Справа № 500/5970/21
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/5970/21

18 січня 2022 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Подлісної І.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ГУ ДПС у Тернопільській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 31 жовтня 2019 року №0-1912, яким позивачу ОСОБА_1 визначено податкове зобов`язання за 2018 рік з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в розмірі 1303,50 грн., податкове повідомлення-рішення від 22 квітня 2020 року №0-1912, яким позивачу визначено податкове зобов`язання за 2019 рік з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в розмірі 73052,54 грн.

Відповідачем ГУ ДПС у Тернопільській області прийнято на підставі вище вказаних податкових повідомлень-рішень податкову вимогу від 25 червня 2021 року №0/1912, якою позивача ОСОБА_2 повідомлено, що станом на 24 червня 2021 року сума його податкового боргу становить 75476,42 грн. Позивач зазначив, що вищевказані податкові повідомлення-рішення та вимогу не отримував і про наявний борг незнав.

Відповідачем прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення та вимогу протиправно, так як з 19 жовтня 2012 року позивач не є власником нерухомого майна, щодо якого нараховано податок.

За таких обставин, позивач вважає спірні податкові повідомлення-рішення та вимогу протиправними та такими, які підлягає скасуванню, що і зумовило звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 22.09.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

На виконання вимог вказаної ухвали, Головним управлінням ДПС у Тернопільській області 13.10.2021 подано до суду відзив на позов. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що згідно інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у ОСОБА_1 перебувають у власності будівлі та споруди комплексу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

З урахуванням вказаних даних, ОСОБА_1 було сформовані податкове повідомлення- рішення №0-1912 від 31.10.2019 про визначення податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за майновий комплекс за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 3501,2 кв. м. на суму 1 303,50 грн. за 2018 податковий період та податкове повідомлення-рішення №0011041- 5305-1912 від 22.04.2020р. за 2019 податковий період на суму 73 052,54 грн. Інформації від органів державної реєстрації прав на нерухоме майно або від позивача щодо зміни власника на об`єкти оподаткування, щодо яких винесенні оскаржувані податкові повідомлення-рішення, до контролюючого органу не надходило. А тому відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою суду від 15.11.2021 ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання та призначено судове засідання на 23.11.2021 о 10:45 год.

Ухвалами суду від 23.11.2021, від 13.12.2021 відкладено розгляд справи на 18.01.2021 о 11:00 год.

В ході розгляду справи було замінено сторону відповідача Головне управління ДПС у Тернопільській області на його правонаступника Головне управління ДПС у Тернопільській області, як відокремлений підрозділ ДПС України (код ЄДРПОУ ВП 44143637).

Сторони в судове засідання не з`явилися, подавши до суду письмові клопотання про розгляд справи без їх участі в порядку письмового провадження.

Відповідно до п.5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

У відповідності до ч.9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Беручи до уваги зміст наведених норм та відсутність клопотань сторін про розгляд справи в судовому засіданні за їх участю, суд вважає за можливе розглянути дану справу за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження в межах строку, визначеного статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази в їх сукупності, суд встановив такі обставини.

Судом встановлено і це не оспорюється сторонами, що позивач ОСОБА_1 зареєстрований місцем проживання за адресою АДРЕСА_2 , що підтверджується відміткою у його паспорті громадянина України НОМЕР_1 , виданого Уманським МВ УМВС України в Черкаській області 16 січня 1996 року.

ОСОБА_1 на праві приватної власності належить єдине нерухоме майно (житлова нерухомість) - квартира АДРЕСА_3 , загальною площею 73,8 кв.м., що підтверджується інформаційною довідкою із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №266888595 від 21 липня 2021 року.

Згідно інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у ОСОБА_1 перебувають у власності будівлі та споруди комплексу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

ГУ ДПС у Тернопільській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 31 жовтня 2019 року №0-1912, яким позивачу ОСОБА_1 визначено податкове зобов`язання за 2018 рік з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в розмірі 1303,50 грн., податкове повідомлення-рішення від 22 квітня 2020 року №0-1912, яким позивачу визначено податкове зобов`язання за 2019 рік з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в розмірі 73052,54 грн.

Відповідачем ГУ ДПС у Тернопільській області прийнято на підставі вище вказаних податкових повідомлень-рішень податкову вимогу від 25 червня 2021 року №0/1912, якою позивача ОСОБА_2 повідомлено, що станом на 24 червня 2021 року сума його податкового боргу становить 75476,42 грн. Позивач зазначив, що вищевказані податкові повідомлення-рішення та вимогу не отримував і про наявний борг незнав.

Не погодившись із такими рішеннями контролюючого органу, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Згідно з ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість рішення відповідача на відповідність вимогам ч.2 ст.2 КАС України, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з пп.266.1.1 п.266.1 ст.266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об`єктом оподаткування, відповідно до пп.266.2.1 п.266.2 ст.266 ПК України, є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності (пп.266.3.2 п.266.3 ст.266 ПК України).

У пп.266.7.1 п.266.7 ст.266 ПК України передбачено, що обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

За приписами пп.266.7.2 п.266.7 ст.266 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Як встановлено судом, ГУ ДПС у Тернопільській області прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення та вимогу протиправно, оскільки з 19 жовтня 2012 року позивач ОСОБА_1 не є власником нерухомого майна за адресою АДРЕСА_1 , щодо якого йому нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що підтверджується рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 19 жовтня 2012 року у справі №2-258/12р, та Інформаційною довідкою з Державного реєстру з речових прав на нерухоме майно №266888595 від 21 липня 2021 року.

Отже, суд приходить до висновку, що прийняті відповідачем оскаржувані податкові повідомлення-рішення та вимога про сплату боргу щодо позивача ОСОБА_1 є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23.07.2002 у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" суд визначив, що "... адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі і поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління".

За наслідками судового розгляду, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності оскаржуваного рішення.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.90 КАС України та аналізуючи наведені положення законодавства, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Щодо стягнення судових витрат, суд зазначає наступне.

За визначенням ч.1 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. В свою чергу, у відповідності до п.1 ч.3 ст.132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Так, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч.1 ст.134 КАС України). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч.2 ст.134 КАС України).

Відповідно до ч.3 ст.134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно ч.4 ст.134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому, в силу приписів ч.5 ст.134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Судом встановлено, що згідно Договору про надання професійної правничої допомоги від 16 серпня 2021 року, укладеного між позивачем та адвокатом Вародою Павлом Борисовичем (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №678 від 03 лютого 2012 року», позивач доручив адвокату представляти його інтереси у всіх судах України, державних установах, підприємствах, організаціях, незалежно від їх підпорядкування, форм власності та галузевої належності при вирішені будь-яких питань, які стосуватимуться його прав, обов`язків та інтересів у справі про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника (п.1.1. Договору). Гонорар адвоката за надання професійної правничої допомоги становить 10 000 (десять тисяч) гривень.

Позивач ОСОБА_1 сплатив адвокату Вароді П.Б. гонорар в розмірі 10 000 гривень згідно умов вищевказаного договору, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №325 від 16 вересня 2021 року.

Суд не погоджується з такою сумою та вважає її не співмірною. А тому до стягнення за надання професійної правничої допомоги підлягає сума 4000 грн.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

У відповідності до ст. 139 КАС України, до відшкодування позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає сплачена сума судового збору у розмірі 2724,00 грн. згідно квитанції №93794 від 16.09.2021.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Тернопільській області від 31 жовтня 2019 року №0-1912.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Тернопільській області від 22 квітня 2020 року №0-1912.

Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління Державної податкової служби у Тернопільській області від 25 червня 2021 року №0/1912.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Тернопільській області понесені ним судові витрати 2724 (дві тисячі сімсот двадцять чотири) грн. 00 коп. зі сплати судового збору та 4 000 (чотири тисячі) грн. 00 коп. за надання правничої допомоги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 20 січня 2022 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_4 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 );

відповідач:

- Головне управління ДПС у Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: вул. Білецька, 1,м. Тернопіль,46003 код ЄДРПОУ/РНОКПП 44143637).

Головуючий суддя Подлісна І.М.