Справа № 525/723/21
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2022-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2022 р.Справа № 525/723/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Перцової Т.С. , Жигилія С.П. ,

за участю секретаря судового засідання Мухортової Н.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 30.11.2021 (головуючий суддя І інстанції: Прасол Я.В.) по справі № 525/723/21

за позовом ОСОБА_1

до в.о.заступника начальника -начальника управління протидії митним правопорушенням та контрабанді Дніпровської митниці Держмитслужби Кононова Дениса Васильовича , Дніпровської митниці Держмитслужби , Полтавської митниці , Державної митної служби України

про скасування постанови в справі про порушення митних правил,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- скасувати постанову в.о. начальника начальника управління протидії митним правопорушенням Дніпровської митниці Дежрмитслужби Кононова Д.В. у справі про порушення митних правил № 0052/11000/21 від 06.05.2021, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачене ст. 485 МК України та накладено штраф в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що складає 440 014,47 грн на підставі ч. 2 ст. 530 МК України.

Рішенням Великобагачанського районного суду Полтавської області від 30.11.2021 в задоволенні позову відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати, як постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, при не повному з`ясуванні обставин справи та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом не враховано, що оскаржувана постанова прийнята за відсутності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.485 МК України, відсутності прямого умислу використання автомобілю, стосовно якого надано пільги щодо сплати митних платежів в інших цілях, оскільки позивач керував ним на прохання сторонніх осіб та не був обізнаний про те, що транспортний засіб ввезений в режимі «тимчасове ввезення».

Також, вказує, що про факт використання транспортного засобу повідомлено митницю патрульною поліцією, який нею виявлено під час притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення ч. 1 ст. 126 КУпАП. Разом з тим, постанова інспектора патрульної поліції про порушення позивачем ч. 1 ст. 126 КУпАП скасована в судовому порядку, що свідчить про те, що останній не мав підстав зупиняти автомобіль, а докази здобуті під час протиправної зупинки є недопустимими.

Вважає, що суб`єктом правопорушення за ст. 485 МК України є особа, яка ввезла автомобіль на територію України, проте відповідачем жодних заходів для встановлення зазначених обставин не вжито.

Також, зазначає, що судом не зазначено яким чином має бути виконана постанова митного органу, оскільки сума штрафу є надмірною для позивача та суперечить ст. 48 Конституції України.

Крім того, вказує, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, а саме справа розглянута поза межами десятиденного строку.

Полтавською митницею надано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що факт вчинення порушення позивачем митних правил є доведеним належними доказами, судом повно з`ясовані обставини по справі та прийнято законне , обґрунтоване рішення .

Вказує, що доводи апелянта є помилковими, оскільки відповідно до ч.4 ст.380 МК України транспортні засоби, ввезені на митну територію України в митному режимі тимчасового ввезення можуть використовуватися на цій території виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб та повинні бути вивезені за межі митної території України з дотриманням встановленого строку. Також апелянтом не враховано , що умови передачі права на тимчасове ввезення встановлені ст.109 МК України, згідної якої за заявою особи , відповідальної за дотримання митного режиму тимчасового ввезення, митний орган надає дозвіл на передачу права використання режиму тимчасового ввезення, проте таких документів позивачем не надано. Відповідно до ч.3 ст.325 МК України користування та розпорядження товарами, транспортними засобами комерційного призначення, які перебувають під митним контролем, забороняється. Отже, ОСОБА_1 станом на 14.06.2020 безпідставно та незаконно використовував даний транспортний засіб щодо якого були надані пільги по сплаті митних платежів і який не був оформлений для вільного обігу на митній території України .

Відповідно до ч. 4 ст.229, ч. 1 ст.308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзив на неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 19.11.2020 до Дніпровської митниці Держмитслужби листом від 13.11.2020 Великобагачанського відділення поліції Миргородського відділу поліції ГУ НП в Полтавській області надійшли матеріали відносно ОСОБА_1 .

Відповідно до вказаних матеріалів встановлено, що 14.06.2020 о 00:45 водій ОСОБА_1 2001 р.н. в смт. Велика Багачка Полтавської області по вул. Європейська керував транспортним засобом «AUDI A4» р/н НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 маючи при собі поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

На підставі листа, митним органом проведено перевірочні заходи з приводу перебування та використання громадянами України на митній території України транспортного засобу «AUDI A4» р/н НОМЕР_3 (LT), номер кузова НОМЕР_4 , за результатами яких з`ясовано, що відповідно до бази даних АСМО «Інспектор» зазначений вище автомобіль 02.09.2016 в зоні діяльності Чернівецької митниці ДФС на митну територію України в митному режимі «тимчасове ввезення» до 1 року ввезено Salari Victor.

У встановлений Митним кодексом строк автомобіль «AUDI A4» р/н НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_4 не вивезено.

Також митницею з`ясовано, що загальна сума несплачених митних платежів становить 146 671,49 грн, згідно службової записки м/п «Полтава» Дніпровської митниці Держмитслужби від 22.01.2021.

З огляду на викладене, Дніпровська митниця Держмитслужби дійшла висновку про те, що ОСОБА_1 використовував транспортний засіб з іноземною реєстрацією «AUDI A4» р/н НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_4 , ввезений на митну територію України в митному режимі «тимчасове ввезення до 1 року», стосовно якого були надані пільги по сплаті митних платежів в інших цілях ніж ті, у зв`язку з якими було надані такі пільги.

09.02.2021 Дніпровською митницею Держмитслужби складено протокол про порушення митних правил № 0052/11000/21 щодо порушення ОСОБА_1 ст. 485 МК України та розпочато процедуру розгляду справи про порушення митних правил щодо нього (а.с. 63-64).

06.05.2021 в.о. заступника начальника - начальником управління протидії митним правопорушенням та контрабанді Дніпровської митниці Держмитслужби Кононовим Д.В. винесено постанову № 0052/11000/21, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 485 МК України у вигляді штрафу в сумі 440 014,47 грн. (а.с. 11-12).

Згідно постанови, ОСОБА_1 використовував транспортний засіб з іноземною реєстрацією «AUDI A4» р/н НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_4 , ввезений на митну територію України в митному режимі «тимчасове ввезення до 1 року», стосовно якого були надані пільги по сплаті митних платежів в інших цілях ніж ті, у зв`язку з якими було надані такі пільги.

Не погодившись із постановою, 06.05.2021 ОСОБА_1 оскаржив її в адміністративному порядку, за наслідками розгляду якої постановою від 11.06.2021 Державною митною службою України скаргу залишено без задоволення, а постанову Дніпровської митниці Держмитслужби від 06.05.2021 № 0052/11000/21 залишено без змін. (а.с. 13-14).

Позивач, не погоджуючись з постановою по справі про порушення митних правил, звернувся з цим позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого статтею 485 МК України є доведеним, отже постанова від 06.05.2021 є правомірною та прийнята відповідачем в межах та в спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, зокрема з дотриманням положень Митного кодексу України.

Надаючи оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки та збори в порядку та в розмірах встановлених законом.

Стаття 71 МК України передбачає, що декларант має право обрати митний режим, у який він бажає помістити товари, з дотриманням умов такого режиму та у порядку, що визначені цим Кодексом. Поміщення товарів у митний режим здійснюється шляхом їх декларування та виконання митних формальностей, передбачених цим Кодексом. Митний режим, у який поміщено товари, може бути змінено на інший, обраний декларантом відповідно до частини першої цієї статті, за умови дотримання заходів тарифного та нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, встановлених відповідно до закону для товарів, що поміщуються у такий інший митний режим.

Порядок тимчасового ввезення в Україну громадянами транспортних засобів особистого користування врегульовано МК України, а саме статтями 103-112, 380 Кодексу, та Конвенцією про тимчасове ввезення, прийнятою 26 червня 1990 року у м. Стамбулі, до якої Україна приєдналася згідно із Законом України від 24 березня 2004 року № 1661-IV "Про приєднання України до Конвенції про тимчасове ввезення", зокрема положеннями Додатку С до Стамбульської конвенції.

Згідно з частиною 1 ст. 103 МК України тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

Частиною 6 ст. 104 МК України визначено, що для поміщення товарів у митний режим тимчасового ввезення особа, відповідальна за дотримання митного режиму, повинна: 1) подати органу доходів і зборів, що здійснює випуск товарів, транспортних засобів комерційного призначення у режимі тимчасового ввезення, документи на такі товари, транспортні засоби, що підтверджують мету їх тимчасового ввезення; 2) у випадках, передбачених законодавством, надати органу доходів і зборів зобов`язання про реекспорт товарів, транспортних засобів комерційного призначення, які тимчасово ввозяться, у строки, встановлені органом доходів і зборів; 3) подати органу доходів і зборів дозвіл відповідного компетентного органу на тимчасове ввезення товарів, якщо отримання такого дозволу передбачено законодавством; 4) сплатити митні платежі відповідно до статті 106 цього Кодексу або забезпечити виконання зобов`язання із сплати митних платежів відповідно до розділу X цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 105 МК України у митний режим тимчасового ввезення з умовним повним звільненням від оподаткування митними платежами поміщуються виключно товари, транспортні засоби комерційного призначення, зазначені у статті 189 цього Кодексу та в Додатках B.1 - B.9, C, D до Конвенції про тимчасове ввезення (м. Стамбул, 1990 рік), на умовах, визначених цими Додатками, а також повітряні судна, які ввозяться на митну територію України українськими авіакомпаніями за договорами оперативного лізингу.

За положеннями пункту b) статті 5 Додатку С до Конвенції про тимчасове ввезення, для того, щоб можна було скористатись правами на пільги, що надаються цим Додатком транспортні засоби приватного використання повинні бути зареєстрованими на території, яка не є територією тимчасового ввезення, на ім`я особи, яка зареєстрована або постійно проживає за межами території тимчасового ввезення, і ввозитись та використовуватись особами, які постійно проживають на такій території.

Згідно з пунктом b) статті 7 Додатку С до Конвенції про тимчасове ввезення незважаючи на положення статті 5 цього Додатка транспортні засоби приватного використання можуть використовуватись третіми особами, які мають належний дозвіл користувача права на тимчасове ввезення/ Кожна Договірна Сторона може дозволити таке використання особою, яка постійно проживає на її території, зокрема якщо вона використовує його від імені і згідно з інструкціями користувача права на тимчасове ввезення.

Пунктом 8 частини 10 ст. 374 МК України визначено, що транспортні засоби особистого користування, що тимчасово ввозяться на митну територію України громадянами-нерезидентами, а також пальне, що міститься у звичайних баках таких транспортних засобів, встановлених заводом виробником, при ввезенні на митну територію України звільняються від оподаткування митними платежами.

Особливості тимчасового ввезення громадянами транспортних засобів особистого користування на митну територію України врегульовані статтею 380 МК України.

Так, відповідно до частин 1, 2 вказаної норми тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено органами доходів і зборів з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Обов`язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом.

Транспортні засоби особистого користування, що тимчасово ввозяться на митну територію України громадянами-нерезидентами, не підлягають письмовому декларуванню та звільняються від подання документів, що видаються державними органами, уповноваженими здійснювати види контролю, зазначені у статті 319 цього Кодексу. Пропуск таких транспортних засобів через митний кордон України здійснюється без застосування до них заходів гарантування, передбачених розділом X цього Кодексу. Пальне, що міститься у звичайних (встановлених заводом-виробником) баках зазначених транспортних засобів, не підлягає письмовому декларуванню та не є об`єктом оподаткування митними платежами.

У розумінні підпункту в) пункту 33 частини 1 ст. 4 МК України громадянин Salari Victor є нерезидентом, водночас у розумінні підпункту в) пункту 50 частини першої зазначеної норми позивач є резидентом.

Тимчасове ввезення громадянами-резидентами транспортних засобів особистого користування, що класифікуються за товарними позиціями 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД та причепів до них товарної позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД дозволяється на строк до одного року під письмове зобов`язання про їх зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, після сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів (частина 4 статті 380 МК України).

Отже зміст наведеної статті свідчить про те, що транспортні засоби (зокрема, автомобілі) ввезені на митну територію України в митному режимі тимчасового ввезення можуть використовуватися на цій території виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб та повинні бути вивезені за межі митної території України з дотриманням встановленого строку.

Умови передачі права на тимчасове ввезення встановлені частиною першою статті 109 МК України, відповідно до якої за заявою особи, відповідальної за дотримання митного режиму тимчасового ввезення, орган доходів і зборів надає дозвіл на передачу права використання режиму тимчасового ввезення щодо товарів будь-якій іншій особі за умови, що така інша особа: 1) відповідає вимогам, встановленим цим Кодексом; та 2) приймає на себе зобов`язання особи, відповідальної за дотримання митного режиму тимчасового ввезення.

Вичерпний перелік підстав, за яких митні платежі не сплачуються, визначений статтею 292 МК України, згідно з якою митні платежі не сплачуються у разі, якщо відповідно до цього Кодексу, Податкового кодексу України, інших законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України:

1) товари не є об`єктом оподаткування митними платежами;

2) щодо товарів надано звільнення або повне умовне звільнення від сплати митних платежів - у період дії такого звільнення і при дотриманні умов, у зв`язку з якими його надано;

3) при ввезенні товарів на митну територію України або вивезенні товарів з митної території України товари були поміщені у митний режим, який відповідно до положень цього Кодексу не передбачає сплату митних платежів, - на період дії цього режиму та при виконанні умов, що випливають з такого режиму;

4) коли загальна фактурна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України або вивозяться за межі митної території України громадянами, не перевищує обсягів, які не є об`єктом оподаткування митними платежами відповідно до розділу XII цього Кодексу.

Таким чином, системний аналіз наведених норм МК України свідчить про те, що у разі передачі права на тимчасове ввезення транспортного засобу особистого користування від громадянина-нерезидента до громадянина-резидента, останній повинен сплатити всі митні платежі, які підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

Частиною 1 статті 458 МК України передбачено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до статті 485 МК України використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Проаналізувавши наведені вище норми законодавства, колегія суддів зазначає, що використання транспортного засобу особистого користування, ввезеного в митному режимі тимчасового ввезення, іншою особою (без відповідного митного оформлення), крім особи, якою такий транспортний засіб ввезено, є використанням товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

При цьому суб`єктом, який притягується до адміністративної відповідальності за вказане правопорушення, може бути не лише власник транспортного засобу, а й особа яка використовує цей транспортний засіб, що спростовує доводи апелянта про те, що він не є суб`єктом вказаного правопорушення.

Зазначені висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 17 вересня 2019 року у справі № 633/179/16-а.

Судом встановлено, що 02.09.2016 транспортний засіб «AUDI A4» р/н НОМЕР_3 (LT), номер кузова НОМЕР_4 громадянином Salari Victor з метою особистого користування в митному режимі «тимчасове ввезення до 1 року».

Під час розгляду справи про порушення митних правил встановлено, що автомобіль «AUDI A4» р/н НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_4 був ввезений на митну територію України 02.09.2016 громадянином Salari Victor (Молдова, Глодянський район, с.Кажба, паспорт НОМЕР_5 ) у миному режимі тимчасове ввезення до 1 року, тобто з наданням пільги під час ввезення його на митну територію України. На час розгляду справи щодо позивача встановлено порушення строків митного режиму тимчасове ввезення обраного для транспортного засобу. Крім того в наявних базах даних митниці відсутня інформація щодо сплати митних платежів.

В свою чергу, факт використання зазначеного транспортного засобу ОСОБА_1 підтверджується зібраними відповідачем в ході розгляду справи доказами, зокрема, листом Великобагачанського відділення поліції Миргородського відділу поліції ГУ НП в Полтавській області від 13.10.2020 та поясненнями позивача, який підтвердив факт керування автомобілем.

Отже, з огляду на встановлення факту використання позивачем транспортного засобу «AUDI A4» р/н НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_4 , відносно якого надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з яким було надано такі пільги, тобто направлені на ухилення від сплати податків та зборів, або зменшення їх розміру, вірним є висновок суду першої інстанції про наявність у діях позивача складу порушення митних правил, передбаченого статтею 485 МК України, та як наслідок, правомірності накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу на підставі оскаржуваної постанови в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17.09.2019 року по справі № 633/179/16-а.

Доводи скаржника про відсутність в його діях умислу з огляду на необізнаність про спеціальний режим ввезення автомобіля, що виключає можливість притягнення його до відповідальності, є необґрунтованими, оскільки позивач був обізнаний, що керує автомобілем на іноземній реєстрації та який не ввозився ним особисто на митну територію України.

Твердження апелянта про те, що він керував автомобілем на прохання інших осіб не підтверджені жодними доказами, та не є такими, що звільняють позивача від відповідальності.

Посилання позивача на скасування постанови інспектора патрульної поліції про адміністративне правопорушення з огляду на відсутність події правопорушення та як наслідок недопустимість інформації та доказів, зібраних ним під час зупинки автомобіля, колегія суддів оцінює критично, оскільки докази, зібрані інспектором на місці зупинки під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, не покладені в основу оскаржуваного рішення.

Підставами для притягнення позивача слугував протокол про порушення митних правил, а також лист від 13.11.2020 Великобагачанського відділення поліції в Полтавській області щодо керування позивачем транспортним засобом «AUDI A4» р/н НОМЕР_1 .

Також, колегія суддів зазначає, що рішенням Великобагачанського районного суду Полтавської області від 26.10.2020 встановлено керування ОСОБА_1 24.06.2020 автомобілем «AUDI A4» р/н НОМЕР_1 . Отже, враховуючи вищезазначені докази, факт використання позивачем транспортного засобу з іноземною реєстрацією, стосовно якого надано пільги щодо сплати митних платежів в інших цілях ніж ті, у зв`язку з якими була надано такі пільги, є доведеним.

Доводи апеляційної скарги про неможливість виконання оскаржуваної постанови через надмірну суму штрафу не є такими, що звільняють позивача від обов`язку дотримуватись вимог МК України та у разі порушень нести відповідальність.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про розгляд справи поза межами десятиденного строку, проте зазначене відбулося з підстав витребування судом матеріалів справи про порушення митних правил у відповідача, вирішення інших клопотань відповідача, зокрема щодо проведення судового засідання у режимі відеоконференції, що свідчить про вчинення судом дій для повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи. Отже, вказані заявником обставини не призвели до неправильного вирішення справи та не є безумовною підставою для скасування судового рішення.

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на правильність висновків суду . Відповідно до Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 286, 308, 310, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 30.11.2021 по справі № 525/723/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді Т.С. Перцова С.П. Жигилій