Справа № 160/23812/21
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2022-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіНіколайчук С.В.,
29 листопада 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
- визнати протиправними дії (бездіяльність) головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не врахування заробітної плати позивача ОСОБА_1 за періоди з 22.10.1991 року по 09.11.1998 року, з 21.01.2005 року по 22.11.2005 року, з 03.01.2006 року по 31.07.2006 року, з 23.02.2007 по 25.09.2007 року, з 19.05.2008 року по 17.12.2008 року, з 13.04.2009 року по 04.05.2009 року, з 06.07.2009 року по 15.04.2010 року, з 24.12.2010 року по 11.08.2011 року, з 23.12.2011 року по 30.10.2013 року, з 28.02.2014 року по 11.10.2014 року, з 31.10.2014 року по 03.12.2017 року, з 04.12.2017 року по 01.02.2018 року під час перерахунку пенсії 27.09.2021 року.
- зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, з урахуванням висновків суду у справі, зробити позивачу ОСОБА_1 перерахунок пенсії з моменту її призначення 22.05.2018 року з урахуванням його заробітної плати (доходу) за періоди з 22.10.1991 року по 09.11.1998 року, з 21.01.2005 року по 22.11.2005 року, з 03.01.2006 року по 31.07.2006 року, з 23.02.2007 року по 25.09.2007 року, з 19.05.2008 року по 17.12.2008 року, з 13.04.2009 року по 04.05.2009 року, з 06.07.2009 року по 15.04.2010 року, з 24.12.2010 року по 11.08.2011 року, з 23.12.2011 року по 30.10.2013 року, з 28.02.2014 року по 11.10.2014 року, з 31.10.2014 року по 03.12.2017 року, з 04.12.2017 року по 01.02.2018 року згідно з п. 3 ст.6 Міжнародної Угоди від 13.03.1992 року Соглашение о гарантиях прав граждан государств - участников Содружества Независимых Государств в области пенсионного обеспечения.
- зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подати до суду звіт про виконання судового рішення, у встановлений судом строк.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.05.2021 року у справі № 160/2999/21 відповідач зробив перерахунок пенсії позивача з моменту її призначення. Згідно письмових роз`яснень від 08.11.2021 року за результатами цього перерахунку відповідач здійснив розрахунок середньомісячного заробітку позивача ОСОБА_1 в сумі 318,59 грн. Під час розрахунку середньомісячного заробітку ОСОБА_1 відповідач прийняв нулем заробітну плату за періоди з 01.07.2000 року по 31.12.2000 року, з 01.09.2001 року по 31.07.2006 року, з 01.02.2007 року по 30.04.2010 року, з 01.12.2010 року по 28.02.2018 року через відсутність даних про сплату страхових внесків. Також під час розрахунку середньомісячного заробітку позивача ОСОБА_1 відповідач не прийняв до уваги (не врахував) його заробітну плату за період з 22.10.1991 року по 09.11.1998 року через необхідність проведення перевірки довідок ФГУП ГТ Артикуголь №510/сп від 19.06.2018 року, №511/сп від 19.06.2018 року, №512/сп від 19.06.2018 року, №513/сп від 19.06.2018 року. Такі дії відповідача призвели до дуже значного зменшення розміру пенсії позивача. З вказаними діями відповідача позивач не погоджується, вважає їх протиправними, у зв`язку із чим звернувся до суду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Цією ухвалою запропоновано відповідачу надати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.
11 січня 2022 року на виконання вимог ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2021 року на адресу суду від головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву.
В наданому до суду відзиві зазначено, що позовні вимоги відповідач не визнає та просить суд відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування правової позиції зазначає, що ОСОБА_1 з 21 травня 2018 року отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до Закону України від 09 липня 2003 року №1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.05.2021 року по справі №160/2999/21 позивачу з 21.05.2018 року проведено перерахунок пенсії з урахуванням до пільгового стажу за Списком №1 періодів роботи з 21.05.1986 року по 30.07.1986 року, з 04.09.1986 року по 12.11.1986 року, з 17.03.1987 року по 22.04.1987 року, з 02.10.2006 року по 26.12.2006 року, до загального (страхового) та пільгового стажу роботи з 06.07.2009 року по 15.04.2010 року, з 24.12.2010 року по 11.08.2011 року, з 23.12.2011 року по 30.10.2013 року, з 28.02.2014 року по 11.10.2014 року, з 31.10.2014 року по 01.02.2018 року. Після проведеного перерахунку розмір пенсії обчислено із страхового стажу 35 років 10 місяців 26 днів (зарахований по 01.02.2018 року), в тому числі пільгова робота за списком №1 -14 років. Заробітна плату розраховано за даними персоніфікованого обліку за період з 01.07.2000 року по 28.02.2018 року (періоди з 01.07.2000 року по 31.12.2000 року, з 01.09.2001 року по 31.07.2006 року, з 01.02.2007 року по 30.04.2010 року, з 01.12.2010 року по 28.02.2018 року враховано нулем, оскільки відсутні дані про сплату страхових внесків). Розмір пенсійної виплати з 01.10.2021 року складає 2200,00 грн. Крім того, довідки про заробітну плату від 19.06.2018 року №№510/сп, №511/сп, №512/сп, №513/сп за період роботи з 22.10.1991 року по 09.11.1998 року, видані ФГУП ГТ Артикуголь, направлені до Пенсійного фонду Російської Федерації для проведення перевірки обгрунтованості їх видачі та відповідності зазначених у них сум заробітної плати первинним документам.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Відповідно до ч.6 ст.12, ч.1, 2 ст.257, ч.1 ст.260 Кодексу адміністративного судочинства України зазначена справа є справою незначної складності та розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження.
Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.
ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 .
22.05.2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №1 відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
За результатом розгляду заяви від 22.05.2018 року, головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області прийнято рішення від 22.08.2018 року № 1146/08-18 про відмову в призначенні пенсії.
Вказане рішення було оскаржено позивачем до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.11.2020 року у справі № 160/10153/20 задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 , а саме: визнано неправомірним та скасовано рішення головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №1146/08-18 від 22.08.2018 року, оформлене листом, про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 ; зобов`язано головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального (пільгового) страхового стажу, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 п.п. 1 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" такі періоди його роботи: період проходження строкової військової служби в лавах збройних сил Радянської Армії з 27.06.1987 року по 22.05.1989 року; період роботи на підприємстві шахта "Ленінка" виробничого об`єднання "Ворошиловградвугілля" з 04.08.1989 року по 07.10.1991 року; періоди роботи (відряджень) на Федеральному державному унітарному підприємстві "Державний трест "Артиквугілля" з 22.08.1992 року по 16.05.1994 року, з 28.04.1994 року по 31.03.1995 року, з 01.04.1995 року по 12.12.1995 року, з 15.12.1995 року по 09.11.1998 року; періоди роботи на підприємстві ВАТ "Шахта "Нагірна" з 21.01.2005 року по 22.11.2005 року, з 03.01.2006 року по 31.07.2006 року; періоди роботи на підприємстві ТОВ "Сахалінвугілля - 6" з 23.02.2007 року по 25.09.2007 року, з 19.05.2008 року по 17.12.2008 року, з 13.04.2009 року по 04.05.2009 року; період роботи на державному підприємстві "Ровенькиантрацит" відокремлений підрозділ "Шахта ім. В.В. Вахрушева" з 21.08.2010 року по 16.09.2010 року, з урахуванням висновків суду; зобов`язано головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.05.2018 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням висновків суду.

На виконання вказаного рішення від 06.11.2020 року у справі № 160/10153/20 головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області прийнято рішення від 31.12.2020 року № 29.

Згідно з вказаного рішення загальний стаж роботи становить 21 рік 09 місяців 08 днів, з яких пільгового стажу по Списку № 1 - 13 років 10 місяців 9 днів.

Так, для призначення пенсії за віком було зараховано наступні періоди: з 01.09.1983 року по 16.06.1987 року навчання у вищих/середніх НЗ; з 27.06.1987 року по 22.05.1989 року робота за Списком № 1; з 04.08.1989 року по 07.10.1991 року робота за Списком № 1; з 08.10.1991 року по 21.10.1991 року; з 23.10.1991 року по 31.12.1991 року робота за Списком № 1; з 01.01.1992 року по 21.08.1992 року робота за Списком № 1; з 22.08.1992 року по 16.05.1994 року робота за Списком № 1; з 17.05.1994 року по 12.12.1995 року робота за Списком № 1; з 15.12.1995 року по 09.11.1998 року робота за Списком № 14; з 03.03.2000 року по 08.03.2000 року безробіття; з 01.04.2000 року по 31.12.2003 року; з 21.01.2005 року по 22.11.2005 року робота за Списком № 1; з 03.01.2006 року по 31.07.2006 року робота за Списком № 1; з 02.10.2006 року по 26.12.2006 року; з 23.02.2007 року по 25.09.2007 року робота за Списком № 1; з 19.05.2008 року по 17.12.2008 року робота за Списком № 1; з 13.04.2009 року по 04.05.2009 року робота за Списком № 1; з 01.06.2010 року по 30.06.2010 року; з 21.08.2010 року по 16.09.2010 року робота за Списком № 1.

Вважаючи протиправним та необґрунтованим рішення головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, яким йому не зараховано всі періоди роботи за Списком 1 до пільгового та загального стажу, позивач звернувся з позовом до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.05.2021 року у справі № 160/2999/21 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, а саме: визнано протиправними дії головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо незарахування ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи періодів: з 21.05.1986 по 30.07.1986, з 04.09.1986 по 12.11.1986, 17.03.1987 по 22.04.1987, 02.10.2006 по 26.12.2006, до загального (страхового) та пільгового стажу роботи періодів: з 06.07.2009 по 15.04.2010, з 24.12.2010 по 11.08.2011, з 23.12.2011 по 30.10.2013, з 28.02.2014 по 11.10.2014, з 31.10.2014 по 01.02.2018; зобов`язано головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи періодів: з 21.05.1986 по 30.07.1986, з 04.09.1986 по 12.11.1986, 17.03.1987 по 22.04.1987, 02.10.2006 по 26.12.2006, до загального (страхового) та пільгового стажу роботи періодів: з 06.07.2009 по 15.04.2010, з 24.12.2010 по 11.08.2011, з 23.12.2011 по 30.10.2013, з 28.02.2014 по 11.10.2014, з 31.10.2014 по 01.02.2018; зобов`язано головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з дати її призначення враховуючи зараховані до пільгового стажу роботи періоди: з 21.05.1986 по 30.07.1986, з 04.09.1986 по 12.11.1986, 17.03.1987 по 22.04.1987, 02.10.2006 по 26.12.2006, до загального (страхового) та пільгового стажу роботи періоди: з 06.07.2009 по 15.04.2010, з 24.12.2010 по 11.08.2011, з 23.12.2011 по 30.10.2013, з 28.02.2014 по 11.10.2014, з 31.10.2014 по 01.02.2018.

На виконання вказаного рішення від 10.05.2021 року у справі № 160/2999/21 головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 21.05.2018 року проведено перерахунок пенсії з урахуванням до пільгового стажу за Списком №1 періодів роботи з 21.05.1986 року по 30.07.1986 року, 04.09.1986 року по 12.11.1986 року, з 17.03.1987 року по 22.04.1987 року, з 02.10.2006 року по 26.12.2006 року, до загального (страхового) та пільгового стажу роботи з 06.07.2009 року по 15.04.2010 року, з 24.12.2010 року по 11.08.2011 року, з 23.12.2011 року по 30.10.2013 року, з 28.02.2014 року по 11.10.2014 року, з 31.10.2014 року по 01.02.2018 року.

Після проведеного перерахунку розмір пенсії обчислено із страхового стажу 35 років 10 місяців 26 днів (зарахований по 01.02.2018 року), в тому числі пільгова робота за списком №1 14 років.

Індивідуальний коефіцієнт страхового стажу з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1 % складає 0,35833.

Заробітну плату розраховано за даними персоніфікованого обліку за період з 01.07.2000 року по 28.02.2018 року (періоди з 01.07.2000 року по 31.12.2000 року, з 01.09.2001 року по 31.07.2006 року, з 01.02.2007 року по 30.04.2010 року, з 01.12.2010 року по 28.02.2018 року враховано нулем, оскільки відстуні дані про сплату страхових внесків).

Індивідуальний коефіцієнт заробітної плати 0,05924.

Розмір пенсійної виплати з 01.10.2021 року складає 2200,00 грн.

Довідки про заробітну плату від від 19.06.2018 року №№510/сп, №511/сп, №512/сп, №513/сп за період роботи з 22.10.1991 року по 09.11.1998 року, видані ФГУП ГТ Артикуголь, направлені до Пенсійного фонду Російської Федерації для проведення перевірки обгрунтованості їх видачі та відповідності зазначених у них сум заробітної плати первинним документам.

Позивач, вважаючи дії відповідача щодо відмови у перерахунку призначеної пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи з 22.10.1991 року по 09.11.1998 року згідно поданих ним довідок та щодо неврахування періоду страхового стажу з 01.07.2000 року по 28.02.2018 року, такими, що порушують його право на пенсійне забезпечення у встановленому законом розмірі, звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та спірним прававідносинам, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела права.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбаченим законом.

Відповідно до статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Таким чином, призначення і виплата пенсій в Україні здійснюється також на підставі міжнародних договорів (угод), що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.

Відповідно до статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав в сфері пенсійного забезпечення від 13.03.1992 (далі - Угода) пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди і членів їх сімей здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої вони проживають.

Метою Угоди є взаємне визнання і виконання державами-учасницями зобов`язань "відносно непрацездатних осіб, які набули право на пенсійне забезпечення на їхній території або на території інших республік за період їх входження в СРСР і реалізують це право на території держав-учасниць Угоди". Держави-учасниці цієї Угоди, визнавши відповідальність за пенсійне забезпечення своїх громадян, взяли на себе зобов`язання щодо захисту їхніх пенсійних прав.

Статтею 5 Угоди визначено, що ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав-учасниць Угоди.

Приписами частин 2, 3 статті 6 Угоди встановлено, що для встановлення права на пенсію громадянам держав-учасників Угоди враховується трудовий стаж, придбаний на території будь-якої з цих держав, а так само на території колишнього СРСР за час до набрання чинності цієї Угоди. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

На громадян України, які працювали на територіях інших держав учасниць Співдружності Незалежних Держав, які приєднались до вказаної Угоди, розповсюджувалась дія нормативних актів приймаючої Держави в галузі пенсійного забезпечення, у тому числі тих, які визначали порядок зарахування трудового стажу, його пільгового обчислення.

Положеннями статті 3 Угоди також визначено, що всі витрати, пов`язані зі здійсненням пенсійного забезпечення за цією Угодою, несе держава, що надає забезпечення. Взаємні розрахунки не проводяться, якщо інше не передбачено двосторонніми угодами.

Зі змісту викладеного слідує, що Угодою визначено стаж, який підлягає безумовному врахуванню при визначенні розміру пенсії, а тому, і заробіток за відповідний період слід включати при обчисленні пенсії.

Судом встановлено, що довідки про нарахування заробітної плати, які видані ФДУП ДТ Артикуголь, від 19.06.2018 року №№510/сп, №511/сп, №512/сп, №513/сп містять відомості про нарахування заробітної плати позивачу за період з 22.10.1991 року по 09.11.1998 року.

Згідно з абзацом 5 частини 1 статті 40 Закону №1058-IV заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Приписами частини 3 статті 44 Закону №1058-IV визначено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Пунктом 2 частини 1 статті 64 Закону №1058-IV встановлено, що виконавча дирекція Пенсійного фонду та її територіальні органи мають право проводити планові та позапланові перевірки документів для оформлення пенсії, виданих підприємствами, установами та організаціями, а також поданих відомостей про застрахованих осіб, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсійні виплати.

Згідно з пунктом 2.10 Порядку №22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку №22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі; 4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 4), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Суд зазначає, що дії пенсійного органу стосовно направлення запиту та перевірки інформації, поданої для призначення пенсії, передбачені законодавством та належать до його компетенції.

Відповідачем зазначено, що ним направлено запит до Пенсійного фонду Російської Федерації по м. Москва та Московській області від 26.10.2021 року №0400-010307-10/140501 щодо проведення звірки достовірності видачі довідки про заробітну плату.

При цьому суд зазначає, що виключно встановлення факту подання недостовірних відомостей, а не виникнення сумнівів і проведення перевірки, є підставою для неврахування довідки. Будь-яких посилань чи доказів про невідповідність довідки чинному законодавству (або її недостовірності) відповідач не навів.

Зі справи вбачається, що довідки про нарахування заробітної плати, які видані ФДУП ДТ Артикуголь, від 19.06.2018 року №№510/сп, №511/сп, №512/сп, №513/сп містять відомості про нарахування заробітної плати позивачу за період з 22.10.1991 року по 09.11.1998 року на цей час є дійсними, відсутні відомості про їх скасування уповноваженими органами або визнання нечинною (недійсною).

Крім того, у трудовій книжці ОСОБА_1 наявна така інформація:

- період проходження строкової військової служби в лавах збройних сил Радянської Армії з 27.06.1987 року по 22.05.1989 року;

- період роботи на підприємстві шахта "Ленінка" виробничого об`єднання "Ворошиловградвугілля" з 04.08.1989 року по 07.10.1991 року;

- періоди роботи (відряджень) на Федеральному державному унітарному підприємстві "Державний трест "Артиквугілля" з 22.10.1991 року по 16.05.1994 року, з 28.04.1994 року по 31.03.1995 року, з 01.04.1995 року по 12.12.1995 року, з 15.12.1995 року по 09.11.1998 року;

- періоди роботи на підприємстві ВАТ "Шахта "Нагорная" з 21.01.2005 року по 22.11.2005 року, з 03.01.2006 року по 31.07.2006 року;

- періоди роботи на підприємстві ТОВ "Сахалінвугілля - 6" з 23.02.2007 року по 25.09.2007 року, з 19.05.2008 року по 17.12.2008 року, з 13.04.2009 року по 04.05.2009 року;

- період роботи на Державному підприємстві "Ровенькиантрацит" Відокремлений підрозділ "Шахта ім. В.В. Вахрушева" з 21.08.2010 року по 16.09.2010 року;

- з 24.12.2010 по 11.08.2011 - прийнятий на ділянку по видобутку вугілля і проведення гірничих виробок на посаду гірничого майстра у Державному тресті "Артиквугілля" на архіпелазі Шпіцберген;

- з 23.12.2011 по 30.10.2013- гірським майстром вентиляції та техніки безпеки на руднику "Барценбург" у Державному тресті "Артиквугілля" на архіпелазі Шпіцберген;

- з 28.02.2014 по 11.10.2014 - прийнятий на ділянку по видобутку вугілля і проведення гірничих виробок на посаду гірничого майстра на руднику "Баренцбург" у Державному тресті "Артиквугілля" на архіпелазі Шпіцберген;

- з 31.10.2014 по 03.12.2017 року - прийнятий на ділянку по видобутку вугілля і проведення гірничих виробок на посаду гірничого майстра на руднику "Баренцбург" у Державному тресті "Артиквугілля" на архіпелазі Шпіцберген;

- з 04.12.2017 року по 01.02.2018 року прийнятий гірничим майстром на ділянку по проведенню гірничих виробок на руднику "Баренцбург" у Державному тресті "Арктиквугілля" на архіпелазі Шпіцберген.

Враховуючи вищевикладене, суд зробив висновок про визнання протиправними дії головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не врахування заробітної плати позивача ОСОБА_1 за періоди з 22.10.1991 року по 09.11.1998 року, з 21.01.2005 року по 22.11.2005 року, з 03.01.2006 року по 31.07.2006 року, з 23.02.2007 по 25.09.2007 року, з 19.05.2008 року по 17.12.2008 року, з 13.04.2009 року по 04.05.2009 року, з 06.07.2009 року по 15.04.2010 року, з 24.12.2010 року по 11.08.2011 року, з 23.12.2011 року по 30.10.2013 року, з 28.02.2014 року по 11.10.2014 року, з 31.10.2014 року по 03.12.2017 року, з 04.12.2017 року по 01.02.2018 року під час перерахунку пенсії 27.09.2021 року, як таких, що не базуються на законі та не обгрунтовані належними та допустимими доказами суб`єктом владних повноважень.

Стосовно позовної вимоги про зобов`язання відповідача подати до суду звіт про виконання судового рішення у встановлений судом строк, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 371 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць

Відповідно до частин 1, 2 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З аналізу викладених норм вбачається, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, а не його обов`язком.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський Суд з прав людини звертав увагу, що судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні (рішення у справі «Скордіно проти Італії» (Scordino v. Italy). Таким чином, виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом (рішення у справі «Сіка проти Словаччини» (Sika v. Slovaki), № 2132/02, пп. 24-27, від 13.06.2006, пп. 18 рішення «Ліпісвіцька проти України» №11944/05 від 12.05.2011).

У рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах «Бурдов проти Росії» від 07.05.2002, «Ромашов проти України» від 27.07.2004, «Шаренок проти України» від 22.02.2004 зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне зобов`язувальне рішення залишалося бездієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.

Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі «Сокур проти України» (Sokur v. Ukraine), №29439/02, від 26.04.2005, та у справі «Крищук проти України» (Kryshchuk v. Ukraine), №1811/06, від 19.02.2009).

Аналіз зазначених вище рішень Європейського Суду з прав людини свідчить про те, що з метою забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві існує інститут судового контролю за виконанням судового рішення. Судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-позивача.

Згідно із статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Суд звертає увагу, що відповідно до приписів частини другої статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». Судовий контроль у формі зобов`язання подати звіт, також є формою забезпечення виконання судових рішень.

Суд наголошує, що завершальною стадією судового провадження з примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) є виконавче провадження (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

При цьому, у разі відсутності добровільного виконання судових рішень, приписами Закону України «Про виконавче провадження» врегульований порядок дій та заходів, що спрямовані на примусове виконання таких рішень.

Судом не встановлено, що загальний порядок виконання судового рішення не дасть очікуваного результату або що відповідач буде створювати перешкоди для його (рішення) виконання і позивачем не надано жодних доказів на спростування зазначених обставин.

Відтак, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення по справі та зобов`язання відповідача подати суду звіт про виконання судового рішення у встановлений судом строк у цій справі.

Відповідно до приписів статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною першою статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Аналогічна позиція стосовно обов`язку доказування була висловлена Європейським судом з прав людини у пункті 36 справи «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), від 01 липня 2003 року №37801/97, в якому він зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).

Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд зробив висновок, що викладені в адміністративному позові доводи позивача є такими, що підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до ч. 1ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цьогоКодексу адміністративного судочинства України, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч. 1ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

Позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в розмірі 908,00 грн., що документально підтверджується квитанцією №9251-7494-8334-3039 від 22.11.2021 року.

Отже, оскільки задоволено основну вимогу позивача, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 908,00 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. ст.241-246, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволити частково.

Визнати протиправними дії головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не врахування заробітної плати позивача ОСОБА_1 за періоди з 22.10.1991 року по 09.11.1998 року, з 21.01.2005 року по 22.11.2005 року, з 03.01.2006 року по 31.07.2006 року, з 23.02.2007 по 25.09.2007 року, з 19.05.2008 року по 17.12.2008 року, з 13.04.2009 року по 04.05.2009 року, з 06.07.2009 року по 15.04.2010 року, з 24.12.2010 року по 11.08.2011 року, з 23.12.2011 року по 30.10.2013 року, з 28.02.2014 року по 11.10.2014 року, з 31.10.2014 року по 03.12.2017 року, з 04.12.2017 року по 01.02.2018 року під час перерахунку пенсії 27.09.2021 року.

Зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, з урахуванням висновків суду у справі, зробити позивачу ОСОБА_1 перерахунок пенсії з моменту її призначення - 22.05.2018 року з урахуванням його заробітної плати (доходу) за періоди з 22.10.1991 року по 09.11.1998 року, з 21.01.2005 року по 22.11.2005 року, з 03.01.2006 року по 31.07.2006 року, з 23.02.2007 року по 25.09.2007 року, з 19.05.2008 року по 17.12.2008 року, з 13.04.2009 року по 04.05.2009 року, з 06.07.2009 року по 15.04.2010 року, з 24.12.2010 року по 11.08.2011 року, з 23.12.2011 року по 30.10.2013 року, з 28.02.2014 року по 11.10.2014 року, з 31.10.2014 року по 03.12.2017 року, з 04.12.2017 року по 01.02.2018 року згідно з п. 3 ст.6 Міжнародної Угоди від 13.03.1992 року Соглашение о гарантиях прав граждан государств - участников Содружества Независимых Государств в области пенсионного обеспечения.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачені позивачем судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за рахунок бюджетних асигнувань головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49123, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) у розмірі 908,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Ніколайчук