Справа № 380/17360/21
Суддя: Хома Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2022-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2022 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Хоми О.П., розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Західного міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу,

в с т а н о в и в :

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі позивач, ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Західного міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки (далі відповідач), в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №216400 від 20.09.2021.

Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно з оскаржуваною постановою ФОП ОСОБА_1 27.07.2021 допущено перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 % до 10% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу. Зазначив, що під час проведення перевірки працівником органу державного контролю не перевірено товарно-транспорту накладну №762 від 27.07.2021, згідно з якою автомобільним перевізником є фізична особа-підприємець ОСОБА_2 . Така поведінка відповідача призвела до того, що в результаті перевірки притягнуто до відповідальності власника транспортного засобу ФОП ОСОБА_1 . Враховуючи наведене, позивач стверджує, що не є автомобільним перевізником в розумінні Закону України «Про автомобільний транспорт». Додатково зазначив, що перевищення вагових обмежень не було.

Відповідач щодо задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, суть яких полягає у таком. Перевіркою транспортного засобу виявлено порушення вимог статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу. Виявлене порушення зафіксовано в акті проведення перевірки від 27.07.2021№286880. Посадовими особами Укртрансбезпеки під час здійснення габаритно-вагового контролю складено акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів від 27.07.2021 №0050236 та здійснено розрахунок плати від 27.07.2021 №236 за відповідною формулою. Щодо твердження позивача, що він не є автомобільним перевізником, то згідно акту проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів від 08.08.2021 №2800759 в полі «що належить» вказано ОСОБА_1 . Дане свідчить про те, що позивач є власником автомобіля VOLVO д.н.з. НОМЕР_1 . Стверджує про не подання позивачем підтверджуючих документів та інформацію про те, що він не користується даним транспортним засобом, також не подано договір про перевезення вантажу автомобільним транспортом. Позивачем в ході судового розгляду долучено договір позички транспортного засобу з напівпричепом від 23.01.2021, укладений між ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 та акт прийому передачі. Проте дані документи не було долучено під час розгляду справи працівникам Укртрансбезпеки, які не могли знати про їх наявність. Вважає, що перевірку та винесення спірної постанови здійснено у відповідності до вимог чинного законодавства, а тому підстави для задоволення позову - відсутні.

Ухвалою від 13.10.2021 позовна заява, подана без додержання вимог, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС України), була залишена без руху, позивачу надано строк на усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою від 01.11.2021 позивачу продовжено строк на виконання вимог ухвали без руху. Вимоги ухвали позивачем виконано.

Ухвалою від 18.11.2021 відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Судове засідання призначено на 08.12.2021.

Судове засідання, призначене на 08.12.2021, відкладено у зв`язку неявкою сторін на 21.12.2021.

Судове засідання, призначене на 21.12.2021, відкладено за клопотанням представника позивача на 12.01.2022.

Судове засідання, призначене на 12.01.2022, відкладено для надання додаткових доказів на 25.01.2022.

Відповідачем 14.01.2022 (вх. №395 ел) та 20.01.2022 (вх. №5452) подано відзив на позовну заяву.

В судому засіданні 25.01.2022 представником позивача подано відповідь на відзив, суд заслухав вступні промови представника позивача Білецького Р.Б., представника відповідача Петейчука В.І., дослідив докази та перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Відповідачем 26.01.2022 (вх. №1096 ел) подано заперечення на відповідь на відзив.

Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Поліським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки 27.07.2021 на а/д Н-25, 137 км, Городище Рівне Старокостянтинів проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, а саме перевірку транспортного засобу марки VOLVO, номерний знак НОМЕР_1 , серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 .

Згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , власником автомобіля марки VOLVO, номерний знак НОМЕР_1 , є ОСОБА_1 .

За результатами перевірки складено:

- акт про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 27.07.2021, яким встановлено порушення статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачена абз.14 частини 1 статті 60 цього ж Закону;

- акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 27.07.2021, яким визначено суб`єкта та яким визначено суб`єкта, що перевіряється ФОП ОСОБА_1 ;

- чек зважування транспортного засобу від 27.07.2021 №19-451;

- розрахунок плати за проїзд великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 27.07.2021 №236, відповідно до якого розрахунок оплати за проїзд становить 0, 1 євро за 1 кілометр, загальна сума до сплати 32, 60 євро, яким платником визначено ФОП ОСОБА_1 .

За результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт Західним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки 20.09.2021 винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №216400 у розмірі 8 500 грн.

Вказаною постановою встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 27.07.2021 на території Рівненської області автомобілем VOLVO, номерний знак НОМЕР_1 , законодавства про автомобільний транспорт, яке полягає у перевищенні встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 відсотків до 10 відсотків включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу, відповідальність за яке передбачена яке передбачена абз.14 частини1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу №2164000 від 20.09.2021 є предметом оскарження з підстав її протиправності, які полягають у тому, що позивач не є автомобільним перевізником і не може нести відповідальність, передбачену Законом України «Про автомобільний транспорт», та недотримання відповідачем порядку розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт.

При вирішенні спору суд виходив з такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 29 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 №3353-XII (далі - Закон №3353-XII) до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов`язковому технічному контролю, пройшов такий контроль.

З метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 33 Закону України «Про автомобільні дороги» від 08.09.2005 №2862-IV (далі Закон №2862-IV) організація руху транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно до пункту 22.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі Правила дорожнього руху), маса вантажу, що перевозиться, і розподіл навантаження на осі не повинні перевищувати величин, визначених технічною характеристикою даного транспортного засобу.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України «Про автомобільний транспорт» від 05.04. 2001 № 2344-III (далі Закон № 2344-III).

Згідно із наведеними у статті 1 Закону № 2344-III термінами, автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Статтею 60 Закону № 2344-III встановлено відповідальність автомобільних перевізників за порушення законодавства про автомобільний транспорт у вигляді адміністративно-господарських штрафів, відповідно до абзацу 14 частини першої якої перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 затверджено Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, яким визначено процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами (далі Порядок №1567 в редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин).

Згідно до пунктів 3-4 вказаного Порядку, органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи.

Державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю […] шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Рейдові перевірки можуть проводитися із залученням посадових осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Укравтодору, органу місцевого самоврядування та/або місцевої держадміністрації, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Укртрансбезпеки, та власників (балансоутримувачів) пунктів габаритно-вагового контролю (за погодженням з їх керівниками).

Відповідно до пункту 16 Порядку №1567 рейдова перевірка може проводитися однією посадовою особою Укртрансбезпеки.

Габаритно-ваговий контроль проводиться двома посадовими особами Укртрансбезпеки або однією посадовою особою Укртрансбезпеки із залученням посадових осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Укравтодору, власника (балансоутримувача) пункту габаритно-вагового контролю.

Під час проведення рейдової перевірки можливе:

застосування спеціалізованих автомобілів, на яких розміщений напис «Укртрансбезпека»;

використання спеціального обладнання, призначеного для перевірки дотримання водіями норм режиму праці та відпочинку, встановлених законодавством України та Європейською угодою;

здійснення габаритно-вагового контролю;

використання засобів аудіо- та відеотехніки для запису процесу перевірки;

використання пристроїв для копіювання, сканування з метою збору інформації, що свідчить про правопорушення.

Відповідно до пункту 20 Порядку №1567 виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності).

Згідно з пунктом 21 Порядку №1567 у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Пунктом 22 Порядку №1567 передбачено, що у разі відмови уповноваженої особи суб`єкта господарювання або водія від підписання акта перевірки суб`єкта господарювання або акта перевірки транспортного засобу посадові особи, що провели перевірку, роблять про це запис.

Відповідно до пунктів 25-27 Порядку №1567 справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

У разі виявлення вчиненого іноземним перевізником порушення посадова особа складає відповідний акт та приймає постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу, а інформацію про виявлені порушення та адміністративно-господарський штраф надсилає центральному органові виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної митної справи.

Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання.

Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.

За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Аналіз вищенаведених норм Закону № 2344-III свідчить, що відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт несе саме автомобільний перевізник.

Саме така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у постанові від 11.10.2019 у справі №823/352/16.

Суд також звертає увагу, відповідно до статті 33 Закону №2344-IIІ автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах.

Відповідно до частин 1, 2 статті 48 Закону № 2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством.

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363 затверджено Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні (далі Правила №363).

Відповідно до абзаців 12-13 Правил №363 товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу.

Товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими Правилами.

Відповідно до пункту 11.1 розділу 11 (Правила оформлення документів на перевезення) Правил № 363 основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил. Товарно-транспортна накладна може оформлюватись суб`єктом господарювання без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які надають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.

Також постановою Кабінету Міністрів України від 25.02.2009 №207 затверджено Перелік документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні для водія юридичної особи або фізичної особи - підприємця, що здійснює вантажні перевезення на договірних умовах (пункт 1). При цьому, як вбачається із пункту 1 вказаного Переліку, для водія юридичної особи або фізичної особи - підприємця, що здійснює вантажні перевезення на договірних умовах, необхідно мати товарно-транспортну накладну.

Таким чином, відповідно до вимог Правил № 363 та Переліку №207 товарно-транспортна накладна є обов`язковим документом для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні для водія юридичної особи або фізичної особи підприємця.

Як встановлено судом, у складених 27.07.2021 посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті за результатами габаритно-вагового контролю документах відсутні відомості про товарно-транспортну накладну, на підставі якої цього числа здійснювалося перевезення вантажу (торф фрезерний) транспортним засобом автомобілем марки VOLVO, номерний знак НОМЕР_1 .

Водночас, долучені до відзиву на позовну заяву документи містять товарно-транспортну накладну №762 від 27.07.2021, на підставі якої цього ж числа автомобілем марки VOLVO, номерний знак НОМЕР_1 , водієм якого зазначено ОСОБА_3 , перевозився вантаж (торф фрезерний) масою брутто 39,96 т із пункту навантаження (с. Березове Рокитінвський район) до пункту розвантаження (м. Мостиська, Львівська область), переадресування вантажу (с. Дидятичі, Яворівський район, Львівська область).

Автомобільним перевізником у товарно-транспортній накладній №762 від 27.07.2021 вказано ФОП ОСОБА_2 .

Вказане зумовлює висновок суду про те, що ФОП ОСОБА_1 не є автомобільним перевізником у розумінні положень Закону України «Про автомобільний транспорт» і не може нести відповідальність, передбачену абзацом чотирнадцятим частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

При цьому, суд не надає оцінки виявленому порушенню, оскільки, як зазначено вище, позивач не є суб`єктом його вчинення.

Щодо інших доводів позивача, якими він обґрунтовує свої позовні вимоги, то суд виходить із пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень, відповідно до якого обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до вимог частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не подано належних доказів правомірності винесення спірної постанови.

Натомість доводи позивача щодо наявності підстав визнання оскаржуваної постанови протиправним знайшли своє підтвердження при судовому розгляді справи.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Даючи оцінку оскаржуваній постанові, суд дійшов переконання, що така не відповідає критеріям, встановленим частиною другою статті 2 КАС України для такого роду рішень та прийнята з порушенням положень Закону України «Про автомобільний транспорт», тому її слід визнати протиправною і скасувати, задовольнивши позов.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову повністю.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 908 грн, сплаченого за квитанцією №0.0..1 від 05.10.2021.

Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 139, 159, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в :

Позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (пр. Перемоги, буд. 14, м. Київ, 03135, ) в особі Західного міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки (вул. Львівська, буд. 659 А/2, м. Городок, Львівська область, 81500, ) про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу, - задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Західного міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки №216400 про застосування адміністративно-господарського штрафу від 20.09.2021.

Стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті (пр. Перемоги, буд. 14, м. Київ, 03135, ) за рахунок бюджетних асигнувань в користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) 908 (дев`ятсот вісім) грн судових витрат у вигляді судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.П. Хома