Справа № 520/13550/21
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2022-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2022 р.Справа № 520/13550/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Григорова А.М.,

Суддів: Бершова Г.Є. , Подобайло З.Г. ,

за участю секретаря судового засідання Дуднєва М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.09.2021, головуючий суддя І інстанції: Спірідонов М.О., м. Харків, повний текст складено 27.09.21 року по справі № 520/13550/21

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту реєстрації Харківської міської ради в особі державного реєстратора Сендик-Полянської Ірини Михайлівни третя особа ОСОБА_2

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Департаменту реєстрації Харківської міської ради в особі державного реєстратора Сендик-Полянської Ірини Михайлівни, в якому просив суд першої інстанції:

- визнати дії державного реєстратора Сендик-Полянської Ірини Михайловни про відмову у державній реєстрації прав власності на квартиру АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 протиправними;

- зобов`язати Департамент реєстрації Харківської міської ради зареєструвати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , яке виникло в нього на підставі ст. 37 Закону України "Про іпотеку";

- стягнути з Департаменту реєстрації Харківської міської ради витрати на професійну правничу допомогу, розмір якої склав 15000 грн. 00 копійок.

В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що дії державного реєстратора Сендик-Полянської Ірини Михайловни про відмову у державній реєстрації прав власності на квартиру АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 є протиправними та такими, що порушують права позивача.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 27.07.2021 року залучено ОСОБА_2 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору до участі у справі №520/13550/21 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту реєстрації Харківської міської ради в особі державного реєстратора Сендик-Полянської Ірини Михайлівни про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.09.2021 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту реєстрації Харківської міської ради в особі державного реєстратора Сендик-Полянської Ірини Михайлівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено.

Позивач, ОСОБА_1 , не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив суд апеляційної інстанції скасувати судове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.09.2021 повністю і ухвалити нове судове рішення, задовольнивши його позовні вимоги повністю. Прохав стягнути з Департаменту реєстрації Харківської міської ради витрати на професійну правничу допомогу, розмір якої склав 15 000 грн. 00 коп.

В обґрунтування вимог скарги зазначає про те, що оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню через порушення норм матеріального права при його винесенні. Посилається на приписи ч.5 ст. 24 Закону № 1952-ІV ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відповідно до яких відмова у державній реєстрації прав з підстав, не передбачених частиною першою цієї статті, заборонена. Зазначає, що ст.37 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Вважає, що відсутні порушення ст.ст. 17, 18 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ "Про охорону дитинства, ст. 12 Закону України від 02 червня 2005 року № 2623-ІV "Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей" внаслідок проведення прилюдних торгів та продажу предмета іпотеки, оскільки за змістом вказаних вище правових норм дозвіл органу опіки та піклування на відчуження житлового приміщення, право користування яким мають неповнолітні, необхідний на момент укладення договору іпотеки. Зазначає, що спірна квартира була передана в іпотеку ще до народження зареєстрованої малолітньої ОСОБА_3 , а отже на час укладення іпотечного договору малолітня не мала права власності або права користування квартирою, що у свою чергу унеможливлює порушення її прав на житло. Вважає, що іпотекодавець, всупереч вимогам законодавства, зареєстрував в іпотечному майні малолітню дитину, не повідомив про це іпотекодержателя. Це свідчить про те, що іпотекодавець навмисно вчиняє дії для перешкоджання іпотекодержателю, ОСОБА_1 , задовольнити свої вимоги та реалізувати іпотечне майно згідно із застереженням в іпотечному договорі. Посилається на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 29.09.2020 по справі №757/13243/17, правову позицію Верховного Суду в складі Касаційного цивільного суду, викладену в постанові від від 27.11.2019 по справі №666/288/16-ц. Також, посилається на правову позицію Великої Палати Верховного Суду викладену в постанові від 08.06.2021 по справі №346/1305/19. Вважає, що в діях державних реєстраторів вбачається навмисне перешкоджання йому в реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Представником відповідача було подано відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаюсь на те, що скарга є безпідставною, необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції законним та таким, що винесено в межах норм матеріального та процесуального права, просив у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.09.2021 по справі №520/13550/21 залишити в силі.

Судом апеляційної інстанції на адресу позивача, яка зазначена останнім в позовній заяві та в апеляційній скарзі, направлялася судова повістка, проте до суду повернувся поштовий конверт, який містив відмітку відділення поштового зв`язку - "адресат відсутній за вказаною адресою".

Відповідно до ч.10 ст.126 КАС України у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

З урахуванням наведеної вище норми, позивач є учасником справи, який належним чином повідомлений про розгляд апеляційної скарги судом.

Відповідно до ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідач та третя особа про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені заздалегідь та належним чином.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ч.4 ст.229 КАС України.

Колегія суддів зазначає, що з огляду на приписи ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що 25.06.2014 року ОСОБА_2 уклала з ОСОБА_4 договір позики. Відповідно до умов позики ОСОБА_2 прийняла від позикодавця у власність 74400,00 гривень.

На підставі договору позики 25.06.2014 року, з метою своєчасного і належного виконання основного зобов`язання, ОСОБА_2 уклала з ОСОБА_4 договір іпотеки на квартиру АДРЕСА_1 .

08.07.2015 року ОСОБА_4 направив ОСОБА_2 повідомлення про намір укласти договір купівлі-продажу, згідно ст.38 Закону України «Про іпотеку» та на підставі іпотечного договору від 25.06.2014 року, укладеного між ними.

30.01.2018 року ОСОБА_4 уклав з ОСОБА_1 договір про відступлення права вимоги за договором позики від 25.06.2014 року.

01.02.2018 року ОСОБА_4 уклав з ОСОБА_1 договір відступлення права за договором іпотеки на квартиру АДРЕСА_1 .

06.02.2018р. ОСОБА_2 був відправлений цінний лист із повідомленням про укладення вищезазначених договір і дані нового кредитора і іпотекодержателя.

20.05.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Департаменту реєстрації Харківської міської ради із заявою про проведення державної реєстрації права власності на приватну квартиру АДРЕСА_1 із наданням пакету документів.

09.07.2021 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Сендик-Полянською Іриною Михайлівною було винесено рішення про відмову у державній реєстрації, через те, що у квартирі АДРЕСА_1 зареєстрована малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Окрім іншого встановлено, що 23.11.2015 року ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просив суд: 1. Визнати протиправними рішення державного виконавця Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про реєстрацію місця проживання/перебування фізичної особи - ОСОБА_3 , 2015 р.н. за адресою: АДРЕСА_2 ; 2. Зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області ухвалити рішення про скасування державної реєстрації місця проживання/перебування фізичної особи - ОСОБА_3 , 2015 р.н. за адресою: АДРЕСА_2 ; 3. Внести відповідний запис до "до карток реєстрації особи, адресних карток та паспортного документу шляхом внесення запису "скасовано" на штамп, що був внесений до цих документів з порушенням законодавства (штамп реєстрації місця проживання, або штамп реєстрації місця перебування, або штамп зняття з реєстрації місця проживання); 4. До реєстраційного обліку адресно - довідкового підрозділу надіслати змінені відомості про реєстрацію місця проживання/перебування особи або талон зняття з реєстрації місця проживання в Україні з відміткою "скасування попередніх відомостей".

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 29.12.2015 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, третя особа - ОСОБА_2 про скасування рішення було відмовлено. Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 04.02.2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення. Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 29.12.2015р. по справі № 820/11402/15 було змінено з підстав та мотивів відмови в задоволенні позову. В іншій частині постанову Харківського окружного адміністративного суду від 29.12.2015р. по справі №820/11402/15 залишено без змін.

Позивач, вважаючи, що дії державного реєстратора Сендик-Полянської Ірини Михайловни про відмову у державній реєстрації прав власності на квартиру АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 є протиправними, звернувся до суду.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості вимог позивача.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 1 липня 2004 року №1952-IV (далі по тексту - Закон № 1952-IV) регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав.

Згідно п.1 ч.1 ст.2 Закону №1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Однією з засад державної реєстрації прав є внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених Законом №1952-IV.

Так, як вбачається з матеріалів справи, 20.05.2021 до Департаменту реєстрації Харківської міської ради позивачем було подано заяву за реєстраційним № 45706250 про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Департаментом реєстрації Харківської міської ради в особі державного реєстратора Сендик-Полянської Ірини Михайлівни була розглянута заява №41820720.

Як на підставу виникнення права власності, позивачем до заяви подано іпотечний договір від 25.06.2014., реєстровий № 140 (предмет іпотеки - квартира за адресою: АДРЕСА_2 ).

Також, для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 заявником подано:

- договір про відступлення права вимоги №90 від 01.02.2018, посвідчений ПН ХМНО Піддубною Ю.В.;

- звіт про визнання ринкової вартості нерухомого майна - з належної оцінки квартири за адресою: АДРЕСА_2 ;

- заяву ОСОБА_1 від 23.03.2021;

- вимогу про усунення порушення від ОСОБА_4 (іпотекодержателя), яка направлена рекомендованим листом від 06.04.2015 року та згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення отримана (іпотекодавцем - позичальником) ОСОБА_2 від 23.04.2015;

- повідомлення ОСОБА_1 (іпотекодержателя) від 23.10.2020 про намір укласти договір купівлі-продажу, що направлено рекомендованим листом від 23.2020 року та згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення отримана (іпотекодавцем - позичальником) ОСОБА_2 від 20.11.2020;

- довідку від 23.03.2021 кредитора ОСОБА_1 .

Статтею 10 Закону №1952-IV визначені повноваження державного реєстратора.

Так, ч.3 ст.10 Закону №1952-IV визначено, що державний реєстратор: встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, а також відомості інших реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, держателем (розпорядником, володільцем, адміністратором) яких є державні органи, шляхом безпосереднього доступу до них чи у порядку інформаційної взаємодії з Державним реєстром прав, у тому числі відомості, що містять персональні дані особи.

Так, на виконання зазначених вище норм відповідачем - Департаментом реєстрації Харківської міської ради в особі державного реєстратора Сендик-Полянської Ірини Михайлівни, було проведено консолідовані пошуки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстрах до 2013 року, за результатами пошуків встановлено відкритий розділ №1 на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 .

Вказаний розділ містить запис про обтяження №36353563 від 28.04.2020. Підстава для державної реєстрації: рішення органу місцевого самоврядування про закріплення за дітьми права проживання, користування житловою площею № 198 від 01.04.2020, видавник: Харківська міська рада Харківської області. Вид обтяження: заборона на нерухоме майно. Відомості про суб`єктів обтяження: Обтяжувач - Служба у справах дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей ХМР. Опис предмета обтяження: право проживання, користування житловою площею за адресою: АДРЕСА_2 - закріплено за малолітньою ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно п. 14 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. №1127 (далі по тексту - Порядок №1127), який кореспондує зі ст.23 Закону №1952-IV передбачено, що у разі коли під час розгляду заяви встановлено наявність підстав, передбачених законом для зупинення розгляду заяви, державний реєстратор невідкладно приймає рішення щодо зупинення розгляду заяви.

Якщо заявник протягом 30 робочих днів з моменту отримання рішення щодо зупинення розгляду заяви виконав вимоги державного реєстратора, зазначені у відповідному рішенні, а також у разі коли державним реєстратором протягом 30 робочих днів з моменту прийняття відповідного рішення на запит отримано документи та/або інформацію, необхідні для державної реєстрації прав, розгляд заяви відновлюється на підставі рішення державного реєстратора щодо відновлення розгляду заяви.

У разі невиконання заявником зазначених у рішенні вимог або неотримання на запит документів та/або інформації, необхідних для державної реєстрації прав, у строк, встановлений в абзаці другому цього пункту, державний реєстратор приймає рішення щодо відмови в державній реєстрації прав.

Так, 26.05.2021 державним реєстратором було прийнято рішення №58368610 про зупинення розгляду заяви та запропоновано заявнику надати документи, передбачені п.61 вищевказаного Порядку.

Згідно зі ст.11 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» органи опіки та піклування забезпечують вирішення питань щодо:

- соціального захисту і захисту особистих, майнових, житлових прав та інтересів дітей;

- надання письмової згоди або заперечення на відчуження нерухомого майна (у тому числі житла) та іншого майна, власником якого є дитина.

Відповідно до ст.32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» встановлено, що за дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, а також особами з їх числа зберігається право на житло, в якому вони проживали з батьками, рідними до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сім`ї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Жилі приміщення, в яких проживали діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, до влаштування їх у сім`ї громадян України, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також щодо яких є рішення суду, не можуть бути відчужені без отримання згоди на таке від органів опіки та піклування, яка може надаватися лише в разі гарантування збереження права на житло таких дітей Діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, мають право проживати в дитячих будинках сімейного типу до повернення їм зазначеного житла або надання житла місцевими державними адміністраціями та органами місцевого самоврядування.

Приписами п.п. 1,3 ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей" визначено, що захист прав та інтересів дітей під час вчинення правочинів щодо житлових приміщень Держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна.

Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов`язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов`язання.

Приписами ч.3 ст.18 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено , що органи опіки та піклування зобов`язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.

Колегія суддів звертає увагу, що прийняття рішення про зупинення розгляду заяви дає можливість заявнику врегулювати обставини, що перешкоджають проведенню державної реєстрації прав.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 Закону №1952-IV не були усунені обставини, що були підставою для прийняття відповідачем рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав.

Приписами п.8 ч.1 ст.24 Закону №1952-IV передбачено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, коли після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав.

Приписами ч.2 ст.24 Закону №1952-IV передбачено, що за наявності підстав для відмови у державній реєстрації державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

З огляду на наведене вище, Департаментом реєстрації Харківської міської ради в особі державного реєстратора Сендик-Полянської Ірини Михайлівни, керуючись, зокрема п.8 ч.1 ст.24 Закону №1952-IV було прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №59195989 від 09.07.2021 року, яким було відмовлено у державній реєстрації права власності, форма власності: приватна квартира з реєстраційним номером 1, що розташований: АДРЕСА_2 за суб`єктом: ОСОБА_1 (а.с.23-24).

При цьому, колегія суддів наголошує, що зазначене вище рішення відповідача було мотивовано тим, що позивачем після завершення строку, передбаченого ч.3 ст.23 №1952-IV не були усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав власності.

При цьому, позивачем по справі не було надано належних доказів до суду першої та апеляційної інстанцій на спростовання зазначеного вище.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку щодо правомірності дій державного реєстратора ОСОБА_5 про відмову у державній реєстрації прав власності на квартиру АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 та відповідно відсутності правових підстав для зобов`язання Департамент реєстрації Харківської міської ради зареєструвати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , яке виникло в нього на підставі ст. 37 Закону України "Про іпотеку".

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що згода органу опіки та піклування потрібна лише при укладенні договору іпотеки на об`єкт нерухомого майна, а в даному випадку заборона на нерухоме майно накладена після укладення договору іпотеки, а отже таким чином не порушуються норми законодавства, якими врегульовані права малолітньої дитини, то колегія суддів вважає наведені доводи необґрунтованими, з огляду на наступне.

Так, право вимоги за іпотечним договором у позивача виникло на підставі договору про відступлення права вимоги.

Правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку (ст. 24 Закону України «Про іпотеку»).

Згідно зі ст. 34 Закону України «Про нотаріат» передбачені нотаріальні дії, які вчиняють нотаріуси, зокрема, посвідчують правочини (договори, заповіти, довіреності, вимоги про нотаріальне посвідчення правочину тощо.

Підпунктом 3.1 пункту 3 глави 1 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 передбачено, що у разі укладення правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) права, за якими підлягають державній реєстрації, у тому числі договорів щодо поділу, обміну житлового будинку, квартири за участю малолітніх осіб, а також осіб, над якими встановлено опіку або піклування, нотаріус перевіряє наявність дозволу органу опіки та піклування на укладення таких правочинів.

Підпунктом 1.8. пункту 1 глави 2 розділу II вказаного Порядку встановлено, що при посвідченні правочину щодо відчуження нерухомого майна відчужувач цього майна подає заяву про наявність/відсутність прав малолітніх та неповнолітніх дітей, недієздатних чи обмежено дієздатних осіб на користування цим майном. З метою перевірки "відсутності прав малолітніх та неповнолітніх дітей, недієздатних чи обмежено дієздатних осіб на користування відчужуваним нерухомим майном нотаріус має право додатково витребовувати від підприємств, установ і організацій відомості та документи, необхідні для вчинення такого правочину.

При посвідченні договору іпотеки нотаріусом обов`язково вимагається згода органів опіки та піклування, якщо з поданих документів буде видно, що право власності або право користування майном, яке є предметом іпотеки, мають діти. При цьому, з огляду на те, що договором іпотеки у разі порушення його умов передбачається задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок заставленого майна, орган опіки та піклування даючи згоду на укладення цього договору, автоматично погоджується на відчуження майна у разі порушення іпотечного договору.

Відповідно до Роз`яснення Міністерства юстиції України від 22.08.2011 року «Про особливості правового регулювання посвідчення правочинів щодо нерухомого майна за участю малолітніх та неповнолітніх осіб» держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна.

Статтею 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» передбачено, що попередній дозвіл органів опіки та піклування необхідний для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти.

За нормами ст.ст.17,18 Закону України «Про охорону дитинства» та ст.177 Сімейного кодексу України орган опіки та піклування проводить перевірку заяви про вчинення правочину щодо нерухомого майна дитини та надає відповідний дозвіл, якщо в результаті вчинення правочину буде гарантоване збереження права дитини на житло.

Наведене вище також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 20.03.2019 р. по справі №1612/2343/12.

Відповідно, в даному випадку наявність запису про обтяження №36353563 від 28.04.2020 (право проживання, користування житловою площею за адресою: АДРЕСА_2 - закріплено за малолітньою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) було обґрунтованою підставою для прийняття відповідачем рішення №58368610 про зупинення розгляду заяви позивача з одночасним пропонуванням заявнику надати документи, передбачені Порядком №1127.

При цьому, посилання в апеляційній скарзі на те, що обтяження №36353563 від 28.04.2020, внесене на підставі рішення органу місцевого самоврядування не може бути перешкодою в реалізації прав добросовісного іпотекодержателя є помилковими.

З урахуванням наведених вище висновків, доводи апеляційної скарги про те, що спірна квартира була передана в іпотеку ще до народження зареєстрованої малолітньої ОСОБА_3 , а отже на час укладення іпотечного договору малолітня не мала права власності або права користування квартирою, що унеможливлює порушення її прав на житло, а також доводи апеляційної скарги про те, що реєстрація права власності на предмет іпотеки, в порядку ст. 37 Закону України "Про іпотеку" не впливає на обсяг прав користування та проживання малолітньої ОСОБА_3 , є необґрунтованими.

Стосовно посилання в апеляційній скарзі на правові позиції Верховного Суду, зокрема у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.09.2020 по справі №757/13243/17, постанові Верховного Суду в складі Касаційного цивільного суду від 27.11.2019 по справі №666/288/16-ц, постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2021 по справі №346/1305/19, то колегія суддів відхиляє такі посилання, оскільки в даному випадку спірні правовідносини у даній справі не є тотожними тим, що склалися у вказаних справах, які розглядав Верховний Суду (Велика Палата Верховного Суду), а тому підстав для врахування правових висновків у цих справах згідно ч.5 ст. 242 КАС України не має.

Доводи апеляційної скарги про те, що в діях державних реєстраторів вбачається навмисне перешкоджання йому в реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 є помилковими та такими, що суперечать наведеним вище висновкам.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку щодо необґрунтованості та безпідставності заявлених позивачем вимог, а тому погоджується з висновком суду про відмову у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 .

Оскільки за наслідками апеляційного перегляду даної справи скарга позивача підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 , з урахуванням приписів ст.139 КАС України відсутні правові підстави для вирішення питання про стягнення з Департаменту реєстрації Харківської міської ради витрат на професійну правничу допомогу, розмір якої склав 15 000 грн. 00 копійок.

При цьому, щодо направленого на адресу суду апеляційної інстанції представником Департаменту реєстрації Харківської міської ради клопотання/заяви (в порядку ст.166 КАС України), яке було сформовано в системі "Електронний суд" та зареєстровано 01.02.2022, про перенесення на іншу дату розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.09.2021 по справі №520/13550/21, призначений на 01.02.2022 об 11 год. 30 хв., мотивуючи це перебуванням представника відповідача на лікарняному, то колегія суддів відхиляє зазначене клопотання, оскільки відповідач у справі, як суб`єкт владних повноважень, не був позбавлений можливості забезпечити явку іншого свого представника в судове засідання. Окрім того, наявні в матеріалах справи письмові докази дають можливість прийняти суду апеляційної інстанції рішення (постанову) у даній справі.

Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В даному випадку відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, доведено правомірність його дій, що є предметом оскарження у даній справі.

Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суддів не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні суду.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Оскільки справу було розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.09.2021 по справі № 520/13550/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)А.М. Григоров
Судді(підпис) (підпис) Г.Є. Бершов З.Г. Подобайло
Повний текст постанови складено 07.02.2022 року