів на підтвердження законності та обґрунтованості прийнятого рішення про коригування митної вартості товарів, що є предметом оскарження позивачем.

На підставі викладеного, враховуючи висновки і мотиви, з яких Верховним Судом скасовано рішення суду апеляційної інстанції та які згідно ч. 5 ст. 353 КАС України є обов`язковими при новому розгляді справи, колегія суддів дійшла висновку про недоведеність митним органом правомірності визначення митної вартості та як наслідок, обґрунтованості заявлених позовних вимог щодо скасування оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів.

Колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (№ 65518/01; пункт 89), Проніна проти України (№ 63566/00; пункт 23) та Серявін та інші проти України (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Згідност. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно дост. 317 КАС Українипідставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду підлягає скасуваннюіз прийняттям нового про задоволення позовних вимог.

Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.03.2021 року по справі №520/7041/19 скасувати.

Прийняти нове судове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Харківської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA807000/2019/001886/2 від 27.03.2019 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Слобожанської митниці Держмитслужби (вул.Короленка, 16-Б,Харків,61003, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_5 ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 6001,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Н.С. Бартош
Судді(підпис) (підпис) А.М. Григоров З.Г. Подобайло

Повний текст постанови складено 03.02.2022 року