Справа № 200/3684/19-а
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2022-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2022 року справа №200/3684/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів: судді-доповідача Гаврищук Т.Г., суддів: Блохіна А.А., Сіваченка І.В.,

за участю секретаря судового засідання Сізонова Є.С.,

представника позивача Мельниченка І.О.,

представника відповідача Сенникова А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 липня 2021 р. у справі №200/3684/19-а (головуючий І інстанції Абдукадирова К.Е., повне судове рішення складено 22.07.2021 року в м. Слов`янськ Донецької області) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Інтерелектро" до Головного управління ДПС у Донецькій області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 19 жовтня 2018 року № .

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 20 липня 2021 року позов задоволено, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області від 19 жовтня 2018 року № , яким до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «ІНТЕРЕЛЕКТРО» застосовані штрафні санкції за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Відповідач вважає, що ним правомірно було прийнято спірне рішення, оскільки під час проведення камеральної перевірки було встановлено порушення позивачем граничних термінів реєстрації податкових накладних. Відповідач погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що уклавши Договір №261020171 від 27.10.2017 року про визнання електронних документів та Договір №13122017 про визнання електронних документів від 13.12.2017 року, позивач отримав право подавати до органу ДФС податкові документи в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв`язку, а податковий орган взяв на себе зобов`язання забезпечити приймання податкових документів у електронному вигляді від позивача та здійснювати їх комп`ютерну обробку. Отже, не існувало обставин за яких позивач не міг з об`єктивних причин своєчасно забезпечити реєстрацію податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних. Однак, позивачем не надано доказів на підтвердження вчасного подання на реєстрацію спірних податкових накладних. Відмова в реєстрації одних податкових накладних не може свідчити про відхилення реєстрації інших податкових накладних.

На адресу суду апеляційної інстанції надіслано відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач проти доводів апеляційної скарги заперечував, вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалено судом відповідно до норм матеріального та процесуального права на підставі повного і всебічного з`ясування обставин в адміністративній справі

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, представника позивача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшов висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що 05 вересня 2018 року головним державним ревізором-інспектором відділу ПДВ Маріупольського управління ГУ ДФС у Донецькій області, на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1. статті 20 розділу 1, пункту 200.10 статті 200 розділу V, в порядку підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75, статті 76, пункту 86.2 статті 86 розділу II Податкового кодексу України зі змінами та доповненнями, проведена камеральна перевірка своєчасності реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування у Єдиному реєстрі податкових накладних за період складання листопад 2017 року Товариством з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "ІНТЕРЕЛЕКТРО", за результатами якої складено акт від 05 вересня 2018 року № 1827/05-99-46-03/40914220, яким встановлено порушення позивачем п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, а саме несвоєчасна реєстрація податкових накладних виписаних у листопаді 2017 року з порушенням терміну реєстрації від 16 до 30 календарних днів на суму ПДВ 2 231 916,07 грн. та від 31 до 60 календарних днів на суму ПДВ 464 924,87 грн..

Відповідно до додатку № 1 до акту під час перевірки перевірялися 602 податкові накладні за період з 15 листопада 2017 року по 24 листопада 2017 року на загальну суму 2696840,94 гривні.

На підставі цього акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 19.10.2018р. №, яким згідно пункту 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України до позивача застосовані штрафні санкції у розмірі: 585 860,78 грн. за звітний період: листопад 2017 року за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних; від 16 до 30 календарних днів, застосовано штраф у розмірі - 446 383,23 грн. (20% від суми ПДВ 2 231 916,07 гри.) та від 31 до 60 календарних днів, застосовано штраф у розмірі - 139 477,55 гри. (30% від суми ПДВ 464 924.87 грн.).

Рішенням ДФС України від 01 лютого 2019 року за результатами адміністративного оскарження спірне податкове повідомлення рішення залишено без змін, а скарга без задоволення. Зазначене рішення було отримано позивачем 07.02.2019р. (т.1, а.с. 12).

Наведені обставини сторонами не оспорюються.

Пунктом 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України (в редакції, чинної у спірний період) встановлено, що порушення платниками податку на додану вартість граничних термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість, та розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених статтею 201 цього Кодексу, тягнуть за собою накладення на платників податку на додану вартість, на яких відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів; 20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів; 30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів; 40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів;50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України (в редакції, чинної у спірний період) при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

-для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

-для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені;

-для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 27 жовтня 2017 року між позивачем та Маріупольською об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Донецькій області (Приморське відділення), було укладено Договір №261020171 про визнання електронних документів, а саме: визнання податкових документів, поданих Платником податків в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису (далі - ЕЦП) до органів ДФС засобами телекомунікаційного зв`язку або на електронних носіях, як оригіналу. Підтвердженням факту укладання даного Договору є Квитанція №2 від 27.10.2017 року про його прийняття.

Проте, 10 листопада 2017 року у зв`язку отриманням відмов у прийнятті 602 податкових накладних, при направленні їх позивачем до Єдиного реєстру податкових накладних, у формі Квитанцій № 1 з причиною: «можливо, припинено дію Договору про визнання електронних документів», позивачем було здійснено надсилання на укладання новий договір №101120171 про визнання електронних документів до Державної фіскальної служби України, але отримано відмову у його прийнятті, у зв`язку із наявністю вже діючого Договору №261020171 від 27.10.2017 року про визнання електронних документів. Підтвердженням чого є Квитанція №1 від 10.11.2017 року. Ці обставини не заперечуються відповідачем 1.

11 грудня 2017 року у зв`язку із продовженням отримання відмов у прийнятті податкових накладних при направленні їх позивачем до Єдиного реєстру податкових накладних, у формі Квитанцій № 1 з причиною: «можливо, припинено дію Договору про визнання електронних документів», позивачем було здійснено надсилання для укладення нового договору №11122017 про визнання електронних документів до Державної фіскальної служби України, але отримано відмову у його прийнятті, у зв`язку із наявністю вже діючого Договору №261020171 від 27.10.2017 року про визнання електронних документів. Підтвердженням чого є Квитанція № 1 від 11.12.2017 р..

13 грудня 2017 року між позивачем та Маріупольською об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Донецькій області (Приморське відділення), було укладено Договір №13122017 про визнання електронних документів, а саме: визнання податкових документів, поданих Платником податків в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису (далі - ЕЦП) до органів ДФС засобами телекомунікаційного зв`язку або на електронних носіях, як оригіналу. Підтвердженням факту укладання даного Договору є Квитанція №2 від 13.12.2017 р. про його прийняття.

18.12.2017 року у зв`язку із продовженням існування обставин, за яких позивач був позбавлений права на здійснення реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, у зв`язку із отриманням відмов у прийнятті податкових накладних, при направленні їх позивачем до Єдиного реєстру податкових накладних, у формі Квитанцій № 1 з причиною: «можливо, припинено дію Договору про визнання електронних документів», позивачем було здійснено надсилання на укладання новий договір №18122017 про визнання електронних документів до Державної фіскальної служби України, але отримано відмову у його прийнятті, у зв`язку із наявністю вже діючого Договору №13122017 від 13.12.2017 року. Підтвердженням чого є Квитанція №1 від 18.12.2017 р..

Вказані обставини також підтверджені судовим рішенням по справі №200/3683/19-а.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що уклавши Договір №261020171 від 27.10.2017 року про визнання електронних документів та Договір №13122017 про визнання електронних документів від 13.12.2017 року, позивач отримав право подавати до органу ДФС податкові документи в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв`язку, а податковий орган взяв на себе зобов`язання забезпечити приймання податкових документів у електронному вигляді від позивача та здійснювати їх комп`ютерну обробку.

Проте, позивач отримував систематичні відмови від відповідача у прийнятті податкових документів, при направленні їх позивачем до Єдиного реєстру податкових накладних у формі Квитанцій № 1 з причиною: «можливо, припинено дію Договору про визнання електронних документів».

Відповідач 2 у письмових поясненнях підтвердив, що Договір №261020171 від 27.10.2017 року про визнання електронних документів був укладений з терміном дії до 24.10.2019 року. У зв`язку із скасуванням ТОВ "ТД "ІНТЕРЕЛЕКТРО" попередніх ключів ЕЦП, Договір укладений 27.10.2017 року, припинено з 13.12.2017 року відповідно до пункту 1 розділу 6 Договору. Новий Договір, до якого додані нові сертифікати відкритих ключів ЕЦП з терміном дії з 13.12.2017 року по 24.10.2019 року, направлено ТОВ "ТД "ІНТЕРЕЛЕКТРО" до ДПІ 13.12.2017 року Договір укладено, про що платника повідомлено у другій квитанції за № .

В матеріалах справи наявні перші квитанції по податковим накладним, що зазначені в переліку до акту перевірки, за змістом яких позивач направляв податкові накладні на реєстрацію у листопаді та грудні 2017 року.

Відповідно до додатку № 1 до Акту перевірки та розрахунку штрафних санкцій позивачем здійснено реєстрацію податкових накладних за період складання з 15 листопада 2017 року по 24 листопада 2017 року - 08 січня 2018 року.

В обґрунтування протиправності застосування санкцій позивач зауважує на відсутності його вини у вчиненні цього порушення, оскільки воно відбулося внаслідок неможливості здійснити позивачем реєстрації податкових накладних з причини систематичних збоїв в електронній системі адміністрування електронної звітності. За змістом викладеного в позові під час реєстрації податкових накладних, визначених в додатку 1 до акту камеральної перевірки позивачу було відмовлено в їх прийнятті з підстав: «можливо припинено дію договору про визнання електронних документів».

На підтвердження зазначених доводів, позивач надав до суду належним чином засвідчені копії: Договору №261020171 про визнання електронних документів від 27.10.2017 року; Квитанції №2 від 27.10.2017 року про прийняття Договору №261020171 про визнання електронних документів від 27.10.2017 року; Договору №101120171 про визнання електронних документів від 10.11.2017 року; Квитанції №1 від 10.11.2017 року про не прийняття Договору №101120171 про визнання електронних документів від 10.11.2017 року. Також в матеріалах справи наявні копії податкових накладних та квитанцій про неприйняття цих податкових накладних (т.1, а.с. 122-192).

З урахуванням зазначеного, судом встановлено, що підставою для неприйняття податкових накладних позивача в електронному вигляді та відмови в їх реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних слугували причини, які не відповідали дійсності, а позивач, у свою чергу, під час здійснення операцій з постачання товарів/послуг був позбавлений права на їх реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Під час судового розгляду справи та з урахуванням доказів наданих суду сторонами, судом встановлено, що починаючи з 10 листопада 2017 року по 13 грудня 2017 року та з 13.12.2017 року по 18.12.2017 року включно, існували обставини за яких позивач не міг з об`єктивних причин своєчасно забезпечити реєстрацію податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних. Отже, позивач був позбавлений права на реєстрацію податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, шляхом отримання безпідставних відмов у їх прийнятті у формі Квитанцій №1 від відповідача.

Таким чином, оскільки затримка реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних виникла не з вини позивача, висновок суду першої інстанції про протиправність застосування контролюючим органом до нього штрафу згідно з оскаржуваним актом індивідуальної дії ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права.

Щодо відсутності в матеріалах справи копій всіх податкових накладних та квитанцій про неприйняття цих податкових накладних, що зазначені в акті перевірки, колегія суддів враховує наступне.

В процесі розгляду справи, позивач надав до суду квитанції про відмову в прийнятті податкових накладних (у кількості 25 од.), поданих 08.01.2018р. товариством на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних. Згідно зазначених квитанцій позивачу відмовлено в прийнятті податкових накладних з підстав можливо, припинено дію договору про визнання електронних документів, однак, після надіслання позивачем нового договору від 18.12.2017р. № 18122017 позивачем було отримано квитанцію про відмову в його реєстрації через наявність вже діючого договору від 13.12.2017 №13122017. Наведені обставини, на думку позивача, свідчать про технічні збої в роботі програмного забезпечення, за допомогою якого позивач направляв податкові накладні для їх реєстрації. В судовому засіданні позивач зауважив на тому, що кожну з податкових накладних, складених протягом листопада 2017 року у кількості 602 одиниць ним направлялося на реєстрацію, втім через технічні збої в роботі програмного забезпечення, зазначена кількість накладних не була зареєстрована в реєстрі. Як стверджує позивач, на час розгляду справи у нього відсутня технічна можливість надати квитанції про відмову в прийнятті наведених податкових накладних. Обставини направлення товариством податкових накладних на реєстрацію можуть бути встановлені в ході проведення експертизи телекомунікаційних систем та засобів.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 17 липня 2019 року судом призначено по справі судову експертизу телекомунікаційних систем та засобів, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

На розгляд експерту поставити наступне запитання: В які дати мав місце факт передачі в телекомунікаційній системі Товариством з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "ІНТЕРЕЛЕКТРО" у відповідності до вимог Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року № 1246 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року № 341) податкових накладних у кількості 602 шт., які перелічені у розрахунку штрафу за порушення термінів реєстрації податкових накладних від 19 жовтня 2018 року (а.с. 21-33) та в додатку № 1 до акту перевірки від 05.09.2018р..

10 лютого 2021р. судом отримано від експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України клопотання щодо надання додаткових документів. У клопотанні зазначено, що у зв`язку з відсутністю відомостей відносно телекомунікаційної системи, зокрема, відомостей про її місцезнаходження, склад, спосіб використання тощо.

Ухвалою суду від 23 лютого 2021 року витребувано з Державної податкової служби України відомості щодо телекомунікаційної системи (до складу якої входять, зокрема Система електронного адміністрування податку на додану вартість, Єдиний реєстр податкових накладних, СМКОР), експертизу якої призначено ухвалою суду від 17 липня 2019 року у справі № 200/3684/19-а, та якою передавались податкові накладні Товариством з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "ІНТЕРЕЛЕКТРО" у період листопад-грудень 2017 року: а саме відомості про склад цієї телекомунікаційної системи, її місцезнаходження, про організацію, що її обслуговує, технічні регламенти (технічна документація, інструкції), що визначають порядок направлення податкових накладних, їх реєстрацію та обробку у телекомунікаційній мережі, права та обов`язки сторін щодо використання засобів телекомунікаційної систем, відомості (лог-файли) про те, чи зберігається інформація про оброблення в системі зазначених податкових накладних (листопад-грудень 2017 року) станом на теперішній час.

06 травня 2021 року від експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України до суду надійшов висновок про неможливість проведення експертизи через ненадання в розпорядження експерта технічної документації, що необхідна для повного проведення відповідних досліджень.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За унормуванням п. 109.1 Податкового кодексу України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що дії відповідача у розумінні пункту 56.21 статті 56 Податкового кодексу України не відповідають критеріям законності, оскільки відповідачем при застосовані штрафу до позивача не було враховано обставини щодо відсутності складу податкового правопорушення у діях позивача з огляду на пункт 109.1 статті 109.1 Податкового кодексу України.

За таких обставин вірним є висновок суду першої інстанції про неправомірність застосування контролюючим органом до позивача штрафних санкцій на підставі п. 120-1.1 ст. 120-1 Податкового кодексу України.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією, зазначеній в постанові Верховного Суду від 09.10.2018 року у справі № 818/1073/17, від 30.01.2018 року у справі № 815/2745/17, від 11.09.2018 року у справі №826/9114/16.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається.

За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 липня 2021 року у справі №200/3684/19-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 липня 2021 року у справі №200/3684/19-а - залишити без змін.

Постанова складена та підписана 08 лютого 2022 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 08 лютого 2022 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Т.Г. Гаврищук

Судді: А.А. Блохін

І.В. Сіваченко