Справа № 160/17024/21
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2021-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Захарчук-Борисенко Н. В.
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (письмове провадження) у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Кам`янської міської ради про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-
21.09.2021 ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Департаменту соціальної політики Кам`янської міської ради, в якому просить:
- визнати протиправними дії та скасувати повідомлення - відмову департаменту соціальної політики Кам`янської міської ради, викладену у листі від 20.07.2021 №01-01/05 вих., про відсутність права на отримання ОСОБА_1 , як учасником війни, пільг відповідно до п.п. 4, 5 частини 1 статті 14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту";
- визнати протиправною бездіяльність департаменту соціальної політики Кам`янської міської ради, щодо ненарахування ОСОБА_1 пільг на оплату за користування житлово-комунальними послугами, передбаченими п.п. 4, 5 частини 1 статті 14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" як учаснику війни.
- зобов`язати департамент соціальної політики Кам`янської міської ради призначити, нарахувати та виплатити з 19 березня 2019 року ОСОБА_1 , як учаснику війни, пільги на оплату за користування житлово-комунальними послугами, передбаченими п.п. 4, 5, частини 1 статті 14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що надання пільг позивачу, як учаснику бойових дій, було припинено у зв`язку із змінами у законодавстві. 14.07.2021 позивач звернулась із запитом на отримання публічної інформації щодо роз`яснення причин припинення надання пільг як учаснику війни з оплати житлово-комунальних послуг, передбачених статтею 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 №3551-ХІІ. 20.07.2021 відповідач повідомив позивача про те, що її сукупний середньомісячний дохід сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців перевищив величину доходу який дає право на пільгу. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, з урахуванням рішення Конституційного Суду №12-р/2018 від 18.12.2018, а тому у відповідача були відсутні правові підстави відмовляти у призначенні пільги.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.09.2021 відкрито провадження по справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи в письмовому провадженні в порядку 262 КАС України.
27.10.2021 до суду від Департаменту соціальної політики Кам`янської міської ради надійшов відзив на позов, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог з огляду на наступне.
У зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» №76-VІІІ постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 №389 затверджено «Порядок надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім`ї» (далі -Порядок №389).
У пункті 1 Порядку №389 вказано, що Цей Порядок визначає механізм реалізації права на отримання пільг з оплати послуг за користування житлом (квартирна плата, плата за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), управління багатоквартирним будинком, комунальних послуг (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення, тепло- та електропостачання, природний газ (в тому числі послуги з транспортування, розподілу та постачання, централізоване опалення, вивезення побутових відходів), паливом, скрапленим газом, телефоном, послуг із встановлення квартирних телефонів (далі - пільги) залежно від середньомісячного сукупного доходу сім`ї осіб, які мають право на пільги згідно із законодавчими актами, а також підтвердження права на інші види пільг, які надаються з урахуванням доходу (безоплатне одержання ліків, лікарських засобів, імунобіологічних препаратів, виробів медичного призначення, зубопротезування тощо) відповідно до законодавства.
За приписами пункту 3 Порядку №389 пільги, зазначені у пункті 1 цього Порядку, надаються за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів за умови, що середньомісячний сукупний дохід сім`ї пільговика в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу (у 2015 році - 1710 грн., у 2016 році -1930 грн., у 2017 році - 2240 грн. у 2018 році - 2470 грн., у 2019 році - 2690 грн., у 2020 році - 2940 грн., у 2021 році - 3180 грн.).
Позивачу не надано пільги, оскільки середньомісячний дохід сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців перевищує встановлену податкову соціальну пільгу.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, ОСОБА_1 має статус учасника війни, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданого від 20.05.1997 (а.с. 6).
14.07.2021 позивач звернулась із запитом до департаменту соціальної політики Кам`янської міської ради щодо надання роз`яснення причин припинення пільг як учаснику війни з оплати житлово-комунальних послуг, передбачених статтею 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 №3551-ХІІ.
Відповідач листом від 20.07.2021 №01-01/05-вих. повідомив позивача про те, що середньомісячний сукупний дохід перевищує розмір встановленої податкової соціальної пільги, а тому права на отримання пільг при платі за користування комунальними послугами відсутнє.
Не погоджуючись з рішенням, позивач звернувся до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасниками війни визнаються військовослужбовці, які в період війни проходили військову службу у Збройних Силах колишнього СРСР, трудівники тилу, а також інші особи, передбачені цим Законом.
Згідно п. 4, 5 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що учасникам війни (статті 8, 9) надається зокрема пільга на 50-процентну знижку плати за користування житлом (квартирна плата) в межах норм, передбачених чинним законодавством (21 кв. метр загальної площі житла на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю). 50-процентна знижка плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання. Площа житла, на яку надається знижка, при розрахунках плати за опалення становить 21 кв. метр опалювальної площі на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю. Для сімей, що складаються лише з непрацездатних осіб, надається 50-процентна знижка за користування газом для опалювання житла на подвійний розмір нормативної опалювальної площі (42 кв. метри на кожну особу, яка має право на знижку плати, та 21 кв. метр на сім`ю).
Відповідно до ч. 2, 3 ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», пільги щодо плати за житло, комунальні послуги та паливо, передбачені пунктами 4-6 цієї статті, надаються учасникам війни та членам їх сімей, що проживають разом з ними, незалежно від виду житла чи форми власності на нього. Площа житла, на яку нараховується 50-процентна знижка плати, передбачена пунктами 4 і 5 частини першої цієї статті, визначається в максимально можливому розмірі в межах загальної площі житлового приміщення (будинку) згідно з нормами користування (споживання), встановленими цими пунктами, незалежно від наявності в складі сім`ї осіб, які не мають права на знижку плати.
Установити, що пільги, передбачені пунктами 1, 2, 4, 5, 6 та 18 частини першої цієї статті, надаються за умови, якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. (ч. 6 ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в редакції пункту 9 розділу I Закону України від 28.12.2014 №76-VIII Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України).
Як встановлено судом, розмір середньомісячного сукупного доходу ОСОБА_1 за попередні шість місяців перевищував встановлену податкову соціальну пільгу, відповідачем відмовлено у наданні пільг передбачених зокрема п. 4 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Однак, рішенням Конституційного Суду України від 18.12.2018 № 12-р/2018 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними): - абзац другий підпункту 1, абзац другий підпункту 2, абзаци другий, третій, четвертий підпункту 3 пункту 9 розділу I Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року N 76-VIII; - частину шосту статті 14, частину другу статті 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22 жовтня 1993 року N 3551-XII, зі змінами.
У вказаному рішенні (пункт 6) зазначено, що у частині шостій статті 14, частині другій статті 16 Закону N 3551 умову для отримання окремих пільг, держава переклала обов`язок щодо соціального захисту учасників війни, осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, на членів їхніх сімей, що не відповідає суті конституційних гарантій щодо забезпечення соціального захисту цих осіб. Такий підхід нівелює позитивний обов`язок держави щодо соціального захисту вказаних осіб та членів їхніх сімей у розумінні частини п`ятої статті 17 Конституції України. Конституційний Суд України вважає, що забезпечення державою соціального захисту осіб, які відповідно до обов`язку, покладеного на них частиною першою статті 65 Конституції України, захищали Вітчизну, суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України, та членів їхніх сімей згідно з частиною п`ятою статті 17 Конституції України в поєднанні з частиною першою цієї статті означає, що надання пільг, інших гарантій соціального захисту ветеранам війни, особам, на яких поширюється чинність Закону № 3551, не має залежати від матеріального становища їхніх сімей та не повинне обумовлюватися відсутністю фінансових можливостей держави. Обмеження або скасування положеннями Закону № 76, які є предметом конституційного контролю, пільг, установлених Законом № 3551, фактично є відмовою держави від її зобов`язань, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, щодо соціального захисту осіб, які захищали Вітчизну, та членів їхніх сімей. Таким чином, підпунктами 1, 3, абзацом другим підпункту 2 пункту 9 розділу I Закону № 76 знижено досягнутий рівень соціального захисту учасників війни, осіб, на яких поширюється чинність Закону №3551, осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною. У зв`язку з цим абзац другий підпункту 1, абзац другий підпункту 2, абзаци другий, третій, четвертий підпункту 3 пункту 9 розділу I Закону № 76, якими виключено положення Закону № 3551 щодо пільг на проїзд для учасників війни, осіб, на яких поширюється чинність Закону № 3551, осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, та частина шоста статті 14, частина друга статті 16 Закону N 3551, якими встановлено умову для отримання окремих пільг, суперечать частинам першій, п`ятій статті 17 Основного Закону України.
Згідно з ч. 1 ст. 91 Закону України від 13.07.2017 № 2136-VIII «Про Конституційний Суд України» закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Статтею 152 Конституції України передбачено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.
Згідно ч. 2 рішення Конституційного Суду України від 18.12.2018 № 12-р/2018, абзац другий підпункту 1, абзац другий підпункту 2, абзаци другий, третій, четвертий підпункту 3 пункту 9 розділу I Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року N 76-VIII, частина шоста статті 14, частина друга статті 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22 жовтня 1993 року N 3551-XII, зі змінами, визнані неконституційними, втрачають чинність через три місяці з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Отже, положення ч. 6 ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» якою встановлювалось надання пільги, передбаченої зокрема п. 4, 5 ч. 1 ст. 14 Закону за умови відповідності розміру середньомісячного сукупного доходу сім`ї, втратили чинність з 19.03.2019 року.
За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» не містить норм, які б передбачали обмеження пільг по оплаті житлово-комунальних послуг за доходом учасника війни, а тому позивач мав право на пільги встановлені безпосередньо законом з 19.03.2019.
Суд дійшов висновку про наявність у позивача права на 50-відсоткову знижку плати за користування житлом та комунальними послугами.
Таким чином, відповідач, відмовляючи у наданні пільги позивачу, як учаснику війни, у вигляді 50 % знижки на оплату житлово-комунальних послуг, діяв не на підставі та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законодавством.
16.02.1994 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №94, якою затверджено Порядок надання пільг, передбачених Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".
Відповідно до п. 7 вказаного Порядку, передбачено, що громадянам, які набули статусу ветерана війни або особи, яка має особливі заслуги перед Батьківщиною, та особи, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", після прийняття цього Закону, пільги надаються з дня звернення.
Таким чином діє заявочний принцип щодо надання пільг на сплату житлово-комунальних послуг.
Суд зазначає, що позивач із запитом про надання публічної інформації щодо причин припинення надання пільг звернулася до департаменту соціальної політики Кам`янської міської ради - 14.07.2021, а тому належним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання департамент соціальної політики Кам`янської міської ради поновити з 14.07.2021 ОСОБА_1 , як учаснику війни, пільги на оплату за користування житлово-комунальними послугами, передбаченими п.п. 4, 5, частини 1 статті 14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню в частині визнання протиправною та скасування відмови, викладеної в листі від 20.07.2021 №01-01/05-вих. департаменту соціальної політики Кам`янської міської ради про відсутність права на отримання ОСОБА_1 , як учасником війни, пільг відповідно до п.п. 4, 5 частини 1 статті 14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та зобов`язати департамент соціальної політики Кам`янської міської ради поновити з 14.07.2021 ОСОБА_1 , як учаснику війни, пільги на оплату за користування житлово-комунальними послугами, передбаченими п.п. 4, 5, частини 1 статті 14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".
Одночасно з позовною заявою позивач звернувся до суду з клопотанням про звільнення його від сплати судового збору, враховуючи соціальний статус учасника бойових дій, відповідно до ч.13 ст.5 Закону України «Про судовий збір».
За приписами ст.8 Закону України Про судовий збір враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 Кодексу адміністративного судочинства України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до сплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.
Вирішуючи питання щодо можливості звільнити позивача від сплати судового збору за подання даної позовної заяви, суд, з урахуванням правових позицій, викладених у постанові Пленуму Вищого адміністративного Суду України від 23.01.2015 №2 Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 8 липня 2011 року №3674-УІ Про судовий збір, а також у постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 05.02.2016 №2 виходить із того, що визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що є достатні підстави для звільнення позивача від сплати судового збору за подання даного адміністративного позову до суду з урахуванням вимог ст. 8 Закону України Про судовий збір та ст.133 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 241-246, 255, 295 КАС України, суд,-
Визнати протиправною та скасування відмови, викладеної в листі від 20.07.2021 №01-01/05-вих. департаменту соціальної політики Кам`янської міської ради про відсутність права на отримання ОСОБА_1 , як учасником війни, пільг відповідно до п.п. 4, 5 частини 1 статті 14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".
Зобов`язати департамент соціальної політики Кам`янської міської ради поновити з 14.07.2021 ОСОБА_1 , як учаснику війни, пільги на оплату за користування житлово-комунальними послугами, передбаченими п.п. 4, 5, частини 1 статті 14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко