Справа № 580/7904/21
Суддя: Марина БІЛОНОЖЕНКО
Дата ухвалення: 2022-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2022 року справа № 580/7904/21

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Білоноженко М.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Державної служби України з безпеки на транспорті, Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправними дій, скасування розрахунку, акту та постанови,

ВСТАНОВИВ:

05.10.2021р. до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом звернувся ОСОБА_1 (далі позивач) до Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Державної служби України з безпеки на транспорті(далі відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними дії Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки щодо складання розрахунку від 17.07.2021р. плати за проїзд вагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування та акту №63395 від 17.07.2021р. про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів.

- визнати протиправними та скасувати розрахунок плати за проїзд великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 17.07.2021р. та акту №63395 від 17.07.2021р.

- визнати протиправною та скасувати Постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №303132 від 07.09.2021р.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що за результатами зважування посадовою особою відповідача була складено Акт №63395 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 17.07.2021р. Відповідно до даного Акту та чеку зважування повна маса транспортного засобу складала 42 т 260 кг, а навантаження на осі в тоннах становили: 6,8; 10,08; 25,38 при дозволених 11,0; 11,0; 22,0. Позивач вказав, на протиправність оскаржуваних розрахунку, Акту, та прийнятої за їх наслідками Постанови про накладення штрафу, зазначивши, що Посадові особи Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки під час перевірки, зважування та складання процесуальних документів, не брали до уваги технічні характеристики транспортного засобу, оскільки перевезення здійснювалися контейнеровозом, то допустима повна маса може бути не більше 44 т, а навантаження на кожну з осей 11,0; 18,00; 24,00. Вказано, що відповідачем під час габаритно-вагового контролю не був представлений протокол, свідоцтво про метрологічну атестацію на предмет відповідності технічних характеристик ваг вимогам технічної документації виробника саме у режимі зважування у русі, що є порушенням пунктів 12 і 13 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 року №879. Також, водію не було повідомлено назву вагового комплексу, на якому здійснювався габаритно-ваговий контроль, хоча перевіряючими зроблені висновки про перевантаження транспортного засобу на осі та загальній масі.

Позивач зазначає, що визначення загальної маси автомобіля та навантаження на строєні вісі шляхом сумування осьових навантажень на кожну з осей є неправильним, оскільки при такій конструкції для визначення навантаження на строєні осі такі три осі, які утворюють строєну вісь, повинні зважуватись разом. Крім того, вантаж, що перевозився є сипучим вантажем, а саме пшеницею, який є рухомим під час зміни напрямків руху чи швидкості автомобіля, а тому його маса не є сталою у різних точках автомобіля під час руху, що, в свою чергу, не дає можливості, за відсутності відповідної методики зважування, з достовірністю встановити, що перевезення вантажу здійснювалось з перевищенням вагових обмежень на одну з осей. Для визначення фактичної маси та навантаження на осі транспортного засобу позивача, відповідачем не застосовувалась відповідна методика, оскільки така не затверджувалась у встановленому законом порядку. На думку позивача, за відсутності методики, затвердженої спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології, неможливо з достовірністю встановити, що перевезення вантажу здійснювалось з перевищенням вагових обмежень на строєну вісь.

Також позивач вказує, що зі змісту чеку зважування від 17.07.2021 року, акту та розрахунку неможливо встановити будь-яких характеристик зважувального обладнання, яке було використане відповідачем при проведенні габаритно-вагового контролю, зокрема, якими саме вагами проводилось зважування транспортного засобу позивача, який відсоток похибки таких ваг. У акті про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 17.07.2021 року вказано, що повна маса транспортного засобу становила 42,26 тонн. Перевищення допустимої норми навантаження немає. Перенавантаження було лише на строєну вісь: допустима норма 24 т, а фактично за результатами зважування навантаження на строєну вісь склало 25т 380кг. Відповідно до чеку та акту, зважування відбувалося окремо по напівосям кожної осі і в подальшому ці дані складалися. Дане перевантаження може бути допустимою похибкою вагового комплексу, а не фактичним перенавантаженннм автомобіля. А також не можна не брати до уваги, що зважувався саме сипучий вантаж, який під час руху може зміщатися та змінювати фактичне навантаження на осі транспортного засобу. Також відсутня інформація методики повірки (калібровки) автомобільних ваг в русі. Також вказано, що діючим законодавством не передбачено можливості надання дозволу великоваговим транспортним засобам для перевезення подільних вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 25.10.2021р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

09.12.2021р., до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив в задоволенні адміністративного позову відмовити, зазначивши при цьому, що оскільки параметри транспортного засобу позивача перевищували нормативи більш як на 2 відсотки, він на законних підставах був віднесений до великовагового, про що було складено Довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю 0075306 від 17.07.2021р. та Акт № 63395 від 17.07.2021р. про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, на підставі яких проведено Розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 17.07.2021р. та нараховано плату за проїзд в сумі 24.00 євро. Стосовно твердження позивача, що перевіряючим нібито не було надано водію для ознайомлення свідоцтво про повірку зважувального комплексу, яким здійснювалося зважування його транспортного засобу та не повідомлено його назву, зазначено, що документи на ваги завжди знаходяться у пункті здійснення габаритно-вагового контролю та надаються на вимогу водія для ознайомлення. Зауважено, що Позивачем не надано доказу, який би свідчив, про те, що водій дійсно звертався до працівників Укртрансбезпеки з даним проханням як і доказу того, що працівниками Укртрансбезпеки нібито було відмовлено у наданні водієві для огляду свідоцтва про повірку вагового комплексу. Крім того, вказано, що 17.07.2021 року зважування транспортного засобу позивача здійснювалося на повіреному належним чином засобі вимірювальної техніки. Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані. Засіб зважувальної техніки, що входить до габаритно-вагового комплексу та за допомогою якого здійснювалося зважування транспортного засобу Позивача, є сертифікованим, має свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірюв

Стосовно твердження Позивача про те, що оскільки перевозився сипучий вантаж (пшениця), який легко деформується та вільно переміщується під дією мінімальних сил, тому проведення зважування у русі не може дати достовірних результатів навантаження на одну вісь транспортного засобу, відповідачем зазначено, що власник та водій транспортного засобу зобов`язані забезпечити правильне розміщення вантажу, забезпечити належну швидкість руху та з метою забезпечення безпеки перевезень виключити можливість його переміщення під час здійснення перевезень, особливо сипучих, оскільки самовільне переміщення вантажу під час перевезення може спричинити порушення гальмівних якостей транспортного засобу, порушити його бокову стійкість на дорозі, призвести до ДТП з непередбачуваними наслідками. Якісь особливі умови перевезення, зважування транспортних засобів, які навантажені сипучими вантажами чинним законодавством України та міжнародними документами (конвенціями, угодами, правилами тощо) не передбачені. За результатами зважування портативна система зважування (ваги) друкує квитанцію про результати зважування по кожному колесу, по кожній осі та всього транспортного засобу разом і посадові особи Укртрансбезпеки (які не здійснюють зважування, оскільки ця функція на них не покладена) тільки контролюють отримані вагові параметри і за їх результатами складають відповідні документи, які не мають ознак застосування владних повноважень. В даному випадку втомобіль на ваги (під час зважування) заїжджав повільно - зі швидкістю не більше 2,71 км на годину, а така швидкість руху не може призвести до значного зміщення вантажу. Крім цього зауважено, що обставини можливого зміщення вантажу, що перевозився позивачем є об`єктивною стороною вчиненого позивачем правопорушення, втім ці обставини не спростовують та не можуть спростовувати самого факту його вчинення.

Стосовно відсутності відповідної методики, представника відповідача вказав, що з огляду на виключення п.19 Порядку №879, наявність у терміні "вимірювання" посилання на методику, затверджену спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології, не може розцінюватися, як наявність у відповідача обов`язку під час здійснення габаритно-вагового контролю керуватися методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології. Вдсутність же методики проведення габаритно-вагового контролю, не є підставою, яка звільняє перевізників від відповідальності за перевищення вагових та габаритних параметрів транспортного засобу та від обов`язку по внесенню плати за таке перевищення. Також, вказано, що Розрахунок плати за проїзд великовагових та (або ) великогабаритних транспортних засобів не є рішенням суб`єкту владних повноважень у сфері публічно-правових відносин. Він не містить будь-яких владних управлінських рішень чи приписів. Він не є нормативно-правовим актом чи правовим актом індивідуальної дії, що може бути предметом оскарження в адміністративному судочинстві. Представником відповідача звернуто увагу, що переміщення вантажу під час руху не є припустимим, оскільки його переміщення спричиняє збільшення динамічної маси транспортного засобу при гальмуванні, а також порушує стійкість транспортного засобу, що є загрозою для безпеки дорожнього руху. Зазначено, що завантажуючи вантажний автомобіль в межах дозволеної фактичної маси до 40 т, перевізник зобов`язаний враховувати дозволені навантаження на осі транспортного засобу, нерівномірний розподіл маси вантажу на осі, зміну маси транспортного засобу та можливе перевищення вагових параметрів після здійснення заправки автомобіля пальним, та використовувати, в таких випадках, транспортний засіб з відповідними технічними параметрами. Вказано, Постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року №30, допускається перевищення вагових параметрів на визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху транспорт

Ухвалою суду від 13.01.2022р. закрито провадження в адміністративній справі №580/7904/21 в частині позовних вимог про:

- визнання протиправними дій Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки щодо складання розрахунку від 17.07.2021р. плати за проїзд вагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування та акту №63395 від 17.07.2021р. про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів.

- визнання протиправними та скасування розрахунку плати за проїзд великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 17.07.2021р. та акту про перевищення нормативно вагових параметрів №63395 від 17.07.2021р.

Таким чином, предметом розгляду даної справи слугує перевірка правомірності прийняття відповідачем Постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №303132 від 07.09.2021р.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

На підставі направлення на рейдову перевірку від 13.07.2021р. №026493 службовими особами Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки 17.07.2021р. на 452 км.+811 м. автомобільної дороги М-05 Київ-Одеса здійснено перевірку транспортного засобу марки MAN д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом KRONE д.н.з. НОМЕР_2 , які відповідно до свідоцтв про реєстрацію серії НОМЕР_3 та НОМЕР_4 належать гр. ОСОБА_1 .

За наслідками перевірки складено Акт проведення перевірки від 17.07.2021р. №291501 (далі Акт перевірки), в якому встановлено здійснення перевезення вантажу з перевищенням встановлених законодавством вагових норм від 5% до 10% на строєну вісь, фактична вага якої склала 25,38 т., при дозволених 22т., чим порушено вимоги ч.1 абз.14, відповідальність за які передбачена 60 ЗУ Про автомобільний транспорт.

Також 17.07.2021р. посадовою особою Укртрансбезпеки, при здійсненні габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки MAN д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом KRONE д.н.з. НОМЕР_2 складено Акт №63395 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, яким встановлено, осьові навантаження, зокрема на строєну вісь 25,38 (8,36+8,5+8,52) т., а також встановлено фактичну повну масу - 42,26т. Також складено довідку від 17.07.2021р. про результати здійснення габаритно-вагового контролю та розрахунок плати за проїзд.

Від підписання вказаних Актів водій ТЗ відмовився.

Згідно розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування (що є додатком до Акту №63395 від 17.072021р. до сплати позивачу нараховано- 24,00 євро.

19.08.2021р. Державною службою України з безпеки на транспорті (Центральне міжрегіональне Управління Укртрансбезпеки) видано повідомлення про розгляд справи за наслідками здійснення 17.07.2021р. державного контролю на автомобільному транспорті на 07.09.2021р.

07.09.2021р. Центральним міжрегіональним Управлінням Укртрансбезпеки прийнято постанову №303132 про застосування адміністративно-господарського штрафу згідно абз. 14 ч.1 ст. 60 ЗУ Про автомобільний транспорт в сумі 8500,00 грн.

Вважаючи оскаржувану постанову протиправною, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначено Законом України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 №2344-III (далі Закон №2344-III).

Статтею 1 Закону № 2344-III, визначено, що автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Постановою КМУ №1567 від 08.11.2006р. затверджено Порядок (далі - Порядок №1567), який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами.

За змістом п.п. 2-4 Порядку №1567, державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи.

Державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Відповідно до ст. 6 Закону №2344-III, у разі проведення рейдових перевірок автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.

Відповідно до п.п. 12-15 Порядку №1567, рейдова перевірка додержання суб`єктом господарювання вимог, визначених пунктом 15 цього Порядку, здійснюється на підставі щотижневого графіка.

Графік проведення рейдових перевірок складається та затверджується керівником Укртрансбезпеки або її територіального органу з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, перевірки дотримання умов перевезень, визначених дозволом (договором) на перевезення, та інших обставин.

Рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Згідно п.16 Порядку №1567, рейдова перевірка проводиться групою посадових осіб Укртрансбезпеки у кількості не менш як дві особи.

Під час проведення рейдової перевірки можливе, серед іншого, здійснення габаритно-вагового контролю.

Під час проведення рейдової перевірки перевіряється, серед іншого: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Згідно ст. 48 Закону №2344-III, автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

- для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

- для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Пунктом 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30 (далі Правила №30) передбачено, що транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Відповідно до п.22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306 (далі ПДР), за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Відповідно до п.4 Правил №30 рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Видача (відмова у видачі, переоформлення, видача дубліката, анулювання) дозволу здійснюється відповідно до Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" через центри надання адміністративних послуг.

Дозвіл оформлюється уповноваженим підрозділом Національної поліції на підставі погоджувальних документів з власниками вулично-дорожньої мережі, залізничних переїздів, мостового господарства, служб міського електротранспорту, електромереж, електрифікації, електрозв`язку, в яких визначаються умови і режим проїзду зазначених транспортних засобів.

Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Згідно пунктів 5, 6, 7 Правил №30 передбачено, що рух транспортних засобів та їх составів загальною масою до 40 тонн включно, якщо вони не є великогабаритними і контейнеровозів загальною масою до 46 тонн включно та заввишки від поверхні дороги до 4,35 метра включно (на встановлених Укравтодором, Укртрансбезпекою і Національною поліцією маршрутах, які погоджено з організаціями, зазначеними в пунктах 9-13 цих Правил), здійснюється без дозволу.

Дозвіл видається: уповноваженим підрозділом Національної поліції - у разі виїзду за межі України або в`їзду на територію України виключно великогабаритними транспортними засобами; уповноваженими підрозділами Національної поліції в областях, м. Києві, а також Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, - якщо маршрут пролягає в межах Автономної Республіки Крим, області, між областями або між Автономною Республікою Крим, мм. Києвом і Севастополем та іншими адміністративно-територіальними одиницями.

Дозвіл видається на одноразовий проїзд великогабаритного та великовагового транспортного засобу. У разі здійснення постійних проїздів по одному маршруту тим самим транспортним засобом дозвіл може видаватися на кілька проїздів, але не більше ніж на три місяці.

Відповідно до пункту 25 Правил №30 забороняється проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів без дозволу, зазначеного у пункті 4 цих Правил, або документа, який підтверджує внесення плати за проїзд, що повинні знаходитися у водія і пред`являтися на вимогу уповноважених осіб.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 р. №879 затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі Порядок №879), відповідно до п.п.3-5-1 п.2 якого, великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки;

Габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів;

Дозвіл на рух - єдиний уніфікований документ, що видається уповноваженим органом відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 р. №30 "Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами", після внесення в установлених порядку і розмірі плати за проїзд таких транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, в якому визначаються умови експлуатації транспортних засобів протягом певного часу за встановленим маршрутом і який дає право на проїзд за таких умов.

Відповідно до п.п.15,16,18, 20 Порядку №879, контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють уповноважені підрозділи Національної поліції та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль.

Габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль.

За результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.

За результатами габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.

Згідно п.6 Порядку №879, габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

З аналізу вказаних положень Порядку №879 вбачається, що при здійсненні габаритно-вагового контролю здійснюється перевірка відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Пунктами 12, 13 Порядку №879 визначено, що вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

Відповідно до п.п. 20,21 Порядку №1567, виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

У разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Відповідно до абз. 14 ч.1 ст.60 Закону №2344-III, за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З аналізу положень абз.14 ч.1 ст.60 Закону №2344-III, вбачається, що автомобільний перевізник, у разі перевезення вантажу з перевищенням вагових обмежень більше ніж на 5%, повинен мати дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами.

При вирішенні даного спору по суті, суд зазначає наступне.

Як встановлено вище судом, за наслідками рейдової перевірки транспортного засобу марки MAN д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом KRONE д.н.з. НОМЕР_2 , складено Акт перевірки від 17.07.2021р. №291501 та Акт №63395 про перевищення ТЗ нормаитиних вагових параметрів, в якому встановлено здійснення перевезення вантажу з перевищенням встановлених законодавством вагових норм від 5% до 10% на строєну вісь, фактична вага якої склала 25,38 т. (8,36+8,5+8,52), при дозволених 24т. (для контейнеровозів), чим порушено вимоги ч.1 абз.14, відповідальність за які передбачена 60 ЗУ Про автомобільний транспорт, в зв`язку із чим віднесено його до великовагового.

При цьому, посадовими особами встановлено відсутність дозволу на рух великовагового транспортного засобу, що стало підставою для прийняття оскаржуваної постанови.

Надавши оцінку посиланням позивача наведеним у позові, суд зазначає наступне.

Стосовно твердження позивача, що перевіряючими не було надано водію для ознайомлення свідоцтво про повірку зважувального комплексу, яким здійснювалося зважування його транспортного засобу та не повідомлено його назву, слід зазначити, що позивачем не надано до суду доказів про те, що водій звертався до працівників Укртрансбезпеки з таким проханням, за наслідками якого працівниками Укртрансбезпеки було б відмовлено у наданні водієві для огляду свідоцтва про повірку вагового комплексу, у зв`язку із чим вказані доводи суд вважає необгрунтованими.

З приводу посилань позивача, що посадові особи Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки під час перевірки, зважування та складання процесуальних документів, не брали до уваги технічні характеристики транспортного засобу, оскільки перевезення здійснювалися контейнеровозом, то допустима повна маса може бути не більше 44 т, а навантаження на кожну з осей 11,0; 18,00; 24,00, суд зазначає, що допущена в Акті №291501 від 17.07.2021р. помилка (помилково вказано нормативно допустиму норму навантаження на строєну вісь для контейнеровоза 22 т., замість 24 т.) не впливає на встановлену обставину перевищення параметрів від нормативу, оскільки розмір перевищення розраховувався із нормативів контернеровоза, так як встановлені 25,38 т. при зважуванні строєної вісі при нормативно допустимих 24 т. становлять 5,75% перевищення вагових параметрів.

Доводи позивача, що визначення загальної маси автомобіля та навантаження на строєні вісі шляхом сумування осьових навантажень на кожну з осей є неправильним, оскільки при такій конструкції для визначення навантаження на строєні осі такі три осі, які утворюють строєну вісь, повинні зважуватись разом суд вважає необгрунтованими, оскільки є елементами аргументації позивача, висловлені без посилання на жодні чинні нормативно-правові чи технічні документи щодо заявленого позивачем порядку зважування. При цьому, сумування осьових навантажень на кожну з осей дозволяє встановити навантаження на строєну вісь.

Щодо доводів позивача, що зважування відбувалось у русі автотранспорту, що вказує на неможливість встановлення дійсного показника навантаження на осі у зв`язку із перевезенням саме подільного вантажу, суд зазначає, що оскільки автомобіль на ваги (під час зважування) заїжджає повільно - зі швидкістю не більше 5-6 км на годину, така швидкість руху не може призвести до значного зміщення вантажу.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного суду у складі Касаційного адміністративного суду №803/1540/16 від 24.07.2019р.

Крім того, позивач зазначає, що зі змісту чеку зважування від 17.07.2021 року, акту та розрахунку неможливо встановити будь-яких характеристик зважувального обладнання, яке було використане відповідачем при проведенні габаритно-вагового контролю, зокрема, якими саме вагами проводилось зважування транспортного засобу позивача, який відсоток похибки таких ваг, при цьому, встановлене перевантаження може бути допустимою похибкою вагового комплексу, а не фактичним перенавантаженням автомобіля.

З приводу даних посилань, суд зазначає, що з матеріалів справи судом вбачається, що засіб зважувальної техніки, що входить до габаритно-вагового комплексу та за допомогою якого здійснювалося зважування транспортного засобу Позивача, а саме Ваги автомобільні електронні для зважування дорожніх транспортних засобів у русі типу AR-WIM зав №0011094, є сертифікованим, відповідають вимогам ДСТУ OIML R 134-1:2010 "Прилади автоматичні для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантаження на вісь" (згідно Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 26.05.2021р. чинне до 26.05.2022р.

З урахуванням зазначеного, судом вбачається, що перевірка та зважування транспортного засобу позивача здійснено належним та повіреним засобом зважувальної техніки, у зв`язку із чим доводи позивача, що встановлене перевантаження може бути допустимою похибкою вагового комплексу, а не фактичним перенавантаженням автомобіля суд вважає необгрунтованим.

В свою чергу, обов`язок посилання на дане обладнання в акті проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, акті про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів відповідача, довідці про результати здійснення габаритно-вагового контролю та чеку зважування не передбачено жодним нормативно-правовим актом, тому посилання позивача на відсутність зазначення у матеріалах перевірки засобів вимірювання суд також вважає необгрунтованими.

Щодо суті виявленого порушення, суд зазначає наступне.

З огляду на те, що параметри транспортного засобу перевищили нормативно допустимі параметри більш ніж на 2 % (а саме на 5,75%), відповідно до ч.4 ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", ст.33 Закону України "Про автомобільні дороги", Правил №30, Порядку №879 обов`язковим документом для руху такого транспортного составу автомобільними дорогами є відповідний дозвіл на рух, виданий уповноваженим підрозділом Національної поліції.

Доказів наявності у позивача, як у автомобільного перевізника, такого дозволу при перевезенні 17.072021р. вантажу, суду не надано.

Суд зазначає, що позивач як автомобільний перевізник несе відповідальність за дотримання габаритно-вагових параметрів при перевезенні вантажів, а тому, завантажуючи вантажний автомобіль в межах дозволеної фактичної маси, зобов`язаний враховувати дозволені нормативні навантаження на осі транспортного засобу, нерівномірний розподіл маси вантажу на осі, зміну маси транспортного засобу та можливе перевищення вагових параметрів після здійснення заправки автомобіля пальним, а тому повинен використовувати в таких випадках транспортний засіб з відповідними технічними параметрами, з урахуванням специфіки вантажу.

Доводи позивача про те, що ним перевозився подільний та сипучий вантаж (пшениця), у зв`язку із чим необхідно брати лише фактичну повну його масу, без врахування осьового навантаження, суд вважає безпідставними, оскільки п.22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306, який встановлює спеціальні правила для руху транспортних засобів та їх составів у разі, зокрема, навантаження на строєну вісь для контейнеровозів - 24 т. не передбачає виключень в залежності від характеру вантажу. Натомість, отримання дозволу на перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень, в разі перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством більше п`яти відсотків є законодавчо встановленим обов`язком перевізника в силу положень ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт". При цьому, положення вказаного Закону не містять виключень до подільних вантажів.

Судом враховано, що відповідно до пункту 4 абзацу 2 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року №30, допускається перевищення вагових параметрів на визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2%.

На переконання суду, законодавцем передбачено критичну похибку в розмірі 2%, що дозволяє враховувати специфіку вантажу, в тому числі й подільного, який під час транспортування здатний зсуватися.

Як зазначалось вище, за результатами габаритно-вагового контролю (зважування) транспортного засобу з вантажем встановлено перевищення дозволеного навантаження на одиночну вісь на 5,75%, що перевищило допустиму похибку у 2%, передбачену для можливого збільшення осьового навантаження, зумовленого нерівномірним розподілом подільного (сипучого) вантажу у вантажній платформі (причепі) під час руху транспортного засобу.

До того ж, суд зауважує, що в контексті п.22.5 Правил дорожнього руху перевізник, зважаючи на особливості та характер вантажу, зобов`язаний обрати вагу, яка водночас не перевищуватиме як повну масу транспортного засобу, так і навантаження на осі.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного суду у складі Касаційного адміністративного суду №803/1540/16 від 24.07.2019.

Стосовно посилання позивача на відсутність Методики зважування транспортного засобу для підтвердження неможливості встановлення точного показника навантаження на кожну з осей транспортного засобу з відповідним вантажем (сипучим, подільним), суд враховує таке.

В розумінні пп.2 п.2 Порядку №879 вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Пунктом 19 Порядку №879, у редакції чинній на час прийняття такого Порядку, встановлювалося, що регламент проведення вимірювання і зважування та технічні параметри вимірювального і зважувального обладнання визначаються Укравтодором згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2013 №385 "Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 р. №30 і від 27 червня 2007 р. №879" пункт 19 Порядку №879 викладено в такій редакції: "Під час проведення габаритно-вагового контролю Укртрансінспекція або її територіальні органи керуються методикою, затвердженою Мінекономрозвитку". При цьому змін до п.п.2 п.2 Порядку №879 внесено не було.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №671 "Про внесення змін до Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні" виключено пункт 19 Порядку №879.

З огляду на виключення п.19 Порядку №879, наявність у терміні "вимірювання" посилання на методику, затверджену спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології, не розцінюється судом як наявність у відповідача обов`язку під час здійснення габаритно-вагового контролю керуватися методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Викладене за своєю суттю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, наведеною у постановах від 02.08.2018 у справі №820/1420/17, від 21.09.2018 у справі №804/5296/17.

Крім того, судом враховано висновки Верховного Суду, наведених у постанові від 03.07.2019 у справі №819/1381/16, згідно яких, відсутність методики, затвердженої Мінекономрозвитку, не є підставою для не внесення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та не звільняє перевізників від відповідальності за перевищення вагових та габаритних параметрів транспортного засобу, у зв`язку з чим відповідні посилання позивача не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного розрахунку.

Отже, враховуючи встановлений під час перевірки факт перевищення транспортним засобом позивача габаритно-вагових норм та відсутність дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України, суд вважає, що постанова відповідача про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу є правомірною і підстав для визнання її протиправною під час розгляду справи судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, дійшов висновку, що доводи позивача про протиправність оскаржуваної постанови є необґрунтованими та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до частин 1,2 статті 77 КАС, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що відповідачем доведено правомірність власних дій при прийнятті спірної постанови, в зв`язку із чим у задоволенні адміністративного позову належить відмовити.

У відповідності до ст. 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. 2, 5, 6, 14, 77, 241-246, 255, 263, 295, КАС України суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Суддя Марина БІЛОНОЖЕНКО