Справа № 360/2726/21
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2022-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 лютого 2022 року справа №360/2726/21

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Гаврищук Т.Г., суддів: Блохіна А.А., Сіваченка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2021 р. у справі № 360/2726/21 (головуючий І інстанції Борзаниця С.В., повне судове рішення складено 18.10.2021 року в м. Сєвєродонецьк Луганської області) за позовом ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 18 червня 2021 року у справі № 360/2726/21 позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати в повному обсязі індексації грошового забезпечення ОСОБА_2 за період з 07.11.2017 по 29.03.2019, із застосуванням місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення в період з 07.11.2017 по 28.02.2018 - січень 2008 року, в період з 01.03.2018 по 29.03.2019 - березень 2018 року. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_2 індексацію грошового забезпечення за період з 07.11.2017 по 29.03.2019 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця), а саме: в період з 07.11.2017 по 28.02.2018 - січень 2008 року, в період з 01.03.2018 по 29.03.2019 - березень 2018 року, з урахуванням абзацу 4 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, з урахуванням виплачених сум.

11.10.2021 до Луганського окружного адміністративного суду надійшла заява представника заявника ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача щодо невиконання рішення суду в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, зобов`язання вчинити певні дії у справі № 360/2726/21, в якій просив:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не виплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_2 за період з 01.03.2018 по 29.03.2019 включно із застосуванням щомісячної фіксованої індексації 4463 гривні 15 копійок, відповідно до абзаців 4,6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 при виконанні рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18.06.2021 у справі №360/2726/21;

- встановити військовій частині НОМЕР_1 місячний строк з дня отримання ухвали для надання відповіді про результати розгляду окремої ухвали та інформації про вжиті заходи.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2021 року заяву представника заявника ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача щодо невиконання рішення суду в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, зобов`язання вчинити певні дії у справі № 360/2726/21 за позовом ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії повернуто без розгляду.

Не погодившись з таким судовим рішенням, представник позивача подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати ухвалу місцевого суду, прийняти рішення, яким направити заяву до суду першої інстанції для розгляду по суті заявлених вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що сума індексації грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і відповідно до Закону, підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті. Крім того, відповідно до п.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», позивачі у справах про стягнення заробітної плати звільняються від сплати судового збору.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, задовольнити, з наступних підстав.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Тобто право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

Відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили незважаючи на те, чи погоджується учасник справи з висновками суду викладеними в цьому рішенні, яке набрало законної сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

У такій заяві зазначаються: 1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява; 2) ім`я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 3) ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 4) ім`я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 5) номер адміністративної справи; 6) відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження; 7) інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання; 8) інформація про хід виконавчого провадження; 9) документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви; 10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються (ч. 2 ст. 383 КАС України).

Отже, одним із обов`язкових документів, що додається до заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень, передбачений статтею 383 КАС України, є документ про сплату судового збору.

Суд першої інстанції повертаючи без розгляду заяву представника позивача, виходив з наступного, що даний спір не пов`язаний з наявністю та/або відсутністю у позивача статусу учасника бойових дій, в даних правовідносинах відсутнє порушення права позивача, пов`язане саме зі статусом позивача як учасника бойових дій, тобто позивач не звільнений від сплати судового збору. Судом не встановлено, що позивачем при зверненні до суду з цим позовом заявлено вимоги про порушення його прав, передбачених статтею 12 Закону України від 22.10.1993 № 3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Колегія суддів частково не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Так дійсно, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції в частині, що даний спір не пов`язаний з наявністю та/або відсутністю у позивача статусу учасника бойових дій, в даних правовідносинах відсутнє порушення права позивача, пов`язане саме зі статусом позивача як учасника бойових дій, тобто позивач з цих підстав не звільнений від сплати судового збору.

Проте, Конституційний Суд України в рішенні від 15 жовтня 2013 року у справі № 9-рп/2013 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України зазначив, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

На підставі системного аналізу наведених положень законодавства Конституційний Суд України дійшов висновку, що працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Це право працівника відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим конституційного принципу верховенства права та не порушує балансу прав і законних інтересів працівників і роботодавців.

Отже, індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті. Звільнення особи з військової служби жодним чином не позбавляє її права на отримання виплат, на які вона має право, проте не отримувала їх під час проходження служби за незалежних від неї обставин.

Тобто, сума індексації грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і відповідно до Закону, підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті.

Відповідно до пункту 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», позивачі у справах про стягнення заробітної плати звільняються від сплати судового збору.

Колегія суддів зазначає, що позовні вимоги у цій справі стосуються виплати індексації заробітної плати, а тому на підставі пункту 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору.

Посилання суду першої інстанції на постанови Великої Палати Верховного Суду від 09.10.2019 у справі № 9901/311/19, від 18.12.2019 у справі № ЗП/9901/4/19, від 12.02.2020 у справі № 545/1149/17 та постанові Верховного Суду від 05.03.2020 у справі № 805/3967/17-а, колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки обставини справи не є тотожними. В наведених справах, предметом розгляду було оскарження нормативного акту, зупинення дії законодавчого акту, захист права на отримання земельної ділянки та звернення відповідно до Закону України «Про звернення громадян», тоді як у спірних правовідносинах вимоги позивача стосуються індексації грошового забезпечення.

Посилання суду першої інстанції на постанову Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 761/9584/15-ц з урахуванням висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 30.01.2019 у справі №910/4518/16 (провадження № 12-301гс18) та постанови Верховного Суду України від 30.11.2016 у справі № 226/168/15-ц (провадження №6-1121цс16), колегією суддів також не приймається, оскільки висновки викладені в зазначених справах стосуються правовідносин щодо не звільнення від сплати судового збору за звернення до суду з позовними вимогами про стягнення з роботодавця середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за інших обставин справи.

З врахуванням викладеного, колегія суддів дійшла до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 240, 308, 311, 320, Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2021 р. у справі № 360/2726/21 - задовольнити.

Ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2021 р. у справі № 360/2726/21 - скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Повне судове рішення складено 01 лютого 2022 року.

Постанова набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Т.Г. Гаврищук

Судді А.А. Блохін

І.В. Сіваченко