Справа № 480/8143/21
Суддя: С.М. Глазько
Дата ухвалення: 2022-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 лютого 2022 року Справа № 480/8143/21
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Глазька С.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Сумській області як територіального органу утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 , звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної податкової служби України, Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області, в якій просить визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення - рішення ГУ ДФС у Сумській області:
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем, за наслідками проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ОСОБА_1 з питань достовірності, повноти нарахування та своєчасності сплати до бюджету податків, зборів та платежів за період з 01.01.2017 по 31.12.2017, було складено акт, на підставі якого були прийнятті оскаржувані податкові повідомлення-рішення. Як зазначає позивач, вказані податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки позивач не був належним чином повідомлений про проведення вказаної перевірки, а саме: наказ про призначення перевірки та повідомлення були направленні на адресу, за якою позивач ніколи не була зареєстрована та ні коли не проживала, що підтверджується її паспортом.
Ухвалою суду від 03.09.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
18.10.2021 позивачем була подана заява про зміну позовних вимог.
Ухвалою суду від 25.10.2021 відмовлено у прийнятті заяви ОСОБА_1 про зміну позовних вимог.
24.11.2021 Головним управлінням ДПС у Сумській області надано відзив на позовну заяву, у якому вказаний орган заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що ГУ ДФС У Сумській області було прийняте рішення про проведення з 27.05.2019 документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у зв`язку з неподанням в установлений законом строк податкової декларації про майновий стан і доходи за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 на підставі наказу №618 від 29.03.2019. Копія наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, а також письмове повідомлення про дату початку та місце проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, надіслано фізичній особі платнику податків ОСОБА_1 29.03.2019 рекомендованим листом з повідомленням про вручення (наказ № 618 від 29.03.2019, повідомлення № 110/18-28-13-03 від 26.09.2019), який повернувся до ГУ ДПС у Сумській області 02.05.2019 із зазначенням «за закінченням встановленого строку зберігання». На підставі вищевикладеного, вважає, що платника податків у законодавчому порядку було повідомлено про дату початку та місце проведення такої перевірки.
Згідно п. 42.2 ст. 42 Податкового кодексу України № 2755-VI від 02.12.2010 з подальшими змінами та доповненнями документи вважаються належними чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.
У відповідності з п. 58.3 ст. 58 Податкового кодексу України № 2755-VI від 02.12.2010 з подальшими змінами та доповненнями «...у разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення, незнаходження фактичного місця розташування платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення».
Таким чином, як зазначає відповідач податкові повідомлення-рішення, складені за результатами проведеної документальної позапланової невиїзної перевірки громадянки ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_1 , з урахуванням вимог діючого податкового законодавства, вважаються врученими.
Крім цього, відповідач звертає увагу, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення вже були предметом розгляду по справі № 480/5797/20 та рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 02.02.2021, яке залишено в силі постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 29.06.2021, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. По даній справі було досліджено правомірність висновків проведеної перевірки.
29.11.2021 позивачем надано відповідь на відзив, у якій він зазначає, що відповідач не надає жодного доказу того, що дійсно наказ про проведення перевірки та повідомлення були надіслані ОСОБА_1 за адресою її місцезнаходження або податковою адресою (а.с.86-88).
Також ухвалою суду від 10.12.2021 витребувано у відповідача докази та пояснення. Відповідно до наданих додаткових пояснень відповідач зазначає, що наказ на проведення перевірки та повідомлення були надіслані відповідно до вимог чинного законодавства на адресу, зазначену у Державному реєстрі фізичних осіб платників податків.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне.
За результатами перевірки ГУ ДПС у Сумській області встановлено порушення позивачем вимог податкового законодавства, а саме п.п. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49, п. 176.1 ст. 176, п. 179.1 ст. 179 Податкового кодексу України в результаті неподання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік; п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 та п.п. 168.4.5 п. 168.4 ст. 168, п.п. 1.2 п. 16-1 підрозділу 10 Податкового кодексу України - не відображення у складі загального місячного (річного) оподатковуваного доходу суму додаткового блага, в результаті чого визначено суму податкових зобов`язань по податку на доходи фізичних осіб в період, що перевірявся на суму 105331,04 грн, військового збору у сумі 8777,59 грн.
Обгрунтовуючи свій зустрічний позов ОСОБА_1 , зазначала, що за результатами проведеної документальної позапланової перевірки відповідачем були прийняті спірні податкові повідомлення-рішення. Висновки перевірки зводились до того, що позивачем не було подано декларацію про майновий стан і доходи та не відображено в складі загального місячного оподатковуваного доходу суму додаткового блага. ОСОБА_1 зазначає, що в неї відсутнє будь-яке додаткове благо, додаткових угод про прощення боргу із банківською установою нею не укладалося, а тому вона не повинна сплачувати податок стосовно суми анульованої суми боргу (кредиту) прощеного кредитором, про яку її не було повідомлено, угод із банківською установою вона не укладала. ГУ ДПС в Сумській області проти зустрічного позову заперечувала та зазначала, що банківською установою було подано відповідну декларацію про отриманий дохід ОСОБА_1 , сума, яка визначена як додаткове благо, є сумою виключно основного боргу, без суми штрафів та пені, анульованого банківською установою згідно укладеного кредитного договору, а тому правомірно було винесено податкові повідомлення-рішення.
Відповідно до мотивувальної частини вказаного рішення суду, суд встановив наступні обставини:
«В судовому засіданні представник ГУ ДПС в Сумській області зазначила, що податкову вимогу від 23.09.2019 №279-10 було направлено на податкову адресу ОСОБА_1 , а саме АДРЕСА_1 , повернуто поштовим відділенням «за закінченням встановленого терміну зберігання» (а.с.25-25зворотн. стор.).
Натомість суд зазначає, що ГУ ДПС в Сумській області доказів того, що адреса « АДРЕСА_1 » є податковою адресою чи місцем проживання ОСОБА_1 на вимогу суду не надано.
Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 взагалі не була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 .
Так, згідно відмітки, що міститься в паспорті ОСОБА_1 , адреса місця її реєстрації до 18.04.2007 зазначена інша « АДРЕСА_2 » (а.с.156).
Крім того, на час направлення податкової вимоги 23.09.2019 місце реєстрації ОСОБА_1 з 26.02.2009 є « АДРЕСА_3 », що підтверджується відміткою місця реєстрації в паспорті ОСОБА_1 (а.с.157).
Посилання представника ГУ ДПС в Сумській області на те, що інша адреса « АДРЕСА_1 » включена до бази даних податкового органу, а тому податкова вимога надсилалася саме на таку адресу, є безпідставним, та не доводять правомірність таких дій податкового органу за наявності іншої податкової адреси ОСОБА_1 , а помилкове введення в базу даних інших адрес не підтверджують правомірність дії податкового органу в частині належним чином виконання обов`язку надсилання податкових вимог платникам податків за їх адресою (місцем знаходження, податковою адресою). Крім того, згідно даних наданих податковим органом, адреса місця реєстрації та проживання ОСОБА_1 « АДРЕСА_3 » відома ГУ ДПС в Сумській області, оскільки зазначена в облікових даних податкового органу, наданих представником ГУ ДПС в Сумській області до матеріалів справи.
Таким чином, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того адресу фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків ОСОБА_1 в порядку, встановленому законодавством, в т.ч. і Податковим кодексом України, надіслано податкову вимогу від 23.09.2019 №279-10, а тому посилання податкового органу на те, що сума, яка заявлена до стягнення є угодженою та надає право звернення ГУ ДПС в Сумській області до суду, є безпідставними, вимоги заявлені передчасно, у податкового органу не виникло право звернення до суду відповідно до норм Податкового кодексу України".
Доводи ОСОБА_1 щодо відсутності об`єкта оподаткування у зв`язку з тим фактом, що у ОСОБА_1 внаслідок указаних правовідносин фактично не відбулось збільшення загального майнового стану чи приросту його активів у той чи іншій формі, в т.ч. посилається на відсутність наявної заборгованості у зв`язку із поверненням кредиту у тому розмірі, що було отримано, про що надано до матеріалів справи копії платіжних доручень про перерахування коштів АТ «Укрсіббанк», судом визнаються безпідставними, враховуючи дані Єдиного державного реєстру судових рішень, який функціонує відповідно до Закону України «Про доступ до судових рішень».
Суд також враховує, що чинним законодавством України не закріплена стабільність курсу гривні до іноземних валют, при укладанні договорів про кредитування саме в доларах США, тим самим беручи на себе зобов`язання повернути кредитні кошти в цій валюті, позивач був обізнаний, що курс національної валюти України до долара США не є незмінним, і зміна цього курсу, можливо, відбудеться, а тому повинен був передбачити і врахувати підвищення валютного ризику за кредитним договором.
Таким чином, суд зазначає, що ОСОБА_1 здійснено анулювання (прощення) основної суми боргу (кредиту), а не суми у розмірі різниці, розрахованої кредитором відповідно до п. 8 підрозділу 1 розділу XX "Перехідні положення" Кодексу, у зв`язку з чим сума такого анульованого боргу вважається додатковим благом і включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу з урахуванням норм пп. "д" пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Кодексу та оподатковується податком на доходи фізичних осіб та військовим збором.
З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що позивач за 2017 рік отримала дохід у вигляді додаткового блага (анулювання прощення) заборгованості за кредитом , у зв`язку з чим ОСОБА_1 повинна була подати податкову декларацію про майновий стан та доходи за 2017 рік та сплатити податкові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб та з військового збору.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подала на вказане рішення апеляційну скаргу до Другого апеляційного адміністративного суду.
Другий апеляційний адміністративний суд, переглянувши рішення суду у справі №480/5797/20, прийняв 29.06.2021 постанову, якою апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення, а рішення Сумського окружного адміністративного суду від 02.02.2021 по справі №480/5797/20 без змін в частині відмови в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 .
Відповідно до змісту вказаної постанови судом зазначено наступне:
"Посилання в апеляційній скарзі, як на підставу для скасування оскаржених податкових повідомлень рішень, на порушення податковим органом під час проведення позапланової невиїзної перевірки вимог п. 79.2 ст. 79 Податкового кодексу України, колегія суддів відхиляє з огляду на встановлені ч. 5 ст. 308 КАС України межі перегляду справи судом апеляційної інстанції та враховуючи, що вказані підстави позову не були заявлені в суді першої інстанції.".
Згідно вищевказаних податкових повідомлень рішень та наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, податковою адресою платника податків ОСОБА_1 є АДРЕСА_1 .
У зв`язку з викладеним позивач і просить суд скасувати оскаржувані податкові повідомлення рішення.
Надаючи правову оцінку правовим відносинам, що склались в даному випадку між сторонами у справі, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (тут і далі в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до пп.17.1.6 пункту 17.1 статті 1711 Податкового кодексу України платник податків має право бути присутнім під час проведення перевірок та надавати пояснення з питань, що виникають під час таких перевірок, ознайомлюватися та отримувати акти (довідки) перевірок, проведених контролюючими органами, перед підписанням актів (довідок) про проведення перевірки, у разі наявності зауважень щодо змісту (тексту) складених актів (довідок) підписувати їх із застереженням та подавати контролюючому органу письмові заперечення в порядку, встановленому цим Кодексом.
Згідно пп. 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Види перевірок визначені в ст.75 Податкового кодексу України, відповідно до п.75.1 якої передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Згідно підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом. Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.
Відповідно до підпункт 78.1.2 пункту 78.1 статті 78 документальна позапланова перевірка здійснюється, зокрема, у випадку, якщо платником податків не подано в установлений законом строк податкову декларацію, розрахунки, звіт про контрольовані операції або документацію з трансфертного ціноутворення, якщо їх подання передбачено законом.
Пункт 78.4 статті 78 Податкового кодексу України визначає, що про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.
Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.
Також п.79.1 статті 79 Податкового кодексу України передбачено, що документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.
При цьому, згідно пунктом 79.2 статті 79 Податкового кодексу України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.
Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.
Присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов`язкова (пункт 79.3 статті 79 Податкового кодексу України).
Відповідно до ст. 45. Податкового кодексу України, платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу.
Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі.
Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси.
Водночас, пунктом 42.2 статті 42 Податкового кодексу України передбачено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
У свою чергу, відповідно до абзацу 6 пункту 42.4. цієї статті кодексу, у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
Системний аналіз вказаних норм свідчить про те, що документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому особисто чи його уповноваженому представнику копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.
Присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов`язкова, проте брати участь у проведенні такої перевірки є правом платника податків, а відтак з наказом про перевірку та письмовим повідомленням про дату початку та місце проведення такої перевірки платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до початку її проведення.
Невиконання вимог щодо повідомлення платника податків про перевірку до початку її проведення призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.
Як встановлено Сумським окружним адміністративним судом у рішенні від 02.02.2021 по справі 480/5797/20: «Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 взагалі не була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 .
Так, згідно відмітки, що міститься в паспорті ОСОБА_1 , адреса місця її реєстрації до 18.04.2007 зазначена інша « АДРЕСА_2 » (а.с.156).
Крім того, на час направлення податкової вимоги 23.09.2019 місце реєстрації ОСОБА_1 з 26.02.2009 є « АДРЕСА_3 », що підтверджується відміткою місця реєстрації в паспорті ОСОБА_1 (а.с.157).
Посилання представника ГУ ДПС в Сумській області на те, що інша адреса « АДРЕСА_1 » включена до бази даних податкового органу, а тому податкова вимога надсилалася саме на таку адресу, є безпідставним, та не доводять правомірність таких дій податкового органу за наявності іншої податкової адреси ОСОБА_1 , а помилкове введення в базу даних інших адрес не підтверджують правомірність дії податкового органу в частині належним чином виконання обов`язку надсилання податкових вимог платникам податків за їх адресою (місцем знаходження, податковою адресою). Крім того, згідно даних наданих податковим органом, адреса місця реєстрації та проживання ОСОБА_1 « АДРЕСА_3 » відома ГУ ДПС в Сумській області, оскільки зазначена в облікових даних податкового органу, наданих представником ГУ ДПС в Сумській області до матеріалів справи» (а.с.26-30).
Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Суд зазначає, що відповідно до вище встановлених обставин у рішенні суду від 02.02.2021 по справі 480/5797/20 та матеріалів даної справи (№480/8143/21), позивач у період виготовлення та надіслання наказу ГУ ДФС у Сумській області від 29.03.2019 №618 та повідомлення, була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .
Відповідач, у своїх додаткових поясненнях від 23.12.2021, зазначає, що відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків місце проживання ОСОБА_1 , як громадянина, обліковується за адресою: АДРЕСА_5 , з 20.09.2004 (а.с.104). Відповідач вказує, що відповідно п.70.5 ст.70 ПК України та п.1 розділу 2 Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, яке затверджено наказом Міністрества фінансів України від 25.10.2017 №822 (далі Положення №822), саме позивач повинна була належним чином зареєструватись у вказаному реєстрі та подати заяву про зміну даних, які вносяться до облікових даних.
З даного приводу суду зазначає, що позивач зареєстрована, як зазначає сам відповідач, у вказаному реєстрі з 20.09.2004 та змінила місце проживання 26.02.2009 на АДРЕСА_3 , тобто усі вище вказанні дії були здійсненні до моменту прийняття, як Положення №822 так і Податкового кодексу України.
Відтак, враховуючи, що фактично позивача не було повідомлено про дату початку проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та місце її проведення (надіслано на невірне місцезнаходження, податкову адресу позивача), що позбавило ОСОБА_1 можливості реалізації свого права на ознайомлення із ними до початку здійснення контрольного заходу та подання відповідних пояснень і документів, суд дійшов висновку, що відповідачем не дотримано порядку її проведення. Невиконання вимог щодо повідомлення платника податків про перевірку до початку її проведення призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої, зокрема прийняття податкових повідомлень - рішень за її результатами.
Вказані висновки узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеній у постановах від 19.02.2019 у справі №820/6323/17, від 17.03.2020 у справі №280/5101/18.
Окрім, того вказані висновки суду також узгоджуються і з висновками Другого апеляційного адміністративного суду, які викладені у постанові від 15.07.2021 по справі №480/4051/19.
Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини у справі та досліджені докази, суд приходить до висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення не відповідають критеріям правомірності, визначеним в ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
При цьому, з урахуванням того, що при оскарженні податкових повідомлень-рішень платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом законодавства щодо проведення перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність такого рішення, і при цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, суд вважає, що встановлені судом обставини щодо протиправності проведення відповідачем перевірки, за наслідками якої і було прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення, є достатніми для висновку про протиправність таких рішень, а тому відсутня необхідність перевірки порушення позивачем вимог Податкового кодексу України, як підстави для донарахування сум грошового зобов`язання.
Вказані висновки узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладено у постанові від 22.09.2020 у справі №520/8836/18.
Суд також зауважує, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі «Трофимчук проти України» ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Враховуючи задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, відповідно до ст. 139 КАС України, суд вважає за необхідне відшкодувати позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суму судового збору в розмірі 1426,36 грн, який був сплачений позивачем при подачі позову (а.с.6).
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Сумській області як територіального органу утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.
Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення:
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Глазько