Справа № 520/27291/21
Суддя: Бідонько А.В.
Дата ухвалення: 2022-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 січня 2022 р. №520/27291/21
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бідонько А.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом та просить суд:

- Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 , код НОМЕР_3 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , яка полягає у не здійсненні ненарахування та не виплати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , грошової компенсації за додаткову відпустку як учаснику бойових дій за період з 2018 по 19.02.20 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової частини за період з 2018 по 19.02.2020 роки.

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 , код НОМЕР_3 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2018 по 19.02.20 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової частини за період за 2018 по 19.02.20 роки.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що військова частина НОМЕР_2 станом на день прийняття наказу про виключення зі списків особового складу ОСОБА_1 не провела з позивачем усіх необхідних розрахунків.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачу, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Від відповідача надійшов відзив, в якому відповідач з вимогами заявленого позову не погоджується. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що оскільки позивача було призначено (переведено) до військової частини НОМЕР_4 , то позивач продовжує службу в лавах Збройних Сил України, а тому військова частина НОМЕР_2 визначається як неналежний відповідач, у зв`язку з чим відсутні підстави щодо грошової компенсації за додаткову відпустку як учасника бойових дій.

Відповідно до ч. 2 ст. 175 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України), суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що позивач, ОСОБА_1 , перебував на військовій службі з 27.03.2017 по 19.02.2020 року у військовій частині НОМЕР_2 .

В період з 27.10.2018 по 08.03.2019 року позивач безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України перебуваючи в районах проведення антитерористичної операції на території м. Вугледар, Донецької області, що підтверджується посвідченням учасника бойових дій серії УБД від 26.12.2018 року.

11.03.2020 року наказом командира військової частини НОМЕР_2 № 48 ОСОБА_1 було виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення.

Як зазначає позивач, під час звільнення військова частина НОМЕР_2 не провела усіх необхідних розрахунків, а саме не нарахувала та не виплатила грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

03.12.2021 року позивач звернувся до військової частини НОМЕР_2 з заявою про нарахування та виплату йому грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки.

Бездіяльність відповідача вважає протиправною, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Згідно із п.12 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі Закон № 3551-ХІІ) учасникам бойових дій надаються такі пільги, як використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

За змістом ст. 4 Закону України Про відпустки установлюються такі види відпусток: щорічні відпустки: основна відпустка (ст.6); додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (ст.7); додаткова відпустка за особливий характер праці (ст.8); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.

Згідно з пунктом 8 статті 101 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (ділі по тексту закон № 2011-ХІІ) військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України «Про відпустки». Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України. У разі якщо Законом України «Про відпустки» або іншими законами України передбачено надання додаткових відпусток без збереження заробітної плати, такі відпустки військовослужбовцям надаються без збереження грошового забезпечення.

Абзацом третім пункту 14 статті 101 Закону № 2011-ХІІ передбачено, що у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

Відповідно до наказу Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018 року "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам" грошова компенсація за додаткову відпустку як учаснику бойових дій виплачується військовослужбовцю у разі звільнення.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що позивач по теперішній час проходить службу в військовій частині НОМЕР_4 на посаді начальника групи оперативно-чергової служби - старший оперативний черговий відділу оперативно-чергової служби центру управління операціями Об`єднаного штабу військової частини НОМЕР_4 , що підтверджується довідкою про проходження військової служби (трудову діяльність).

Отже, суд зазначає, що оскільки позивача було звільнено безпосередньо з посади, а не з військової служби, то підстави для виплати позивачу грошової компенсації за додаткову відпустку як учаснику бойових дій відсутні, аналогічні доводи зазначив відповідач у відзиві.

За приписами ч.1 та ч. 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням зазначеного, суд на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення адміністративного позову.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 257, 262 КАС України, -

В И Р І Ш И В:
В адміністративному позові ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Бідонько А.В.