Справа № 160/17609/21
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2021-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Врони О. В.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у зарахуванні до загального страхового стажу, що дає право на призначення пенсії, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , періодів трудової діяльності відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_2 , дата заповнення 05 грудня 1978 року, виданої на ім`я ОСОБА_1 та неврахування при призначенні пенсії періодів роботи: з 05 грудня 1978 року по 26 жовтня 1988 року на Бакинській трикотажній фабриці Міністерства легкої промисловості Азербайджанської РСР; з 05 серпня 1991 року по 01 жовтня 2002 року в Калінінському (перейменований в Таширський) відділі культури виконкома Калінінського (Таширського) району Республіки Вірменія; з 01 жовтня 2002 року по 30 квітня 2010 року в адміністрації Дзюнашохської громади Таширського району Лорійської області Республіки Вірменія, а також період догляду за дитиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , до загального страхового стажу, що дає право на призначення пенсії, періоди трудової діяльності відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_2 , дата заповнення 05 грудня 1978 року, виданої на ім`я ОСОБА_1 і здійснити зарахування до загального страхового стажу періодів роботи: з 05 грудня 1978 року по 26 жовтня 1988 року на Бакинській трикотажній фабриці Міністерства легкої промисловості Азербайджанської РСР; з 05 серпня 1991 року по 01 жовтня 2002 року в Калінінському (перейменований в Таширський) відділі культури виконкома Калінінського (Таширського) району Республіки Вірменія; з 01 жовтня 2002 року по 30 квітня 2010 року в адміністрації Дзюнашохської громади Таширського району Лорійської області Республіки Вірменія, а також період догляду за дитиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В обґрунтування позивних вимог позивач посилається на те, що їй було відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з недостатністю трудового (стажу). Натомість відмову Пенсійного фонду у зарахуванні деяких періодів роботи позивач вважає протиправною.
Відповідно до ч.6 ст.12, ч.1, 2 ст. 257, ч.1 ст. 260 Кодексу адміністративного судочинства України зазначена справа є справою незначної складності та розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження.
Згідно з ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
У відзиві на позовну заяву відповідач вказав, що позивачу було роз`яснено, що зарахування спірних періодів роботи можливе за наявності уточнюючих довідок про період роботи, виданих підприємствами, на яких працювала особа. Позивач таких довідок не надала.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 після досягнення 60 років 18.08.2021 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення їй пенсії за віком. До заяви були додані документи: паспорт, картка фізичної особи-платника податків, трудова книжка, диплом про навчання, свідоцтво про народження дитини.
Відмовляючи у призначенні пенсії позивачу, відповідач вказав, що до страхового стажу не зараховано:
-період догляду за дитиною 13.09.1989 р.н., оскільки ім`я матері в свідоцтві про народження не відповідає даним паспорта;
-періоди роботи згідно трудової книжки від 05.12.1978 № НОМЕР_3 , оскільки ім`я на титульній сторінці трудової книжки не відповідає даним паспорта заявника.
Для зарахування періодів згідно трудової книжки від 05.12.1978 № НОМЕР_3 необхідно надати уточнюючі довідки про період роботи, видані підприємствами, на яких працювала особа.
Позивач вважає, що незарахування відповідачем всіх періодів його роботи до загального трудового стажу порушує його права на отримання пенсії, що стало підставою для звернення з відповідним позовом до суду.
При вирішенні спору суд виходить з наступного.
Статтею 46 Конституції України гарантовано право громадянам на соціальний захист,
що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Тобто, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.
За ч. 1 ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Частиною 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 60 років - які народилися з 1 квітня 1961 року по 31 грудня 1961 року.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
(ч.1, ч. 2 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).
Частиною 1 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
За ч. 3 вказаної статті до стажу роботи зараховується, зокрема час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку (п. ж).
Спірний трудовий стаж був набутий позивачем в Республіці Вірменія і Азербайджанській республіці.
Між Україною і Республікою Вірменія укладена Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, яка вступила в силу з дня підписання.
За ст. 1 зазначеної Угоди пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць Угоди і членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.
Відповідно до положень ст. 11 Угоди необхідні для пенсійного забезпечення документи, які видані в належному порядку на території держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, які входили до складу СРСР до 01 грудня 1991року, приймаються на території держав-учасниць Співдружності без легалізації.
Відповідно до ст. 5 дана Угода розповсюджується на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені чи будуть встановлені законодавством держав-учасниць Угоди.
Призначення пенсій громадянам держав-учасниць Угоди відбувається за місцем проживання. Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсії на пільгових підставах і за вислугу років, громадянам, держав-учасниць Угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої х цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності даною Угодою. Обчислення пенсій здійснюється із заробітка (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу (ст. 6 Угоди).
Угода про співробітництво в галузі пенсійного забезпечення була також підписана між Урядом України і Урядом Азербайджанської Республіки 28.07.1995, ратифікована ВРУ 07.05.1996, набула чинності з 02.11.1996.
Відповідно до ст.ст. 1, 2 Угоди пенсійне забезпечення громадян сторін осіб без громадянства, а також членів їх сімей здійснюється компетентними установами за законодавством і за рахунок коштів Сторони, на території якої вони постійно проживають.
Ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством Сторін, крім випадків, передбачених статтею 9 цієї Угоди.
Статтею 3 Угоди передбачено, що при визначенні права на пенсію, в тому числі на пільгових умовах і за вислугу років, враховується трудовий стаж, набутий на території України (і) або Азербайджанської Республіки, а також трудовий стаж на території держав, які входили до складу колишнього СРСР до 01.01.1992 року.
Відповідно до ст. ст. 4,5 Угоди необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у встановленому порядку на території однієї Сторони, приймаються без легалізації на території другої Сторони. Обчислення пенсій здійснюється із заробітку (прибутку) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.
За ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Умовами п. 3 зазначеного Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Тобто, за змістом наведеної норми довідки та інші документи для підтвердження трудового стажу необхідні за відсутності або трудової книжки або необхідних записів, неправильних чи неточних записів про періоди роботи у трудовій книжці.
Підставою для незарахування періодів з 05.12.1978 по 26.10.1998; з 05.08.08.1991 по 01.10.2002; з 01.10.2002 по 30.04.2010 та період догляду за дитиною було посилання відповідача на невідповідність імені заявника на титульній сторінці трудової книжки і свідоцтва про народження дитини даним паспорта.
Дослідивши надані докази у справі суд вважає безпідставними і необґрунтованими підстави відповідача для відмови у нарахуванні пенсії позивача.
Як вбачається з копії паспорту позивача НОМЕР_4 її ім`я на російській мові і на українській мові написано як « ОСОБА_3 », натомість з копії трудової книжки НОМЕР_2 і свідоцтва про народження дитини вбачається, що на російській мові ім`я вказано як « ОСОБА_3 ».
За довідкою заступника директора з наукової роботи доктора філологічних наук, професора ОСОБА_4 . Інституту мовознавства ім. О.О. Потебні від 21.06.2010 №131/470 згідно зі словником-довідником ОСОБА_5 і ОСОБА_6 «Власні імена людей» імена « ІНФОРМАЦІЯ_4 » та «Стела» (російські варіанти) мають однакове етимологічне значення і тому вважаються цілком ідентичними.
Водночас суд звертає увагу на те, що відповідачем не дивлячись на розбіжності в написанні імені позивача, відповідачем після 30.04.2010 трудовий стаж зарахований.
Отже, враховуючи, що записи в трудовій книжці про спірний період, які містять необхідні відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення та виконанні у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону, можуть бути враховані при призначенні пенсії.
Згідно відомостей, які містяться в трудовій книжці позивача у періоди, не зараховані відповідачем, ОСОБА_1 працювала:
-з 05.12.1978 по 26.10.1988 на Бакинській трикотажній фабриці Міністерства легкої промисловості Азербайджанської РСР;
-з 05.08.1991 по 01.10.2002 в Калінінському (перейменований в Таширський) відділі культури виконкома Калінінського (Таширського) району Республіки Вірменія;
- з 01.10.2002 по 30.04.2010 в адміністрації Дзюнашохської громади Таширського району Лорійської області Республіки Вірменія;
-з 13.09.1989 період догляду за дитиною.
Питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення у спірний період були врегульовані Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СССР від 20.06.1974 №162 (в редакції постанови Держкомпраці СССР від 02.08.1985 №252), Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 і постановою Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06.09.1973 №656 «Про трудові книжки робітників та службовців».
Відповідно до п.1.1 «Загальні положення» Інструкції №58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
За п. 2.3. Інструкції №162 , п. 2.4 Інструкції №58 всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, перевід на іншу постійну роботу, або звільнення, а також про нагороди вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні у день звільнення повинні точно відповідати тексту наказу.
Відповідно до п. 4.1. Інструкції №58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.
Пунктом 18 постанови №656 встановлено, що відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несуть спеціально уповноважені особи, що призначені наказом керівника підприємства, установи, організації.
Аналогічні норми містяться і в постанові Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 «Про трудові книжки працівників».
Вказане виключає провину особи, яка бажає призначити пенсію, у недоліках таких записів.
Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, відомості якої підлягають врахуванню при визначенні стажу роботи особи.
Довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи, приймаються для підтвердження трудового стажу лише у випадку відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи.
Трудовою книжкою позивача підтверджено спірні періоди роботи позивача, а Свідоцтвом про народження від 03.10.1989 народження дитини позивачки ОСОБА_2 , що дає право на зарахування періоду догляду за дитиною до страхового стажу.
Таким чином, аналіз наведених правових норм свідчить, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України).
В постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №687/975/17, викладена правова позиція, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.
Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці (неправильними чи не точними) щодо даних періодів роботи відповідачем суду не надано. При цьому, при вирішенні спору колегія суддів врахувала, що позивач жодним чином не впливає на дотримання порядку заповнення трудової книжки та не може нести негативні наслідки за окремі недоліки у внесених в ній записах.
Відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За приписами ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
За наведених обставин і правових норм, суд вважає, що відповідачем було протиправно не зараховано вказані періоди роботи позивача, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст. ст. 139, 242-246, 250, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у зарахуванні до загального страхового стажу, що дає право на призначення пенсії, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , періодів трудової діяльності відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_2 , дата заповнення 05 грудня 1978 року, виданої на ім`я ОСОБА_1 та неврахування при призначенні пенсії періодів роботи: з 05 грудня 1978 року по 26 жовтня 1988 року на Бакинській трикотажній фабриці Міністерства легкої промисловості Азербайджанської РСР; з 05 серпня 1991 року по 01 жовтня 2002 року в Калінінському (перейменований в Таширський) відділі культури виконкома Калінінського (Таширського) району Республіки Вірменія; з 01 жовтня 2002 року по 30 квітня 2010 року в адміністрації Дзюнашохської громади Таширського району Лорійської області Республіки Вірменія, а також період догляду за дитиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , до загального страхового стажу, що дає право на призначення пенсії, періоди трудової діяльності відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_2 , дата заповнення 05 грудня 1978 року, виданої на ім`я ОСОБА_1 і здійснити зарахування до загального страхового стажу періодів роботи: з 05 грудня 1978 року по 26 жовтня 1988 року на Бакинській трикотажній фабриці Міністерства легкої промисловості Азербайджанської РСР; з 05 серпня 1991 року по 01 жовтня 2002 року в Калінінському (перейменований в Таширський) відділі культури виконкома Калінінського (Таширського) району Республіки Вірменія; з 01 жовтня 2002 року по 30 квітня 2010 року в адміністрації Дзюнашохської громади Таширського району Лорійської області Республіки Вірменія, а також період догляду за дитиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України

Суддя О.В. Врона