Справа № 460/14212/21
Суддя: С.А. Борискін
Дата ухвалення: 2022-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и
08 лютого 2022 року м. Рівне №460/14212/21
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Борискіна С.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
довійськової частини НОМЕР_1
про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просив суд:

-визнати бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплатити ОСОБА_1 грошової компенсації вартості за неотримане речове майно - протиправною;

-зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно за період з 19.03.2014 по 16.07.2020.

Мотивуючи вимоги позову зазначав, що позивач проходив військову службі у військовій частині НОМЕР_1 та з 16.07.2020 звільнений з військової служби і виключений із списків особового складу та усіх видів забезпечення. Повідомлено, що після звільнення з військової служби звернувся до відповідача з заявою про нарахування грошової компенсації за неотримане речове майно за період проходження служби, однак останній залишив таку заяву без задоволення. Вважав бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплатити спірної грошової компенсації протиправною, такою, що не ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому просив позов задовольнити.

Ухвалою суду від 11.11.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Позиція відповідача щодо позовних вимог висловлена у відзиві на позов від 05.01.2022, відповідно до змісту якого він заперечував проти їхнього задоволення. Зазначав на обґрунтування такої позиції про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 є передчасними, адже у позивача відсутня довідка-розрахунок вартості неотриманого речового майна. Також вказував на те, що право на отримання грошової компенсації за неодержане речове майно мають виключно військовослужбовці, які безпосередньо проходять військову службу і не поширюється на військовослужбовців, звільнених з військової служби. При цьому відповідач наголошував, що при звільненні позивача з військової служби в останнього не виникало жодних заперечень щодо проведеного з ним розрахунку. Просив у задоволенні позову відмовити повністю (а.с.80-82).

Також у матеріалах справи міститься відповідь на відзив позивача від 04.01.2022, у якій ОСОБА_1 висловив свої пояснення, міркування та аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень та мотиви їх відхилення (а.с.75-77).

Відповідно до вимог ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши заяви по суті справи, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив таке.

ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 , де перебував на речовому забезпеченні, що відповідач не заперечував.

28.04.2020 наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) №168 лейтенанта ОСОБА_1 , колишнього командира стрілецького взводу стрілецької роти батальйону територіальної оборони НОМЕР_2 окремої механізованої бригади оперативного командування "Північ" звільнено з військової служби у запас (а.с.38).

Згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 16.07.2020 №177 лейтенанта ОСОБА_1 з 16.07.2020 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення (а.с.39).

10.07.2021 позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій, серед іншого, просив нарахувати та виплатити йому грошову компенсацію вартості за неотримане ним речове майно за період проходження військової служби з 19.03.2014 по 16.07.2020 (а.с.41-54).

Листом військової частини НОМЕР_3 від 04.08.2021 №116/10/2/3/426, надісланим за дорученням командувача Сухопутних військ Збройних Сил України, позивача повідомлено, що підстави для отримання відповідної грошової компенсації за неотримане речове майно відсутні, оскільки рапорт на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 він не писав (а.с.56).

Поряд з цим, в матеріалах справи наявний лист помічника командувача-начальника фінансово-економічного управління Командування Сухопутних військ Збройних Сил України від 13.08.2021 на ім`я позивача, в якому вказано про те, що у фінансово-економічному управлінні Командування Сухопутних військ Збройних Сил України за дорученням розглянуто звернення позивача до командувача Сухопутних військ Збройних військ Збройних Сил України стосовно нарахування та виплати належного грошового забезпечення за період з грудня 2014 року по липень 2018 року, компенсації за неотримане речове майно, надання довідок. Вказано, що порушені позивачем у зверненні питання потребують додаткового часу для вивчення (а.с.66).

Не погодившись з бездіяльністю військової частини щодо ненарахування і невиплати грошової компенсації за неотримане речове майно за період проходження військової служби, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті, суд керується таким.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі визначені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі Закон №2011-ХІІ).

Відповідно до ч.2 ст.1-2 Закону №2011-ХІІ у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з ч.1 ст.9 Закону №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Відповідно до ст.9-1 вказаного продовольче забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

На виконання вказаної норми, 16.03.2016 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №178, якою затверджено Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (далі Порядок №178).

Відповідно до п.2 Порядку №178 виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу.

Згідно з п.3 Порядку №178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення, зокрема, й у разі звільнення з військової служби.

За правилами п.4 Порядку №178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації, а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

Пунктом 5 Порядку № 178 передбачено, що довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.

Системний аналіз вказаних положень Порядку №178 свідчить, що з моменту виникнення права у позивача на отримання предметів речового майна, зокрема, при звільненні особи з військової служби, у відповідача виникає обов`язок видати довідку про вартість речового майна, що належить до видачі.

При цьому, грошова компенсація вартості за неотримане речове майно неможлива без такої довідки, що також слідує із наведених вище положень Порядку №178.

Наказом Міністерства оборони України від 29 квітня 2016 року №232 затверджено Інструкцію про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період (надалі - Інструкція №232).

Пунктом 4 розділу III Інструкції №232 встановлено, що військовослужбовці, які звільняються в запас або відставку, за їх бажанням отримують речове майно, яке не було отримане під час проходження служби, або грошову компенсацію за нього, виходячи із закупівельної вартості такого майна. Порядок виплати грошової компенсації здійснюється відповідно до вимог Порядку №178. Грошова компенсація замість речового майна, що підлягає видачі, виплачується на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, форма якої наведена у додатку до Порядку №178, яка видається речовою службою військової частини, виходячи із заготівельної вартості цих предметів.

Відповідно до пункту 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008, після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання.

Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Отже, вказаними нормами визначено право військовослужбовця у разі звільнення з військової служби на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно, яке реалізується шляхом подання військовослужбовцем відповідної заяви (рапорту) за місцем військової служби.

При цьому, суд зазначає, що застосовування в п. 3 Порядку №178 словосполучення "у разі звільнення з військової служби", а не наприклад "при звільненні з військової служби", дозволяє дійти висновку, що право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно не залежить від факту закінчення проходження військової служби (виключення військовослужбовця зі списків особового складу).

Таким чином, військовослужбовці після звільнення з військової служби зберігають право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно.

На користь вказаного висновку свідчить і те, що в п.4 Порядку №178 передбачено застосування різних форм звернення про виплату грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, а саме шляхом подання рапорту як особливої форми доповіді військовослужбовця при його зверненні до вищого начальника в різних випадках службової діяльності або шляхом подання заяви як звернення громадянина із проханням про сприяння в реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством його прав та інтересів.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі №803/756/17, від 17 січня 2019 року у справі №822/2309/17, від 29 серпня 2019 року у справі №2040/7697/18 та ряду інших.

Як встановлено судом, відповідач при звільненні ОСОБА_1 з військової служби не провів із останнім повний розрахунок грошового забезпечення, а саме: не нарахував та не виплатив останньому грошову компенсацію за неотримане речове майно.

В свою чергу, 10.07.2021 позивач звернуся до відповідача про нарахування та виплату йому грошової компенсації за неотримане речове майно за час проходження військової служби.

Встановлені в ході розгляду обставини справи в їх сукупності дають підстави для висновку, що відповідач допустив протиправну бездіяльність, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті позивачу грошової компенсації вартості за неотримане речове майно за період служби, передбачену ч.9-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

З огляду на наведене, порушене право позивача підлягає відновленню шляхом зобов`язання відповідача ненарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно за період служби, передбачену ч.9-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зважаючи, що нарахування та виплата грошової компенсації неотриманого речового майна неможливі без довідки про таке неотримане речове майно, суд дійшов висновку про необхідність виходу за межі позовних вимог.

Так, на переконання суду, порушене право позивача підлягає захисту також шляхом визнання протиправною бездіяльності щодо ненадання довідки про неотримане речове майно на час звільнення за період проходження служби та зобов`язання надати позивачу таку довідку.

Відповідно до вимог ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім того, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не виконав процесуального обов`язку доказування своєї позиції та не довів правомірності своєї поведінки у спірних правовідносинах, натомість доводи позивача відповідають обставинам справи та ґрунтуються на нормах матеріального закону.

За наведених обставин, позовні вимоги слід задовольнити.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до положень ст.139 КАС України.

Оригінал квитанції про сплату судового збору знаходиться в матеріалах справи (а.с.67).

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :
Позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій - задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у ненаданні ОСОБА_1 довідки про неотримане речове майно за період проходження служби станом на час звільнення - 16.07.2020, та ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 грошової компенсації вартості за неотримане речове майно за період служби, передбачену ч.9-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 надати ОСОБА_1 довідку про неотримане речове майно відповідно до норм забезпечення на час звільнення - 16.07.2020, за період проходження служби, а також нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за неотримане речове майно, відповідно до норм забезпечення у день звільнення - 16.07.2020, за період проходження військової служби, передбачену ч.9-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 908,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 08 лютого 2022 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_4 )

Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_5 )

Суддя С.А. Борискін