Справа № 160/22047/21
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2022-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Голобутовського Р.З. розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
14.12.2021 року судом отримано відзив Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, вважає їх безпідставними з огляду на наступне. Позивач з 30.11.2019 року не зверталась за призначенням державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям і на початок встановлення карантину відповідно до постанови від 22.07.2020 року №641 «Про встановлення карантину та запровадження посилення протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV» станом на 01.07.2020 року вона не являлась отримувачем зазначеного виду допомоги. Відповідач вважає, що в нього відсутні підстави поновлення виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям.
Згідно з ч.ч.5, 8 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 є одинокою матір`ю, виховує доньку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Позивач отримує державну допомогу на дітей одиноким матерям та державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям з 01.12.2017 року.
З грудня 2017 року ОСОБА_1 отримує аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внаслідок примусового виконання виконавчого листа №175/1752/17 Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25.07.2017 року в рамках виконавчого провадження №546162 Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). З березня 2020 року отримує аліменти в порядку п.3 ч.1 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» шляхом самостійного надсилання виконавчого документа безпосередньо підприємству, з яким боржник знаходиться в трудових відносинах.
В серпні 2020 року ОСОБА_1 від Лівобережного управління отримала лист №П-75/1 від 12.08.2020 року про те, що на запити Лівобережного управління отримано відомості Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела та суми отриманих доходів та довідки з державної виконавчої служби щодо розміру отриманих аліментів. З вказаних документів Лівобережне управління зробило висновок, що розмір аліментів збільшився.
Рішенням Лівобережного управління від 18.12.2019 року здійснено перерахунок за період з 01.12.2017 року по 30.11.2019 року допомоги на дітей одиноким матерям та державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям. В результаті перерахунку Лівобережним управлінням встановлена переплата за період з 01.12.2017 року по 30.11.2019 року у розмірі 8928,90 грн., а саме: допомоги на дітей одиноким матерям - 606,18 грн. та державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям - 8322,72 грн.

Станом на 11.08.2020 року залишок переплати складав 7995,78 грн., у зв`язку з утриманням з допомоги на дітей одиноким матерям щомісячно по 20%.

Згідно довідки Лівобережного управління від 08.10.2020 року №1538/2, ОСОБА_1 припинено виплату допомоги на дітей одиноким матерям з липня 2020 року. Таким чином, з довідки встановлено, що Лівобережним управлінням за період з 18.12.2019 року по 11.08.2020 року самостійно утримано з допомоги позивача на дітей одиноким матерям 8928,90 - 7995,78 = 933,12 (грн.).

Не погодившись з відповідними діями відповідача, в тому числі і щодо припинення виплати допомоги на дітей одиноким матерям, позивач звернулась до Дніпропетровського окружного суду з позовом.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.01.2021 року у справі №160/13242/20 адміністративний позов ОСОБА_1 до Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково:

- визнано протиправними дії Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради щодо встановлення переплати соціальної допомоги ОСОБА_1 за період з 01.12.2017 року по 30.11.2019 року у розмірі: допомоги на дітей одиноким матерям - 606,18 грн.; державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям - 8322,72 грн.;

- визнано протиправними дії Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської щодо самостійного утримання з допомоги на дітей одиноким матерям переплати соціальної допомоги;

- стягнуто на користь ОСОБА_1 з Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради 933,12 грн. самостійно утриманої допомоги на дітей одиноким матерям;

- в задоволенні решти позовних вимог відмовлено;

- вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.01.2021 року у справі №160/13242/20 набрало законної сили 14.06.2021 року, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень.

18.09.2021 року позивач через свого представника звернулась до Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради із заявою про поновлення виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям з липня 2020 року.

26.10.2021 року відповідачем надано відповідь, оформлену листом №7/7-1899, в якому повідомлено, що з грудня 2019 року по теперішні час ОСОБА_1 із заявою про призначення допомоги до Управління не зверталась. Рішення суду щодо поновлення ОСОБА_1 виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям з липня 2020 року не приймалось та не надходило до Управління.

Не погоджуючись з діями відповідача щодо непоновлення виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям з липня 2020 року, позивач звернулась до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом встановлено наступне.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

На реалізацію конституційних гарантій права громадян на соціальний захист - забезпечення рівня життя не нижчого від прожиткового мінімуму шляхом надання грошової допомоги найменш соціально захищеним сім`ям спрямований Закон України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям».

Зокрема, відповідно до статті 1 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям (далі - державна соціальна допомога) - щомісячна допомога, яка надається малозабезпеченим сім`ям у грошовій формі в розмірі, що залежить від величини середньомісячного сукупного доходу сім`ї.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» заява про надання державної соціальної допомоги подається уповноваженим представником сім`ї до місцевої державної адміністрації або до виконавчого комітету сільської, селищної ради.

Державна соціальна допомога призначається з місяця звернення, якщо протягом місяця подано всі необхідні документи.

Рішення про призначення державної соціальної допомоги чи про відмову в її наданні приймається місцевою державною адміністрацією протягом десяти календарних днів і наступного після його прийняття дня надсилається уповноваженому представнику малозабезпеченої сім`ї.

Порядок призначення та виплати державної соціальної допомоги встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Умови призначення і виплати малозабезпеченим сім`ям державної соціальної допомоги, передбаченої Законом України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» визначені Порядком призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2003 року №250 (далі - Порядок №250).

Пункт 10 Порядку №250 встановлює, що соціальна допомога не призначається у разі, коли: у власності малозабезпеченої сім`ї є друга квартира (будинок), крім житла, яке розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, у населених пунктах на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють своїх повноважень, та у населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, або житла, непридатного для проживання, що підтверджено актом обстеження технічного стану житлового приміщення (будинку, квартири), за формою згідно з додатком до Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року №505.

Аналогічні положення закріпленні у частині 1 статті 7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям».

Отже, Законом України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» та Порядком №250 визначений вичерпний перелік підстав для відмови у призначені і виплаті малозабезпеченим сім`ям державної соціальної допомоги.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» державна соціальна допомога призначається на шість місяців.

Згідно до Закону України «Про внесення змін до деяких Законів України щодо підвищення соціальних гарантій для окремих категорій осіб» від 02.06.2020 року №646-ІХ допомога одиноким матерям з 01 липня 2020 року призначається за новим Порядком, за інформацією, яку надає Державна податкова служба України про доходи та сплачені податки.

Також пунктами 34 та 35 Порядку №1751 викладено в новій редакції:

«35. Для призначення допомоги на дітей одиноким матерям подаються такі документи:

1) заява про призначення допомоги, що складається за формою, затвердженою Мінсоцполітики;

2) декларація про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, що складається за формою, затвердженою Мінсоцполітики (далі - декларація);

3) довідка про доходи у разі зазначення в декларації доходів, інформація про які відсутня в ДПС, Пенсійному фонді України, фондах соціального страхування тощо та згідно із законодавством не може бути отримана за відповідним запитом органу соціального захисту населення. У разі неможливості підтвердження таких доходів довідкою до декларації додається письмове пояснення із зазначенням їх розміру;

4) витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження дитини, виданий відділом державної реєстрації актів цивільного стану, або довідка про народження, видана виконавчим органом сільської, селищної, міської (крім міст обласного значення) ради, із зазначенням підстави для внесення відомостей про батька дитини до актового запису про народження дитини відповідно до абзацу першого частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, або виданий компетентним органом іноземної держави документ про народження, в якому відсутні відомості про батька, за умови легалізації такого документа в установленому законодавством порядку;

5) копія свідоцтва про народження дитини…»

Порядок доповнено пунктом 35-1 і 2 такого змісту:

«35-1. Допомога на дітей одиноким матерям, яку призначено за умовами, що діяли до 30 червня 2020 р. (включно), виплачується до закінчення строку її призначення.

35-2. Допомога на дітей одиноким матерям не призначається, якщо:

1) у складі сім`ї є працездатні особи, які досягли 18-річного віку станом на початок періоду, за який враховуються доходи, та не працювали, не проходили військової служби, не провадили підприємницької чи професійної незалежної діяльності, не здобували освіти за денною або дуальною формою здобуття освіти в закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти, не зареєстровані в центрі зайнятості як безробітні або як такі, що шукають роботу, сумарно більше ніж три місяці протягом періоду, за який враховуються доходи (крім випадків, передбачених в абзацах одинадцятому - п`ятнадцятому цього пункту).»

Таким чином, за умовами призначення допомоги на дітей одиноким матерям, з 01.07.2020 року вимагає звернення до органу призначення із визначеним перелікам документів при відповідності всім умовам для такого призначення.

Суд звертає увагу, що позивач зверталась з позовом, який містив вимогу про зобов`язання відповідача поновити виплату допомоги на дітей одиноким матерям до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.01.2021 року у справі №160/13242/20 відмовлено у задоволенні вказаної вимоги та зазначено, що за умовами призначення допомога на дітей одиноким матерям, з 01.07.2020 року вимагає звернення до органу призначення із визначеним перелікам документів при відповідності всім умовам для такого призначення. Судом не встановлено факту такого звернення позивачем та протиправної відмови у її призначенні. З огляду на це, позовна вимога стосовно зобов`язання відповідача поновити виплату допомоги на дітей одиноким матерям з липня 2020 року не підлягає задоволенню.

Суд вказує, що позивачем рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.01.2021 року у справі №160/13242/20 не оскаржувалось та набрало законної сили, а тому є обов`язковим до виконання.

Відповідно до частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, позивач повторно звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з вимогою про зобов`язання відповідача поновити виплату допомоги на дітей одиноким матерям з липня 2020 року.

При цьому, з моменту прийняття Дніпропетровським окружним адміністративним судом рішення від 20.01.2021 року у справі №160/13242/20 позивач звернулась лише один раз до відповідача із заявою від 18.09.2021 року про поновлення виплати допомоги.

Як встановлено судом у справі, що розглядається, позивачем не дотримано вимог Порядку №1751 щодо подання необхідного переліку документів. Роз`яснення щодо необхідності подання відповідних документів міститься і в рішенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.01.2021 року у справі №160/13242/20, яке позивачем не оскаржувалось.

Таким чином, з моменту дослідження обставин можливості зобов`язання відповідача поновити позивачу виплату допомоги на дітей одиноким матерям з липня 2020 року, позивачем не було вчинено передбачених законодавством дій, спрямованих на поновлення виплати.

Додатково суд зазначає, що суду не надано повноважень оцінки рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду, яке набрало законної сили.

З аналізу рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.01.2021 року у справі №160/13242/20 встановлено, що судом було відмовлено у поновленні виплати допомоги на дітей одиноким матерям, а тому вказане рішення не є підставою для автоматичного поновлення виплати такої допомоги.

Оскільки позивачем не вчинено передбачених законодавством дій, спрямованих на поновлення виплати, в той час, як питання можливості поновлення виплати з липня 2020 року вже вирішено Дніпропетровським окружним адміністративним судом у справі №160/13242/20, та вказане рішення не є підставою для автоматичного поновлення виплати допомоги, то такі вимоги позивача не підлягають задоволенню судом.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Аналогічна позиція стосовно обов`язку доказування була висловлена Європейським судом з прав людини у пункті 36 справи «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), від 01 липня 2003 року №37801/97, в якому він зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).

Враховуючи встановлені судом обставини справи, суд робить висновок про відмову у задоволенні позову.

Щодо розподілу сплати судового збору, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.11.2021 року у справі №160/22047/21 позивачу відстрочено сплату судового збору за подання даного адміністративного позову до ухвалення судового рішення у справі.

У відповідності до абзацу 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Частиною1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Позовна заява подана у 2021 році, прожитковий мінімум на 2021 рік встановлений у розмірі 2270,00 грн.

Частиною 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, за подання цього позову до сплати підлягав судовий збір у розмірі 908,00 грн. (2270,00 грн. прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2021 року х на коефіцієнт 0,4).

Враховуючи, що ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.11.2021 року задоволено клопотання про відстрочення сплати судового збору та відстрочено позивачу сплату судового збору за подання адміністративного позову до ухвалення судового рішення у справі, суд робить висновок про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 за подання адміністративного позову немайнового характеру, який поданий фізичною особою, судового збору у розмірі 908,00 грн.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради (просп. Петра Калнишевського, буд. 55, м.Дніпро, 49051, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський