Справа № 560/16056/21
Суддя: Салюк П.І.
Дата ухвалення: 2022-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

20 січня 2022 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Салюка П.І.

за участю:секретаря судового засідання Галайда А.В., позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Ліщишина О.А.
розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, в якому просить:

визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області №310 о/с від 12 жовтня 2021 року "Про особовий склад", згідно якого звільнено відповідно до Закону України "Про Національну поліцію" зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України); майора поліції ОСОБА_1 , слідчого слідчого відділення Старокостянтинівського відділу поліції ГУНП. з 13 жовтня 2021 року, з виплатою компенсації за невикористанні 29 діб щорічної основної та додаткової оплачуваної відпустки за фактично відпрацьований час у 2021 році, без встановлення премії за жовтень 2021 року;

поновити майора поліції ОСОБА_1 на службі в поліції, на посаді слідчого слідчого відділення Старокостянтинівського відділу поліції ГУНП, з 13 жовтня 2021;

стягнути з Головного управління Національної поліції у Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 13 вересня 2021 року на дату винесення судом рішення про поновлення ОСОБА_1 на службі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 12 жовтня 2021 року, отримавши результат молекулярно генетичного дослідження №139203 від 12.10.2021 року, відібраної 11 жовтня 2021 року проби, яким підтверджено захворювання на "СОVID 19". ОСОБА_1 надіслав на мобільний додаток "WhatsApp" інспектора УКЗ ГУНП в Хмельницькій області Гарній Інні, фото результату молекулярно генетичного дослідження №139203 від 12.10.2021 року та 12 жовтня 2021 року відправив на адресу ГУНП в Хмельницькій області рапорт від 12.10.2021 року про перебування на лікарняному поштовим відправленням №373 з описом вкладеного.

При цьому, позивач вказує, що Наказ начальника Головного управління в Хмельницькій області №310 о/с віл 13 жовтня 2021 року виданий в період перебування ОСОБА_1 під час тимчасової непрацездатності, про яку відповідач був обізнаний.

На переконання позивача, викладене свідчить про порушення відповідачем вимог частини третьої статті 40 КЗпП України, згідно якої не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці, тому звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 листопада 2021 року відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду за правилами загального позовного провадження.

07 грудня 2021 року представником Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області подано відзив на позовну заяву, в якому заперечує щодо задоволення адміністративного позову та зазначає, що після отримання постанови Верховного Суду від 24.09.2020 у справі №822/1584/16, якою визнано законними та обґрунтованими висновки Хмельницького окружного адміністративного суду, щодо законності наказів ГУНП в Хмельницькій області № 462 та № 210 від 15.07.2016 о/с, якими відповідно на позивача накладено дисциплінарне стягнення та звільнено зі служби в поліції на підставі пункту 6 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення) Головне управління видало наказ від 15.10.2020 року №1479 "Про скасування наказу ГУНП в Хмельницькій області від 17.01.2017 №59 "Про скасування п.1 наказу ГУНП в Хмельницькій області від 11.05.2016 №462 в частині накладення дисциплінарного стягнення на старшого інспектора-чергового Хмельницького районного відділення поліції Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області майора поліції ОСОБА_1 у виді звільнення зі служби в Національній поліції України".

Як стверджує представник відповідача, що в даному випадку строк для виконання дисциплінарного стягнення рахується з моменту видання Головним управлінням наказу №1479 про скасування наказу №59 від 17.01.2017 року, тобто з 15.10.2020 року, а не з 11.05.2016 року, як зазначає позивач у своїй позовній заяві. Окрім того, починаючи з 08.10.2020 року позивач щоденно, окрім вихідних та святкових днів, перебував на лікарняних, а відповідно до ч. 1 ст. 22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його застосування, не враховуючи часу перебування поліцейського у відпустці, відрядженні або на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності). Разом з тим, рішення про можливість звільнення ОСОБА_1 під час його тимчасової непрацездатності, керівництвом ГУНП в Хмельницькій області, було прийнято лише після отримання ухвали Хмельницького окружного адміністративного суду від 30.09.2021 прийнятої у справі № 822/1584/16, якою констатовано, що для ГУНП в Хмельницькій області не було та немає перешкод для звільнення ОСОБА_1 на виконання рішення суду у порядку визначеному законом.

09 грудня 2021 року позивачем подано до суду відповідь на відзив, відповідно до якої зазначає, що доводи представника відповідача викладені у відзиві на позовну заяву є необґрунтованими та не відповідають діючим нормам законодавства у зв`язку із чим просить задоволити позовні вимоги у повному обсязі.

14 грудня 2021 року представником Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області подано заперечення, в яких зазначено, що ГУНП в Хмельницькій області не погоджується з доводами, аргументами та міркуваннями позивача, викладеними у відповіді на відзив, тому просить відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Протокольною ухвалою проголошеною у судовому засіданні 16 грудня 2021 року, суд ухвалив закрити підготовче провадження у даній справі та призначив розгляд справи по суті.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю та просив суд позов задоволити з підстав викладених у позовній заяві та відповіді на відзив.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував та просив відмовити у задоволенні позову з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та запереченнях.

Заслухавши пояснення позивача та заперечення представника відповідача, провівши допит свідка, повно та всебічно дослідивши матеріали адміністративної справи у їх повному взаємному зв`язку та сукупності, суд встановив наступне.

Суд встановив, що позивач проходив службу в органах Національної поліції. Перед звільненням позивач займав посаду - слідчого слідчого відділення Старокостянтинівського відділу поліції ГУНП в Хмельницькій області. Мав спеціальне звання майора поліції.

Наказом ГУНП в Хмельницькій області від 11.05.2016 року №462 "Про порушення службової та виконавської дисципліни окремими працівниками поліції Хмельницького районного відділення поліції Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області" (далі - Наказ №462) за неналежне виконання службової дисципліни, яке виразилось у грубому порушенні вимог Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України", наказ МВС України від 22.02.2021 №155 "Про затвердження Правил поведінки та професійної етики осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України", а саме вживання під час несення служби в добовому наряді алкогольних напоїв та перебування на службі в стані алкогольного сп`яніння, на старшого інспектора-чергового Хмельницького районного відділення поліції Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області майора поліції ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в Національній поліції України.

Наказом ГУНП в Хмельницькій області від 11.05.2016 року №75 о/с (далі - Наказ №75 о/с) майора поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції з 11 травня 2016 року за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення).

В подальшому, у зв`язку із наданням позивачем до ГУНП в Хмельницькій області довідок про тимчасову непрацездатність від 26.05.2016 №117967, від 09.06.2016 №000025, від 10.06.2016 АДЗ №2444484 та від 17.06.2016 №000154 було внесено зміни до Наказу №75 о/с, відповідними наказами від 21.06.2016 №124 о/с та від 15.07.2016 №210 (далі - Наказ №210) і перенесено дату його звільнення на 25 червня 2016 року.

ОСОБА_1 оскаржив до суду Наказ №462 та Наказ №210 в частині звільнення його зі служби в поліції.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2016 року по справі №822/1584/16 у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове, яким позов задоволено. Скасовано накази Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області №462 від 11.05.2016 року та №210 від 15.07.2016 року в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції. Поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора чергового Хмельницького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області з 25.06.2016 року. Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 25.06.2016 року по 14.12.2016 року. Звернуто до негайного виконання постанову суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та в частині стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за один місяць.

На виконання рішення суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 було поновлено на службі в поліції наказом ГУНП в Хмельницькій області №401 о/с від 19.12.2019 та наказом Головного управління № 59 від 17.01.2017 скасовано п.1 наказу ГУНП від 11.05.2016 № 462 в частині накладення дисциплінарного стягнення на майора поліції ОСОБА_1 у виді звільнення зі служби в Національній поліції України.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 24.09.2020 по справі № 822/1584/16 постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2016 у справі № 822/1584/16 скасовано повністю, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2016 року у справі № 822/1584/16 залишено без змін.

Згідно з електронним листком непрацездатності №177904-1 від 11 жовтня 2021 року, номер випадку непрацездатності 726897 на підставі висновку про тимчасову непрацездатність, позивач до 15 жовтня 2021 року перебував у стані тимчасової непрацездатності, а також відповідно до електронного листка непрацездатності №342052-1 з 16 жовтня 2021 року по 22 жовтня 2021 року.

На виконання постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 24.09.2020 прийнятої у справі №822/1584/16, Головне управління видало наказ №310 о/с від 12.10.2021, яким відповідно до пункту 6 частини 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) ОСОБА_1 звільнено зі служби, з 13.10.2021 року.

Наказ №310 о/с від 12 жовтня 2021 року ОСОБА_1 особисто не вручений, а направлений відповідачем поштовим відправленням №545 13 жовтня 2021 року з описом вкладеного, який ОСОБА_1 отримав 23 жовтня 2021 року.

Вказаний наказ ОСОБА_1 особисто не вручений, а направлений відповідачем поштовим відправленням №545 від 13 жовтня 2021 року з описом вкладення, який ОСОБА_1 отримав 23 жовтня 2021 року.

Вважаючи наказ ГУНП в Хмельницькій області №310 о/с від 12.10.2021, яким відповідно до пункту 6 частини 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) ОСОБА_1 звільнено зі служби, з 13.10.2021 року, незаконними та безпідставними, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд враховує наступне.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію".

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Частиною 1 статті 18 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що поліцейський зобов`язаний, зокрема: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 19 Закону України "Про Національну поліцію" у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, визначені Дисциплінарним статутом Національної поліції України.

Дисциплінарний статут Національної поліції України, затверджений Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Згідно з ст. 12 Дисциплінарного статуту, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до частин 1-4 ст. 14 Дисциплінарного статуту, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Відповідно до ч. 7 ст. 19 Дисциплінарного статуту, у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Частиною 3 статті 13 Дисциплінарного статуту передбачено, що до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3)сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

У відповідності до п. 3 ст. 22 Дисциплінарного статуту дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь та звільнення із служби в поліції виконуються (реалізуються) шляхом видання наказу по особовому складу.

Підставою для застосування до поліцейського дисциплінарних стягнень, перелік яких визначено у ст. 13 Дисциплінарного статуту, є вчинення дисциплінарного проступку - протиправних винних дій чи бездіяльності поліцейського, що полягають в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції. Перелічені у ст. 13 Дисциплінарного статуту види дисциплінарних стягнень застосовуються виходячи із обставин і характеру проступку, особи поліцейського, обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередньої поведінки поліцейського, його ставлення до служби, ступеня його вини.

Звільнення зі служби в поліції є найсуворішим видом дисциплінарного стягнення за порушення службової дисципліни та є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

Водночас, пунктами 6 та 10 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено дві самостійні підстави для звільнення зі служби в поліції: у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; та у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення.

Під час розгляду справи суд встановив, що наказом начальника Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області №310 о/с від 12.10.2021, яким відповідно до пункту 6 частини 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) ОСОБА_1 звільнено зі служби, з 13.10.2021 року.

При цьому, суд також встановив, що Згідно з електронним листком непрацездатності №177904-1 від 11 жовтня 2021 року, номер випадку непрацездатності 726897 на підставі висновку про тимчасову непрацездатність, ОСОБА_1 з 11 жовтня 2021 року до 15 жовтня 2021 року перебував у стані тимчасової непрацездатності, а також відповідно до електронного листка непрацездатності №342052-1 з 16 жовтня 2021 року по 22 жовтня 2021 року.

Як встановлено у ході судового розгляду, що про тимчасову непрацездатність ОСОБА_1 повідомив інспектора ВК УКЗ ГУНП в Хмельницькій області, здійснивши телефонний дзвінок зі свого мобільного телефону НОМЕР_1 на номер мобільного телефону НОМЕР_2 інспектора УКЗ ГУНП в Хмельницькій області Гарній Інні Вікторівні повідомивши, що йому відкрито листок непрацездатності від 11 жовтня 2021 року у зв`язку з захворюванням на "СОVID 19". Здійснення вказаного дзвінка підтверджується скріншотом дзвінків мобільного телефону ОСОБА_1 за 11 жовтня 2021 року, де о 13.08 годині зафіксований вихідний дзвінок на НОМЕР_2.

Крім цього, суд встановив, що 12 жовтня 2021 року, отримавши Результат молекулярно генетичного дослідження №139203 від 12.10.2021 року, відібраної 11 жовтня 2021 року проби, яким підтверджено захворювання на "СОVID 19", ОСОБА_1 надіслав на мобільний додаток "WhatsApp" інспектора УКЗ ГУYП в Хмельницькій області Гарній Інні фото Результату молекулярно генетичного дослідження №139203 від 12.10.2021 року та 12 жовтня 2021 року відправив на адресу ГУНП в Хмельницькій області рапорт від 12.10.2021 року про перебування на лікарняному поштовим відправленням №373 з описом вкладення.

Вищевказані обставини були підтвердженні у судовому засіданні під час допиту свідка інспектора УКЗ ГУYП в Хмельницькій області Гарної Інни Вікторівни , яка також вказувала, що ОСОБА_1 дійсно повідомляв про перебування у стані тимчасової непрацездатності.

Таким чином, беручи до уваги вищевказані обставини, суд приходить до висновку, що ГУНП в Хмельницькій області було достеменно відомо про перебування ОСОБА_1 на лікарняному, однак незважвючи на ці обставини керівництвом ГУНП в Хмельницькій області було прийнято рішення про винесення оскарженого наказу №310 о/с від 12.10.2021, про звільнення ОСОБА_1 зі служби, з 13.10.2021 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 40 Кодексу законів про працю України, не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці.

Крім того, за змістом частини 4 статті 22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади та звільнення із служби в поліції, застосовані до поліцейського, який перебуває у відпустці чи на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності), виконуються (реалізуються) після його прибуття до місця проходження служби.

Зі змісту оскаржуваного наказу Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області №310 о/с від 12.10.2021 вбачається, що датою звільнення ОСОБА_1 є 13 жовтня 2021 року. Однак, наявними у матеріалах справи листками непрацездатності №177904-1 від 11 жовтня 2021 року та №342052-1 від 16 жовтня 2021 року підтверджується, що в період з 11 жовтня 2021 року по 22 жовтня 2021 року ОСОБА_1 знаходився на лікуванні.

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з частиною першої статті 17 Закону України "Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 20.10.2011 у справі "Рисовський проти України" (заява №29979/04) підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування", який передбачає, що в разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.

Також Європейський суд з прав людини у справі "Лелас проти Хорватії" зазначив, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати своєчасного виконання своїх обов`язків.

Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки", "Ґаші проти Хорватії", "Трґо проти Хорватії").

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що при прийнятті оскаржуваного наказу №310 о/с від 12.10.2021 про звільнення позивача зі служби в поліції, вимоги ч. 4 ст. 40 Кодексу законів про працю України та частини 4 статті 22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України Головним управлінням Національної поліції в Хмельницькій області дотримані не були, тому як наслідок, підлягає скасуванню і наказ Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області №310 о/с від 12.10.2021, яким відповідно до пункту 6 частини 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) ОСОБА_1 звільнено зі служби, з 13.10.2021 року.

Таки чином, порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом поновлення ОСОБА_1 на службі в поліції, на посаді слідчого слідчого відділення Старокостянтинівського відділу поліції ГУНП в Хмельницькій області з 13 жовтня 2021 року.

Щодо стягнення середнього заробітку за час вимушено прогулу, суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 235 Кодексу законів про працю України, передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно з довідкою ГУНП в Хмельницькій області №583 від 02 грудня 2021 року, середньоденна заробітна плата позивача станом на день його звільнення складає 481,77 грн.

Позивача звільнено з 13 жовтня 2021 року. Виходячи із поняття вимушеного прогулу, кількість днів вимушеного прогулу визначається з дня звільнення та до винесення судом рішення про поновлення на роботі звільненого працівника, в даному випадку з 13 жовтня 2021 року по 20 січня 2022 року (68 робочих (календарних) днів).

Виходячи із вищевикладеного, стягненню на користь позивача з відповідача підлягає сума грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 13 жовтня 2021 року по 20 січня 2022 року (68 робочих (календарних) днів) в розмірі 32760,36 грн. (481,77 грн. - середньоденний заробіток х 68 робочих (календарних) днів).

Відповідно до ч. 5 ст. 55 Конституції України кожному гарантується захист своїх прав, свобод та інтересів від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами.

Гарантоване статтею 55 Конституції України право на захист можливе лише у разі його порушення, тому логічною вимогою при захисті такого права є обґрунтування такого порушення. Отже, порушення права має бути реальним, стосуватися індивідуально вираженого права або інтересів особи, яка стверджує про його порушення, а саме право конкретизоване у законах України.

Аналогічну ідею закріплено Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Стаття 13 Конвенції під назвою "Право на ефективний засіб юридичного захисту" вказує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті і є підставами для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 77 КАС України), а згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені судом, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За змістом пункту 29 рішення ЄСПЛ у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 року статтю 6 пункт 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Також суд враховує Висновок № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому зазначений Висновок акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а, крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Крім того, суд бере до уваги позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема, у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи надані докази, а також норми чинного законодавства суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог, а тому даний адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць (пункт 2); поновлення на посаді у відносинах публічної служби (пункт 3).

Отже, рішення суду в частині поновлення позивача на посаді та виплати заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць підлягає негайному виконанню.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов - задоволити.

Визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області від 12 жовтня 2021 року №310 о/с "Про особовий склад" щодо звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1 .

Поновити ОСОБА_1 на службі в поліції, на посаді слідчого слідчого відділення Старокостянтинівського відділу поліції ГУНП в Хмельницькій області з 13 жовтня 2021 року.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 13 жовтня 2021 року по 20 січня 2022 року в сумі 32760 (тридцять дві тисячі сімсот шістдесят) грн. 36 коп.

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на службі в поліції та стягнення на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення за один місяць звернути до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 26 січня 2022 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 )
Відповідач:Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області (вул. Зарічанська, 7, Хмельницький, Хмельницька область, 29000 , код ЄДРПОУ - 40108824)

Головуючий суддя П.І. Салюк