Справа № 520/14503/21
Суддя: Єгупенко В.В.
Дата ухвалення: 2022-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2022 р. № 520/14503/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Єгупенка В.В.,

розглянувши у приміщенні суду в м. Харкові у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Швейна фабрика імені Тінякова» (м. Харків, вул. Коцарська, 2/4) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, 46, м. Харків) про визнання дій протиправними та скасування вимоги, -

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство «Швейна фабрика імені Тінякова» звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з вищевказаним адміністративним позовом, в якому позивач просив визнати протиправними дії Головного управління ДПС в Харківській області, щодо винесення Податкової вимоги від 17.06.2021 р. № 0-2023 та скасувати винесену Головним управлінням ДПС в Харківській області Податкову вимогу від 17.06.2021 № 0-2023.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 22.06.2021 ним була отримана податкова вимога від 17.06.2021 №0-2023, винесена ГУ ДПС у Харківській області із зазначенням про наявність у підприємства станом на 16.06.2021 заборгованості з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у сумі 72950,05 грн., земельного податку з юридичних осіб 219802,05 грн. Позивач, не погодившись із вимогою, 29.06.2021 оскаржив її до податкової служби. Рішенням ДПС України №16794/99-00 від 21.07.2021 позивача повідомлено про залишення вказаної податкової вимоги без змін. Позивач посилається на те, що у вимозі віл 17.06.2021 №0-2023 зазначено, що її склав (підписав) керівник (його заступник або уповноважена особа) ГУ ДПС у Харківській області Роман Леонтьев, тоді як за відомостями офіційного порталу Територіальні органи ДПС у Харківській області, начальником ГУ ДПС у Харківській області є Єфремов А.О., заступником начальника Сагайдак І.А., Німий О.С. та Катеринська Л.Б., Рябець А.В. таким чином, на думку позивача, вимога підписана особою, яка не є керівником або заступником керівника ГУ ДПС у Харківській області та повноваження якої не передбачають права на підписання такого документу. Станом на 29.06.2021 позивачем погашено борг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у сумі 5000 грн. та земельний податок з юридичних осіб у сумі 20891,15 грн., тому суми, відображення у податковій вимозі не відповідають сумі фактичної заборгованості підприємства станом на 29.06.2021. Крім того, спірна вимога не містить розрахунку суми недоїмки, сума заборгованості відрізняється від суми заборгованості, розрахованої підприємством та значно перевищує розмір місячного платежу підприємства, а період виникнення заборгованості жодним чином не конкретизований, що унеможливлює перевірку даних, зазначених у вимозі. Враховуючи вказані обставини, вважаючи, що спірна вимога складена з порушенням законодавства України, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідач подав до суду відзив на адміністративний позов, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Згідно наявних в матеріалах справи доказів, враховуючи наявність у Приватного акціонерного товариства «Швейна фабрика імені Тінякова» податкового боргу, який виник у результаті несплати платником самостійно задекларованих сум податкових зобов`язань із земельного податку з юридичних осіб та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, на підставі ст.59 ПК України ГУ ДПС у Харківській області сформовано в автоматичному режимі та направлено боржнику податкову вимогу від 17.06.2021 №0-2023.

Податковий борг АТ «Швейна фабрика імені Тінякова» виник у результаті несплати платником самостійно задекларованих сум податкових зобов`язань із земельного податку з юридичних осіб та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що убачається з інтегрованих карток платника податків.

Не погодившись із відповідністю закону спірної податкової вимоги, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

У ч.2 ст.19 Конституції України згадано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, у ч.1 ст.68 Конституції України також зазначено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Отже, усі без виключення суб`єкти права на території України зобов`язані дотримуватись існуючого у Державі правового порядку, а суб`єкти владних повноважень (органи публічної адміністрації) додатково обтяжені ще й обов`язком виконувати доведені законом завдання виключно за наявності приводів та способом, чітко обумовленими законом.

Стаття 16 ПК України визначає обов`язки платника податків, зокрема, платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів (підпункт 16.1.3.), сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи (підпункт 16.1.4).

Згідно зі ст. 36 ПК України, податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Виконання податкового обов`язку може здійснюватися платником податків самостійно або за допомогою свого представника чи податкового агента. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Відповідно до пункту 265.1 статті 265 ПК України, податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

При цьому, відповідно до підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 ПК України, плата за землю обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Згідно з пунктом 284.1 статті 284 ПК України, органи місцевого самоврядування встановлюють ставки плати за землю та пільги щодо земельного податку, що сплачується на відповідній території.

Відповідно до пункту 285.1, 285.2 статті 285 ПК України, базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв`язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).

Пункт 286.2 статті 286 цього Кодексу передбачає, що платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Згідно з пунктом 287.3 статті 287 ПК України, податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Відповідно до пункту 287.4 статті 287 ПК України, податкове зобов`язання з плати за землю, визначене у податковій декларації, у тому числі за нововідведені земельні ділянки, сплачується власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Відповідно до підпункту 266.6.1 пункту 266.6 статті 266 ПК України, базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Згідно з підпунктом 266.7.5 пункту 266.7 статті 266 ПК України платники податку - юридичні особи самостійно обчислюють суму податку станом на 1 січня звітного року і до 20 лютого цього ж року подають контролюючому органу за місцезнаходженням об`єкта/об`єктів оподаткування декларацію за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками поквартально. Щодо новоствореного (нововведеного) об`єкта житлової та/або нежитлової нерухомості декларація юридичною особою - платником подається протягом 30 календарних днів з дня виникнення права власності на такий об`єкт, а податок сплачується починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об`єкт.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Відповідно до п. 59.1. ст. 59 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

За вимогами п. 59.3 ст. 59 ПК України, податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Суд зазначає, що податкова вимога є документом, яким платнику податків, що має податковий борг, повідомляється про факт появи у нього податкового боргу і виникнення права податкової застави, обов`язок щодо погашення такого боргу, наслідки невиконання такої вимоги, попередження про опис майна у податкову заставу та можливість продажу на публічних торгах заставного майна.

Порядок направлення контролюючими органами податкових вимог платникам податків затверджений наказом Міністерства юстиції України № 610 від 30.06.2017 (далі - Порядок № 610), відповідно до розділу ІІ якого, податкова вимога платнику податків, у якого виник податковий борг, формується контролюючим органом, на який згідно з Кодексом покладається виконання такої функції. Податкова вимога формується у разі, якщо платник податків не сплатив у встановлені Кодексом строки суму: узгодженого грошового зобов`язання; непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному Кодексом.

Згідно з розділом ІІІ Порядку № 610 податкові вимоги формуються автоматично на підставі даних інформаційно-телекомунікаційних систем (далі - ІТС) контролюючих органів. Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків. Податкова вимога, крім загальних реквізитів, повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу. Сума податкового боргу в податковій вимозі проставляється в гривнях з двома десятковими знаками. Форма податкової вимоги для платника податків - юридичної особи (або відокремленого підрозділу юридичної особи) наведена в додатку 1 до цього Порядку, а для платника податків - фізичної особи - у додатку 2 до цього Порядку. У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений у повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Наведене свідчить про те, що податкова вимога формується контролюючим органом у відповідності до Порядку № 610, яким визначена її форма та зміст. Внесення змін до сформованої податкової вимоги Порядком № 610 не передбачено.

Судом встановлено, що оскаржувана вимога про сплату боргу (недоїмки), крім загальних реквізитів, як-то дата її формування, на підставі яких даних її сформовано з вказівкою на законодавчий акт, ким сформовано, у відношенні, кого, реквізити зарахування ЄСВ, ін.), також містить повні відомості про розмір боргу зі сплати ЄСВ, який включає суму штрафів та пені.

При цьому, положеннями чинного податкового законодавства не передбачено обов`язку контролюючого органу складання та надсилання платнику разом з вимогою або у самій вимозі окремого розрахунку суми, вказаної у вимозі.

Також, судовим розглядом встановлено, що підставою, з якою позивач пов`язує неправомірність сформованої та направленої на його адресу податкової вимоги є те, що оспорювана податкова вимога підписана неуповноваженою особою.

Однак, суд зазначає, що згідно із п. 341.1 ст. 341 ПК України - служба в контролюючих органах є професійною діяльністю придатних до неї за станом здоров`я, освітнім рівнем та віком громадян України, що пов`язана з формуванням державної податкової та митної політики в частині адміністрування податків, зборів, платежів, реалізацією податкової та митної політики, політики у сфері контролю за виробництвом га обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів, а також із здійсненням контролю за додержанням податковою, митною га іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи.

Відповідно до п.342.1 ст.342 ПК України посадовою особою контролюючою органу може бути особа, яка має освіту за фахом та відповідає кваліфікаційним вимогам, встановленим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, якщо інше не передбачено законом, та на яку покладено виконання завдань, зазначених у цьому Кодексі та Митному кодексі України.

Згідно із п.342.4 ст. 342 ПК України посадові особи контролюючих органів є державними службовцями.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.2 Закону України "Про державну службу" посада державної служби - визначена структурою і штатним розписом первинна структурна одиниця державного органу з установленими відповідно до законодавства посадовими обов`язками у межах повноважень, визначених частиною 1 статті 1 цього Закону.

Відповідно до п. 5 глави ІІІ Порядку направлення контролюючими органами податкових вимог платникам податків, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 30.06.2017 №610, форма податкової вимоги для платника податків - юридичної особи (або відокремленого підрозділу юридичної особи) наведена в додатку 1 до цього Порядку, а для платника податків - фізичної особи - у додатку 2 до цього Порядку.

Суд зазначає, що відповідно до встановленої нормативно-правовим актом форми податкової вимоги, податкову вимогу підписує "Керівник (його заступник або уповноважена особа)".

З цього приводу суд зазначає, що Постановою КМУ від 28.03.2018 року № 296 "Про реформування територіальних органів Державної фіскальної служби" реорганізовано територіальні органи Державної фіскальної служби шляхом приєднання як структурних підрозділів до відповідних територіальних органів ДФС. Так, всі територіальні органи ДФС на території Харківської області реорганізовані та приєднані до Головного управління ДФС у Харківській області.

У силу положень п. 7 постанови КМУ № 227 від 06.03.2019 року, ДПС здійснює повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку її територіальні органи. ДПС та її територіальні органи є контролюючими органами (податковими органами, органами стягнення).

Разом з тим, у ДПС наявні посадові (службові) особи, які уповноваженні на виконання певних функцій, передбачених ПК України, законодавства з питань сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, законодавства з інших питань, контроль за дотримання якого покладено на органи ДПС.

Як убачається з матеріалів справи, спірну податкову вимогу підписано в.о. начальниа управління по роботі з податковим боргом ГУ ДПС у Харківській області Леонтьєвим Р.В., якого уповноважено наказом від 26.03.2021 №371 здійснювати функції на підписання податкових вимог відповідно до п.59.1 ст.59 ПК України.

Отже, зазначена особа ає право на підписування, як уповноважена особа, оскаржуваної вимоги.

Враховуючи викладене вище, беручи до уваги той факт, що доводи позивача ґрунтувалися на тому, що податкова вимога підписана неуповноваженою на це особою, то з врахуванням результатів судового розгляду про наявність прав підписанта, та з огляду на те, що наявність боргу у позивача підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, суд не вбачає жодних підстав для задоволення вимог адміністративного позову.

У силу частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, перевіривши та проаналізувавши матеріали справи і надані сторонами докази за правилами, встановленими статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись статтями 14, 243-246, 257, 258, 262, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Приватного акціонерного товариства «Швейна фабрика імені Тінякова» (м. Харків, вул. Коцарська, 2/4) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, 46, м. Харків) про визнання дій протиправними та скасування вимоги відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Єгупенко