Справа № 160/10339/21
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2021-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.06.2021 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі начальника управління Кучер Тетяни Павлівни, в якому позивач просить суд:
- визнати протиправною відмову Головного управління пенсійного фонду України в м. Дніпро зарахувати до страхового пенсійного стажу на час навчання ОСОБА_1 в Дніпропетровському педагогічному училищі за період з 01.09.1975 року по 26.06.1979 року для нарахування пенсії.
Позовні вимоги обґрунтовано наступним.
06.02.2019 року позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про нарахування та отримання пенсії відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідачем надано відповідь про неможливість включити в розрахунковий пенсійний строк трудовий стаж період навчання позивача в Дніпропетровському педагогічному училищі з 01.09.1975 року по 26.06.1979 року. Підставою для відмови стала невідповідність ім`я позивача вказаного в архівній довідці №С-224-2018 від 02.10.2018 року. Види трудової діяльності, що зараховуються до стажу роботи, який давав право на трудову пенсію у період з 01.01.2004 року, визначено ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-ХІІ. Згідно з п. «д» вказаного Закону, до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах із підготовки кадрів, підвищення кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі та клінічній ординатурі. Тобто час навчання зараховується до страхового стажу, але за умови, що після навчання присвоєна кваліфікація та навчання відбулося до 01.01.2004 року. Згідно записів в трудовій книжці, за весь час роботи по спеціальності за фахом, і по сьогоднішній день, позивач декілька разів підвищувала свою кваліфікацію як педагога.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.06.2021 року вказана позовна заява була залишена без руху та цією ухвалою було запропоновано позивачу усунути недоліки позовної заяви шляхом подання до суду: позовної заяви, оформленої у відповідності до вимог, передбачених статтею 160 Кодексу адміністративного судочинства України, із зазначенням у новій редакції позовної заяви, належного відповідача та відомостей визначених в п.2 ч.5 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України щодо нього; примірників позовної заяви у новій редакції у відповідності до кількості учасників справи; заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням поважних причин пропуску строку звернення та з наданням належних доказів наявності таких причин; належним чином завіренні додатки до позовної заяви для суду та відповідача по справі.
- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області;
- зарахувати до страхового пенсійного стажу час навчання ОСОБА_1 в Дніпропетровському педагогічному училищі за період з 01.09.1975 р. по 26.06.1979 р. для нарахування пенсії.
Додано заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду.
13.10.2021 року від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому заперечував проти позову та зазначив, що позивач отримує пенсію за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 року №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зі змінами внесеними Законом України від 03.10.2017 року №2148-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії». Позивач звернулася 06.02.2019 року до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області і заявою про нарахування та отримання пенсії відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». За документами пенсійної справи загальний страховий стаж позивача становить 39 років 1 місяць, обчислений по 30.09.2018 року. За даними паспорта позивача серія НОМЕР_2 зазначено ПІБ російською мовою - « ОСОБА_2 ». За наданими позивачем документами було виявлено розбіжності у написанні імені, тому до страхового стажу не було зараховано період навчання з 01.09.1975 року по 26.06.1979 року в Дніпропетровському педагогічному училищі. Для підтвердження періоду навчання з 01.09.1975 року по 26.06.1979 року в Дніпропетровському педагогічному училищі позивач надала архівну довідку №С-224-2018 від 02.10.2018 року, видану Державним архівом Дніпропетровської області « ОСОБА_3 » (російською мовою). У зв`язку з тим, що ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлений у судовому порядку.
Згідно положень ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали адміністративної справи та зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні відносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів.
Судом встановлено, що позивач отримує пенсію за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 року №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зі змінами внесеними Законом України від 03.10.2017 року №2148-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії».
За документами пенсійної справи загальний страховий стаж позивача становить 39 років 1 місяць, обчислений по 30.09.2018 року.
Відповідно до Свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_3 після укладення шлюбу фамілія позивача була змінена з ОСОБА_4 на ОСОБА_5 .
За даними паспорта позивача серія НОМЕР_2 , виданого 13.06.1997 року Бабушкінським РВ ДМУ УМВ України в Дніпропетровській області зазначено ім`я позивача російською мовою - « ОСОБА_2 ».
06.02.2019 року позивач звернулася до Центрального відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про нарахування та отримання пенсії відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Для підтвердження періоду навчання з 01.09.1975 року по 26.06.1979 року в Дніпропетровському педагогічному училищі позивач надала архівну довідку №С-224-2018 від 02.10.2018 року, видану Державним архівом Дніпропетровської області « ОСОБА_3 » (російською мовою).
Листом від 15.02.2019 року №874/С-09 Центральний відділ обслуговування громадян (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відмовив позивачу в зарахуванні до страхового стажу періоду навчання з 01.09.1975 року по 26.06.1979 року в Дніпропетровському педагогічному училищі. Підставою для відмови стали розбіжності у написанні імені в паспорті позивача та архівній довідці. В листі також зазначено, що згідно ст. 315 ЦПК України, в разі виявлення розбіжностей в написанні прізвища, імені та по батькові в наданих заявником документах, належність цих документів заявникові встановлюється в судовому порядку.
Враховуючи надані роз`яснення у відмові від 15.02.2019, позивач звернулася до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська про факту який має юридичне значення.
Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17.06.2021 року у справі №200/5260/19 цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про встановлення фактів, що мають юридичне значення залишено без розгляду на підставі ч.6 ст. 294 ЦПК України. Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська зазначив, що враховуючи діючий порядок та отримавши відмову органу, який призначає пенсії, в разі незгоди з його рішенням на підставі ст. 105 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та частини 2 ст.124 Конституції України, позивач має право звернутися за захистом свого права в суд, але не з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення в порядку цивільного судочинства, а з позовною заявою до управління Пенсійного фонду України про визнання неправомірними дій органу Пенсійного фонду України щодо відмови у призначенні/перерахунку пенсії, за правилами адміністративного судочинства, оскільки органи Пенсійного фонду України є суб`єктами владних повноважень, наділеним владними управлінськими функціями у сфері пенсійного забезпечення.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробітті з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно д о Закону України від 09.07.2003 року №1058-ІУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі за текстом - Закон №1058-ГУ) пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим законом.
За приписами Закону №1058-ГУ розмір пенсії кожного пенсіонера визначається індивідуально, залежно від набутого стажу та отриманого заробітку, з якого сплачувались внески. При обчисленні пенсії для кожного пенсіонера визначається індивідуальний коефіцієнт страхового стажу залежно від кількості відпрацьованих місяців та коефіцієнту заробітної плати.
Відповідно до частини 2 статті 41 Закону №1058-ІУ до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії, зокрема враховується: суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування.
За приписами частини 1 статті 40 Закону № 1058-І V для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Згідно п. 1 та п. 2 ст. 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Порядок обчислення та сплати страхових внесків встановлено у ст. 20 Закону № 1058- IV, якою передбачено, що страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі. Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески (ч. 2 ст. 20 Закону №1058-IV).
Відповідно до ст. 11 Закону № 1058-ІV, застрахованими особами є громадяни, які працюють на підприємствах, в установах і організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання, у фізичних осіб-суб`єктів підприємницької діяльності та інших осіб (включаючи юридичних та фізичних осіб-суб`єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування - фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок) на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи за договорами цивільно- правового характеру.
За осіб, які працюють на вищезазначених умовах, страхувальник (роботодавець) зобов`язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати до солідарної системи в установлені строки та в повному обсязі страхові внески від об`єкту для їх нарахування.
Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження трудового стажу відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Згідно з п.2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.93 №58 (далі Інструкція № 58) заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем "кваліфікований робітник", "молодший спеціаліст", "бакалавр", "спеціаліст" та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, на стажування. До трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.
Пунктом 2.4 Інструкції № 58 визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Пунктом "д" частини 3 статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі клінічній ординатурі.
Згідно з пунктом 8 Порядку підтвердження наявного трудового стажу призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, час навчання у вищих навчальних, професійних навчально - виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.
З листа Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 15.02.2019 року №874/С-09 вбачається, що підставою для відмови стали виявлені розбіжності у написанні імені в паспорті серії НОМЕР_4 , в якому зазначено ім`я позивача російською мовою « ОСОБА_2 » та архівній довідці від 02.10.2018 року №С-224-2018, в якій зазначено, що наказом №113 від 26.06.1979 року по Дніпропетровському педагогічному училищу Проценко «Наталье Дмитриевне» видано диплом та присвоєно кваліфікацію учителя музики та співів, музичний вихователь.
Суд зазначає, що в матеріалах справи наявна копія диплома від 26.06.1979 року серія НОМЕР_5 , який виданий ОСОБА_3 в тому, що вона в 1975 року вступила до Дніпропетровського педагогічного училища і в 1979 році закінчила курс названого училища по спеціальності музичне виховання. Рішенням Державної кваліфікаційної комісії від 26.06.1979 року позивачу присвоєно кваліфікацію вчителя співів, музичного вихователя.
На переконання суду, диплом серії від 26.06.1979 року НОМЕР_5 є належним підтвердженням періоду навчання позивача з 01.09.1975 року по 26.06.1979 року.
Таким чином, оскаржувана відмова пенсійного фонду, викладена в листі від 15.02.2019 року №874/С-09 є протиправною та підлягає скасуванню.
Згідно з ч. 1 ст. 45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією.
Як зазначено в пункті 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 05 квітня 2005 року, засіб захисту, що вимагається статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.
Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.
Отже, суд доходить висновку про необхідність задоволення позовних вимог щодо зобов`язання органу Пенсійного фонду зрахувати до страхового пенсійного стажу ОСОБА_1 час навчання в Дніпропетровському педагогічному училищі за період з 01.09.1975 року по 26.06.1979 року для нарахування пенсії.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з частиною першою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З урахуванням викладеного у сукупності, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, викладену в листі від 15.02.2019 року №874/С-09.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового пенсійного стажу час навчання ОСОБА_1 в Дніпропетровському педагогічному училищі за період з 01.09.1975 р. по 26.06.1979 р. для нарахування пенсії.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко