Справа № 360/8054/21
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2022-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

09 лютого 2022 рокуСєвєродонецькСправа № 360/8054/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Пляшкова К.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду 09 грудня 2021 року надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 (далі позивач, ОСОБА_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі відповідач, ГУПФУ у Львівській області) з такими вимогами:

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 23 листопада 2021 року № 52, яким позивачу відмовлено в зараховані до його пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, періодів роботи з 18 вересня 1995 року по 25 квітня 1996 року та з 16 березня 1998 року по 31 грудня 1998 року та у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до абзацу 2 частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до його пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, періодів роботи: з 18 вересня 1995 року по 25 квітня 1996 року, коли він працював у Кіровському шахтобудівельному управлінні треста «Стахановвуглебуд» учнем підземного гірника, підземним гірником з повним робочим днем в шахті, учнем прохідника підземного з повним робочим днем в шахті, та прохідником підземним з повним робочим днем і шахті; з 16 березня 1998 року по 31 грудня 1998 року, коли він працював на шахті «Голубівська» дочірнього підприємства Державної холдинговій компанії «Луганськвугілля» підземним гірником з повним робочим днем під землею, та підземним гірничим майстром з повним робочим днем під землею; та призначити з 31 липня 2021 року пенсію за віком на пільгових умовах, з урахуванням цього стажу, відповідно до абзацу 2 частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач 03 вересня 2021 року звернувся за місцем проживання до відділу обслуговування громадян № 7 (сервісний центр) Головного управління пенсійного фонду України в Луганської області (далі ГУПФУ в Луганській області) із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та надавав всі необхідні документи.

У грудні 2021 року позивачу від працівників відділу обслуговування громадян № 7 (сервісний центр) ГУПФУ в Луганської області стало відомо, що розгляд поданих ним документів на призначенні пенсії, за принципом екстериторіальності здійснювався працівниками ГУПФУ у Львівській області, та що цим управлінням прийнято рішення від 23 листопада 2021 року № 52 про відмову у призначенні йому пенсії за віком на пільгових умовах.

Позивач з таким рішенням не згоден, оскільки ОСОБА_2 має страховий стаж більше 38 років, з яких більше 04 років він працював на підземних роботах, 30 липня 2021 року йому виконалося 56 років, тому він відповідно до абзацу другого частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» набув право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах з 31 липня 2021 року.

Щодо відмови відповідача в зарахуванні до пільгового страхового стажу спірних періодів роботи за відсутності уточнюючих довідок та відповідних відомостей в Реєстрі застрахованих осіб, зазначено, що у трудовій книжці ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 є всі необхідні записи, які підтверджують, що він у спірні періоди працював на роботах з видобутку вугілля з повним робочим днем на підземних роботах. Тобто на роботах, зайнятість на яких дає право на призначення пенсії на пільгових умовах. Тому, відповідач безпідставно вимагає надання уточнюючих довідок.

Крім того позивач зауважує, що пільговий характер роботи в спірному періоді також підтверджений уточнюючою довідкою та архівною довідкою, які працівники Пенсійного фонду України відмовилися приймати до розгляду з підстав їх видачі на території міста Луганська та міста Голубівка (Кіровська).

Проте, оскільки ОСОБА_2 набув трудовий стаж у період, коли населені пункти, на території яких підприємство здійснювало господарську діяльність, перебували під контролем української влади, і його було утворено відповідно до законодавства України, то всі первинні документи, які сформовані до проведення антитерористичної операції, не можуть піддаватися сумніву та позбавляти особи права на отримання пенсії, що обчислена із заробітку, який вона отримувала на законних підставах, тільки з тих міркувань, що Україна тимчасово не здійснює контроль на території, де набутий пільговий стаж роботи.

Також вважає, що відповідач залишив по заувагою і те, що впровадження персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування впроваджено відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.1998 № 794 «Про затвердження Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування», на виконання Указу Президента України від 04.05.1998 № 401 (401/98) «Про заходи щодо впровадження персоніфікованого обліку відомостей у системі обов`язкового державного пенсійного страхування» та діє тільки з 01 жовтня 1998 року. Саме тому у реєстрі застрахованих осіб і відсутні відомості за періоди роботи ОСОБА_2 з 18 вересня 1995 року по 25 квітня 1996 року та з 16 березня 1998 року по 31 грудня 1998 року. Однак цей факт не може свідчить про те, що ці періоди роботи ОСОБА_2 не відносяться до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

З вищевказаних підстав позивача вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Ухвалою від 14 грудня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (арк. спр. 35-36).

Від ГУПФУ у Львівській області 05 січня 2022 року надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог з таких підстав (арк. спр. 45-48).

ОСОБА_2 , 18 листопада 2021 року звернувся із заявою щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Станом на момент звернення вік заявника становив 56 років 03 місяці 18 днів, страховий стаж - 43 роки 02 місяці 01 день, пільговий стаж - 18 років 09 місяців 24 дні. Розглянувши дану заяву, ГУПФУ у Львівській області прийнято рішення від 23 листопада 2021 року № 52 про відмову у призначенні пенсії.

Відповідач зауважує, що надання довідки, яка уточнює пільговий характер роботи, є обов`язковим, оскільки в трудових книжках не зазначається, в яких умовах працювали особи і чи були вони зайняті певними роботами або на певних виробництвах протягом повного робочого дня. Повний робочий день це виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менш як упродовж 80 % робочого часу, встановленого для працівників цього виробництва, цієї професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням певних трудових обов`язків. Час, відпрацьований в умовах, передбачених Списками, обліковується власником або уповноваженим ним органом. Період, який підлягає зарахуванню до пільгового стажу роботи, визначає підприємство та зазначається в довідці. Також документом, що підтверджує пільговий стаж, це копія (копії) наказу (наказів) підприємства про результати атестації робочих місць з додатком, в якому зазначено перелік робочих місць та їхнє право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 1 чи № 2 (для підтвердження стажу після 21 серпня 1992 року).

Таким чином щодо зарахування до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, оскаржуваних періодів роботи зазначив, що: з 18 вересня 1995 року по 25 квітня 1996 року роботу в Кіровському шахто будівельному управлінні треста «Стахановвуглебуд» - неможливо зарахувати у зв`язку з відсутністю пільгової довідки; пільговий стаж роботи на шахті «Голубівська» дочірнє підприємство Державної холдингової компанії «Луганськвігілля» зараховано згідно з рішенням «Про результати розгляду заяви про підтвердження стажу роботи» комісії при ГУПФУ в Луганській області від 22 листопада 2021 року № 13/15.

Відтак, на сьогоднішній день відсутні підстави для призначення ОСОБА_2 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-ІV.

Інших заяв по суті справи від сторін не надходило.

ГУПФУ у Львівській області 05 січня 2022 року подано клопотання про залучення ГУПФУ в Луганській області як співвідповідача по справі, в задоволенні відмовлено ухвалою від 11 січня 2022 року (арк. спр. 43-44, 121).

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 КАС України, суд встановив таке.

ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) звернувся до ГУПФУ в Луганській області із заявою від 03 вересня 2021 року, що підтверджено розпискою-повідомленням про прийняття заяви та доданих до неї документів (арк. спр. 19).

Позивач повторно звернувся до ГУПФУ в Луганській області із заявою від 18 листопада 2021 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за пунктом 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-ІV, разом з якою згідно з розпискою-повідомленням надав, зокрема: довідку про присвоєння ідентифікаційного номера, заяву про призначення пенсії, паспорт серії НОМЕР_3 , військовий квиток серії НОМЕР_4 , диплом серії НОМЕР_5 , довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, заяву про підтвердження стажу від 17.09.2021, рішення комісії по шахті Голубівка № 13/15, трудову книжку серії НОМЕР_1 (арк. спр. 57-59, 60-111).

Рішенням ГУПФУ у Львівській області від 23 листопада 2021 року № 52 відмовлено ОСОБА_2 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах (арк. спр. 31, 55).

У рішення вказано, що пенсійний вік, визначений пунктом 1 частини другої статті 114 Закон № 1058-ІV після досягнення 50 років, вік заявника 56 років 03 місяці 18 днів; необхідний страховий стаж, визначений пунктом 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-ІV становить 25 років для чоловіків, страховий стаж особи становить 38 років 11 місяців 11 днів (в тому числі додаткові роки за список № 1 3 роки), пільговий стаж роботи 03 роки 04 місяці 03 дні.

За доданими документами до страхового стажу зараховано усі періоди.

Період роботи на пільгових умовах з 18 вересня 1995 року по 25 квітня 1996 року на підприємстві ДВА тресту «Стахановвуглебуд» неможливо зарахувати у зв`язку з відсутністю пільгової довідки та даних в РЗО.

Пільговий стаж роботи на шахті «Голубівська» дочірнє підприємство Державної холдингової компанії «Луганськвігілля» зараховано згідно з рішенням «Про результати розгляду заяви про підтвердження стажу роботи» комісії при ГУПФУ в Луганській області від 22 листопада 2021 року № 13/15.

За встановлених ГУПФУ у Львівській області обставин, позивач матиме право на пенсійну виплату з 31 липня 2022 року.

Відповідно до розрахунку стажу страховий стаж ОСОБА_2 складає всього 38 років 11 місяців 11 днів, у тому числі додаткові роки за список № 1 3 роки (арк. спр. 118-119).

Трудова книжка позивача від 31 липня 1984 року серії НОМЕР_1 містить такі записи щодо спірного періоду роботи:

Кіровське шахто будівельне управління тресту «Стахановвуглебуд»

запис № 9 від 18.09.1995 - прийнятий на роботу учнем підземного гірника, наказ від 13.09.1995 № 265к;

запис № 10 від 15.10.1995 - присвоєно 2 розряд підземного гірника з повним робочим днем у шахті, наказ від 24.10.1995 № 313к;

запис № 11 від 16.10.1995 - переведеній учнем прохідника підземного з повним робочим днем у шахті, наказ від 11.10.1995 № 390к;

запис № 12 від 23.01.1996 - присвоєно 4 розряд прохідника підземного з повним робочим днем у шахті, наказ від 23.01.1996 № 7к;

запис № 13 від 25.04.1996 - звільнений за власним бажанням, наказ від 18.04.1996 № 45к;

ДВАТ Шахта «Голубівська» ДП ДХК «Луганськвугілля»

запис № 16 від 16.03.1998 - прийнятий на дільницю шахтного транспорту підземним гірником другого розряду з повним робочим днем під землею, наказ від 16.03.1998 № 8к;

запис № 17 від 29.10.1998 - переведеній на дільницю внутрішньошахтного транспорту підземним гірничим майстром з повним робочим днем під землею, наказ від 29.10.1998 № 30к;

запис № 18 - за результатом атестації робочих місць по умовам праці підземним гірникам та підземним гірничим майстрам підтверджено право на пенсію на пільгових умовах, що відповідає списку № 1, розділ І, підрозділ 1а, поз. 1010100а, списку № 1, розділ І, підрозділ 16, поз. 1010100б, наказ від 01.12.1997 № 243-к;

запис № 19 від 24.03.1999 - переведеній на дільницю внутрішньошахтного транспорту підземним гірником другого розряду з повним робочим днем під землею, наказ від 24.03.1999 № 9к;

запис № 20 від 03.05.2002 - звільнений за власним бажанням, наказ від 04.05.2002 № 13к (арк. спр. 12-16).

Інші періоди роботи позивача не є спірними, тому судом не досліджуються.

На підтвердження записів у трудовій книжці про роботу позивача з 18 вересня 1995 року по 25 квітня 1996 року в Кіровському шахто будівельному управлінні тресту «Стахановвуглебуд» до матеріалів справи надано архівні довідки адміністрації міста Кіровська так званої «ЛНР» від 05.10.2020 № 14-2-6891 (про роботу) та № 14-2-6892 (про заробітну плату), копіями наказів по підприємству від 13.09.1995 № 265к, від 24.10.1995 № 313к, від 11.10.1995 № 290к, від 18.04.1996 № 45к (арк. спр. 24-27).

Записи в трудовій книжці позивача про роботу з 16 березня 1998 року по 31 грудня 1998 року в ДВАТ Шахта «Голубівська» ДП ДХК «Луганськвугілля» підтверджені довідкою від 02.12.2020 № 595 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, виписками з наказів про атестацію робочих місць за умовами праці від 01.12.1997 № 243 за професіями гірник підземний та гірничий майстер підземний (арк. спр. 28-29).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до частини першої, другої статті 5 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. […].

Частиною другою статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з частиною третьою статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Згідно з частиною першою статті 26 Закону № 1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Статтею 44 Закону № 1058-IV визначено, що призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Призначення пенсії за віком здійснюється автоматично (без звернення особи) у разі набуття застрахованою особою права на призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, на підставі відомостей, наявних у системі персоніфікованого обліку, якщо до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, особа не повідомила про бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.

У разі відсутності в системі персоніфікованого обліку даних про страховий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком (у тому числі за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку), територіальний орган Пенсійного фонду інформує застраховану особу, у тому числі через її особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду, про відсутність таких відомостей та необхідність їх подання (за наявності). Документи про страховий стаж можуть бути подані до територіального органу Пенсійного фонду або через особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Особам, яким призначено пенсію, органи Пенсійного фонду видають пенсійні посвідчення.

Видача пенсійного посвідчення для пенсіонерів здійснюється безоплатно.

Порядок видачі, зразок та форма пенсійного посвідчення затверджуються правлінням Пенсійного фонду.

Відповідно до абзаців першого-другого пункту 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-IV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Пенсія за віком, що призначається автоматично (без звернення особи), - з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, крім випадків відсутності в системі персоніфікованого обліку відомостей про страховий стаж застрахованої особи, необхідний для призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону. У разі якщо документи про страховий стаж не подані протягом трьох місяців з дня досягнення застрахованою особою пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, вважається, що застрахована особа виявила бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.

Згідно з абзацом першим частини п`ятої статті 45 Закону № 1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Частиною першою статті 114 Закону № 1058-IV визначено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону:

чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи;

жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.

Частиною третьою статті 114 Закону № 1058-ІV визначено, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.

Частиною першою статті 56 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788-XII) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Статтею 62 Закону № 1788-ХІІ визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок № 383).

Зазначений Порядок № 383 регулює застосування Списків під час обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Зазначена постанова набула чинності з 21.08.92. Це означає, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.92, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації (пункт 4.1 Порядку № 383).

Відповідно до пункту 4.3 Порядку № 383 у разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць, до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Пунктом 10 Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли і трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, встановлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Постановою Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Порядок № 22-1).

Згідно з пунктом 1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Підпунктом 2 пункту 2.1 розділу II Порядку № 22-1 визначено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, зокрема документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, орган, що призначає пенсію, додає довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

Пунктом 4.2 розділу ІV Порядку № 22-1 визначено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Згідно з пунктом 4.7 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії (абзац перший пункту 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1).

Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій суб`єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому, оцінка рішенню відповідача на відповідність критеріям, визначеним частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, надається судом виключно виходячи зі змісту такого рішення.

Так, згідно з рішенням ГУПФУ у Львівській області від 23 листопада 2021 року № 52 підставами для відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах вказано недосягнення позивачем належного пенсійного віку, який позивач досягне 31 липня 2022 року та матиме з цієї дати право на пенсійні виплати.

Також з рішення судом встановлено, що відповідачем відмовлено в зарахуванні до пільгового стажу позивача за списком № 1 періоди його роботи з 18 вересня 1995 року по 25 квітня 1996 року в Кіровському шахто будівельному управлінні тресту «Стахановвуглебуд» учнем підземного гірника, підземним гірником з повним робочим днем під землею, учнем прохідника підземного з повним робочим днем під землею та прохідником підземним з повним робочим днем під землею; та з 16 березня 1998 року по 31 грудня 1998 року в ДВАТ Шахта «Голубівська» ДП ДХК «Луганськвугілля» підземним гірником з повним робочим днем під землею та підземним гірничим майстром з повним робочим днем під землею.

Проте, суд вважає безпідставним висновок відповідача про непідтвердження наданими позивачем документами спірного періоду роботи та його не зарахування до пільгового страхового стажу позивача за списком № 1.

Так, згідно з вищеописаними записами, наявними в трудовій книжці позивача (записи № № 9-13) позивач в період з 18 вересня 1995 року по 25 квітня 1996 року працював в Кіровському шахтобудівельному управлінні тресту «Стахановвуглебуд» учнем гірника підземного з повним робочим днем під землею, учнем прохідника підземного з повним робочим днем під землею; (записи № № 16-20) позивач в період з 16 березня 1998 року по 31 грудня 1998 року працював в ДВАТ Шахта «Голубівська» ДП ДХК «Луганськвугілля» гірником підземним з повним робочим днем під землею та підземним гірничим мйстром з повним робочим днем під землею, тобто виконував роботу, що передбачена списком 1 розділом 1 підрозділом 1, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162.

Як слідує з вищевказаних правових норм, страховий стаж особи за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку (до 01 січня 2004 року) обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду України на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом № 1058-IV, - за даними трудової книжки, після впровадження системи персоніфікованого обліку (після 01 січня 2004 року) - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

При цьому, значення трудової книжки, як основного документа, що підтверджує пільговий стаж роботи, встановлено статтею 62 Закону № 1788-ХІІ, і будь-які підзаконні нормативно-правові акти, які суперечать цьому положенню, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Проте, якщо трудова книжка відсутня або у ній не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема у постановах від 07 березня 2018 року в справі № 233/2084/17, від 16 травня 2019 року в справі № 161/17658/16-а, від 27 лютого 2020 року в справі № 577/2688/17, від 31 березня 2020 року в справі № 446/656/17, від 21 травня 2020 року в справі № 550/927/17, від 10 грудня 2020 року в справі № 195/840/17.

Крім того, аналіз положень Порядку № 637 свідчить про те, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі № 234/13910/17 та від 7 березня 2018 року у справі №233/2084/17.

Зважаючи на вказані правові позиції Верховного Суду, а також, що записи в трудовій книжці про період роботи позивача з 18 вересня 1995 року по 25 квітня 1996 року та з 16 березня 1998 року по 31 грудня 1998 року містять відомості про пільговий характер роботи позивача на підземних роботах в шахті, а також про його зайнятість на вказаних роботах протягом повного робочого дня, суд дійшов висновку, що ГУПФУ у Львівській області безпідставно відмовило в зарахуванні такого періоду роботи позивача до його пільгового страхового стажу за списком № 1 та вимагає підтвердження цього стажу уточнюючими довідками.

Більш того, як вже вищевказано, пільговий характер роботи позивача підтверджений також уточнюючою довідкою та архівними довідками, виданими підприємствами (установами), розташованими на тимчасово неконтрольованій території України, а також копіями наказів та виписками з наказів про проведення атестації робочих місць на відповідність умовам праці.

Суд вважає необхідним зазначити, що у 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй у документі «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини розвиває цей принцип у своїй практиці. Наприклад, у справах «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016). «Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді Європейського суду з прав людини, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать».

При цьому, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (пункт 53 рішення у справі «Ковач проти України» від 07.02.2008, пункт 59 рішення у справі «Мельниченко проти України» від 19.10.2004, пункт 50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» від 13.01.2011, пункт 54 рішення у справі «Швидка проти України» від 30.10.2014 тощо).

Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

За статтею 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів, виданих закладами, що знаходяться на території проведення антитерористичної операції, як доказів, оскільки не прийняття їх призведе до порушень та обмежень прав позивача на соціальний захист та гарантоване йому право на пенсійне забезпечення.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 04 березня 2020 року в справі № 235/2008/17.

Надані позивачем уточнюючі довідки у повній мірі узгоджуються з записами в трудовій книжці позивача, а також копіями первинних документів про прийняття та звільнення позивача з роботи.

Щодо посилань відповідача на необхідність підтвердження спеціального стажу за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, Порядком № 637 дійсно передбачена можливість підтвердження спеціального стажу за такими даними, але при цьому основним документом, який підтверджує стаж залишається трудова книжка, і наявність або відсутність відомостей про спеціальний трудовий стаж в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, при підтверджені такого стажу відомостями у трудовій книжки, не є пріоритетним при визначенні, який стаж роботи відноситься до спеціального, а який ні.

Також суд погоджується з твердженнями представника позивача, що відповідач залишив по заувагою і те, що впровадження персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування впроваджено відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.1998 № 794 «Про затвердження Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування», на виконання Указу Президента України від 04.05.1998 № 401 (401/98) «Про заходи щодо впровадження персоніфікованого обліку відомостей у системі обов`язкового державного пенсійного страхування» та діє тільки з 01 жовтня 1998 року. Саме тому в реєстрі застрахованих осіб і відсутні відомості за спірні періоди роботи позивача. Тому така відсутність відомостей про спірний період роботи позивача жодним чином не свідчить, що вказані періоди роботи ОСОБА_2 не відносяться до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Встановлені судом обставини свідчать, що рішення ГУПФУ у Львівській області від 23 листопада 2021 року № 52 не відповідає критеріям правомірного рішення суб`єкта владних повноважень, встановленим частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Що стосується інших обставин, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, суд вважає за необхідне зауважити, що у пункті 25 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» зазначено, що суд зобов`язаний надавати відповідь на кожен із специфічних, доречних та важливих доводів заявника. Виходячи з позиції цього суду, що висловлена в пункті 42 рішення «Бендерський проти України», судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються.

Вказані вимоги зобов`язують суди при вирішенні справи у кожному конкретному випадку вживати передбачені законом заходи з метою з`ясування всіх обставин у справі, що мають значення для вирішення спору, встановити та надати вичерпну оцінку фактичним обставинам у межах спірних правовідносин з метою з`ясування об`єктивних причин та факторів, що зумовили настання для платника негативних наслідків у вигляді порушеного права, що підлягає захисту, та в достатній мірі висвітлити мотиви прийняття конкретних рішень.

З урахуванням зазначеного суд не надає оцінку іншим доводам сторін, оскільки вищевикладені факти та обставини безумовно свідчать про протиправність прийнятого відповідачем рішення, а інші доводи не мають суттєвого впливу на рішення суду за результатами вирішення цього спору.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо дати, з якої позивачу слід призначити пенсію за віком на пільгових умовах, суд зауважує, що наданими позивачем документами у повній мірі підтверджено, що первинне звернення позивача із заявою про призначення пенсії відбулося 03 вересня 2021 року, тобто в межах тримісячного строку з дня досягнення позивачем необхідного для призначення пенсії пенсійного віку 30 липня 2021 року, тому згідно з положеннями пункту 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-ІV пенсія позивачу має бути призначена з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, тобто з 31 липня 2021 року.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною восьмою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Позивачем за подання до суду даного позову сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн, що підтверджено квитанцією про сплату від 04 грудня 2021 року (арк. спр. 7).

Зважаючи, що даний спір виник внаслідок неправильних дій пенсійного органу, суд вважає за необхідне стягнути судовий збір у розмірі 908,00 грн на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: 79016, місто Львів, вулиця Митрополита Андрея, будинок 10, код за ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 23 листопада 2021 року № 52 про відмову в призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області прийняти рішення про призначення ОСОБА_2 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до частини третьої статті 114 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 31 липня 2021 року із зарахуванням до пільгового страхового стажу за списком № 1 періоду роботи з 18 вересня 1995 року по 25 квітня 1996 року в Кіровському шахтобудівельному управлінні тресту «Стахановвуглебуд» учнем підземного гірника, підземним гірником, учнем прохідника підземного, прохідником підземним та з 16 березня 1998 року по 31 грудня 1998 року Державному відкритому акціонерному товаристві Шахта «Голубівська» Дочірнє підприємство Державної холдингової компанії «Луганськвугілля» підземним гірником, підземним гірничим майстром.

Стягнути на користь ОСОБА_2 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області судові витрати по сплаті судового збору в розміні 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.О. Пляшкова