Справа № 560/18182/21
Суддя: Петричкович А.І.
Дата ухвалення: 2022-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

21 січня 2022 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Петричковича А.І. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Замкова виправна колонія (№ 58)" про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 09.12.2021 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому покликаючись на Конституцію України, КВК України, Європейські пенітенціарні правила (рекомендації Rec(2006)2), просить: "2. Визнати дії Відповідача, що полягають у відмові від надання права позивачу на відвідування лазні установи двічі на тиждень, протиправними, а відповідь № №3894 від 10 листопада 2021 року і викладену у ній позицію в ній незаконною. 3. Зобов`язати відповідача розробити пропорційно мотивовану інструкцію, яка передбачатиме відвідування лазні засудженими двічі на тиждень або частіше в особливих випадках, в тому числі за умови подання відповідної заяви та оголосити про це наказом по установі.".

В обгрунтування позову вказує, що на його запит йому було повідомлено, що лазне-пральне обслуговування проводиться відповідно до наказу №849/5 від 08.06.2012 із послідуючими змінами та доповненнями, яким затверджено Положення про організацію лазне-прального обслуговування осіб, які тримаються в установах виконання покарань та слідчих ізоляторах. Він відбуває покарання у приміщенні камерного типу, має потребу митися двічі на тиждень, адже внаслідок фізіологічних особливостей організму часто потіє вночі під час сну, займаючись гімнастикою на прогулянках та під час прийому їжі. Вважає відмову відповідача формальною, адже не пояснено причину відмови у дворазовому прийому душу, що порушує його права та законодавство, тому звернувся до суду з цим позовом.

Згідно з ухвалою від 14.12.2021, суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та витребував докази (арк. спр.7).

У Відзиві на позов за №68 від 06.01.2021 відповідач просить відмовити у задоволенні позову. Пояснює, що в державній установі "Замкова виправна колонія (№58)" лазне-пральне обслуговування засуджених проводиться у порядку встановленому Положенням про організацію лазне-прального обслуговування осіб, які тримаються в установах виконання покарань та слідчих ізоляторах та Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань. Дворазове миття передбачене тільки для засуджених осіб жіночої статі (п.3.2 Положення №849/5).

Позивач подав відповідь на Відзив від 10.01.2022 в якій просить задовольнити позов, і вказує, що йому не пояснено причин, які унеможливлюють прийняття ним душу два рази на тиждень.

У запереченні на відповідь на Відзив за №123 від 13.01.2022 відповідач вважає, що доводи позивача у відповіді на відзив є необгрунтованими, а Державна установа "Замкова виправна колонія (№ 58)" діє в межах чинного законодавства України, не порушує його норм, зокрема, в частині забезпечення лазне-прального обслуговування засуджених.

З`ясувавши обставини (факти) якими сторони обгрунтовують вимоги та заперечення, оцінивши докази, враховуючи норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд прийшов до таких висновків, враховуючи наступне.

У заяві від 02.11.2021 ОСОБА_1 просить надати дозвіл на відвідування лазні два рази на тиждень для підтримання особистої гігієни у доброму стані покликаючись на норми КВК України та Європейські пенітенціарні правила (рекомендації Rec(2006)2).

Листом за №3894 від 10.11.2021, ОСОБА_1 повідомлено, що лазне - пральне обслуговування, дезинфекція постільної білизни та речового майна проводиться у відповідності з наказом №849/5 від 08.06.2012, а саме, не рідше одного разу на 7-м днів з обов`язковим пранням та заміною натільної та постільної білизни (арк. спр.4).

Відповідно до ч.1 ст.1 Кримінально-виконавчого кодексу України (далі - КВК України), кримінально-виконавче законодавство України регламентує порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань з метою захисту інтересів особи, суспільства і держави шляхом створення умов для виправлення і ресоціалізації засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також запобігання тортурам та нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню із засудженими.

Частиною 2 ст.7 КВК України, засуджені користуються всіма правами людини та громадянина, передбаченими Конституцією України, за винятком обмежень, визначених цим Кодексом, законами України і встановлених вироком суду.

Згідно з ч.1 ст.8 КВК України, засуджені мають право, зокрема, звертатися відповідно до законодавства з пропозиціями, заявами і скаргами до адміністрації органів і установ виконання покарань, їх вищестоящих органів, до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, Європейського суду з прав людини, а також інших відповідних органів міжнародних організацій, членом або учасником яких є Україна, до уповноважених осіб таких міжнародних організацій, суду, органів прокуратури, інших органів державної влади, органів місцевого самоврядування та об`єднань. Відповідні звернення (кореспонденція) подаються до адміністрації установи виконання покарань. Про отримання адміністрацією звернення (кореспонденції) засудженому видається талон-підтвердження. Протягом трьох діб (а у випадках, встановлених законодавством, протягом однієї доби) з часу видачі талона-підтвердження зазначене звернення (кореспонденція) направляється адресату.

Частиною 1 ст.115 КВК України визначено, що особам, які відбувають покарання у виправних і виховних колоніях, створюються необхідні житлово-побутові умови, що відповідають правилам санітарії та гігієни.

Відповідно до ч.1 ст.140 КВК України, У приміщеннях камерного типу тримаються: чоловіки, засуджені до покарання у виді довічного позбавлення волі; чоловіки, яким покарання у виді смертної кари замінено довічним позбавленням волі; чоловіки, засуджені за умисні особливо тяжкі злочини; чоловіки, засуджені за вчинення злочину, передбаченого частиною п`ятою статті 255, статтями 255 1, 255 2 Кримінального кодексу України; чоловіки, засуджені за вчинення умисного тяжкого або особливо тяжкого злочину в період відбування покарання у виді позбавлення волі; чоловіки, які раніше були засуджені до позбавлення волі за будь-який з таких злочинів: проти основ національної безпеки України; умисне вбивство при обтяжуючих обставинах; захоплення заручників; зґвалтування, що спричинило особливо тяжкі наслідки, а також зґвалтування неповнолітньої чи неповнолітнього, малолітньої чи малолітнього; розбій, вчинений організованою групою або поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень; вимагання, вчинене організованою групою або поєднане із заподіянням тяжкого тілесного ушкодження; створення злочинної організації; бандитизм; терористичний акт; посягання на життя працівника правоохоронного органу, члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця; посягання на життя судді, народного засідателя чи присяжного у зв`язку з їх діяльністю, пов`язаною із здійсненням правосуддя; злісна непокора вимогам адміністрації виправної установи; втеча з місця позбавлення волі або з-під варти і які знову вчинили будь-який з перелічених злочинів, за який вони засуджені до покарання у виді позбавлення волі; чоловіки, переведені із колоній середнього рівня безпеки на підставах, передбачених цим Кодексом.

Статтею 1 Закону України від 02.10.1996 № 393/96-ВР "Про звернення громадян" (далі - Закон №393/96-ВР) визначено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до ч. 1, 3, 4 ст.15 Закону №393/96-ВР, органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Згідно з ч.1 ст.20 Закону №393/96-ВР, звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Відповідач розглянув звернення позивача від 02.11.2021 у формі заяви (клопотання), яке отримав цього ж дня, відповідно до резолюції: "Мокринський В. до розгляду", і вирішив його 10.11.2021, відповідно до запису: "Отримав нарочно /Крупко/ підпис 10.11.2021", без порушень Закону №393/96-ВР щодо строку. Однак, відповідач не виконав вимоги ч.4 ст.15 Закону №393/96-ВР щодо посилання на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення, що протиправно.

Отже, належним захистом порушеного права позивача в частині недотримання вимог Закону №393/96-ВР, буде повторний розгляд заяви ОСОБА_1 , зокрема повторного розгляду відповідачем заяви позивача від 02.11.2021 із посиланням на закон із зазначенням мотивів (причин) відмови у дворазовому на тиждень прийняття душу та роз`яснення порядку оскарження прийнятого рішення. Цей висновок суду не спростовують, а навпаки підтверджують: п.19.4 Європейських пенітенціарних правил (рекомендації Rec(2006)2), яким рекомендовано, що у пенітенціарному закладі ванних і душових повинно бути достатньо для того, аби кожен ув`язнений міг користуватися ними при температурі, яка відповідає клімату, по можливості щодня, але не менш двох разів на тиждень або частіше, якщо це необхідно для підтримки гігієни; 2) п.3.2 розд. ІІІ Положення про організацію лазне-прального обслуговування осіб, які тримаються в установах виконання покарань та слідчих ізоляторах, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 08.06.2012 №849/5 (далі - Положення №849/5), згідно з яким, для підтримання особистої гігієни засуджені (особи, взяті під варту) жіночої статі приймають душ у гуртожитках (корпусних відділеннях) у спеціально облаштованих для цього місцях, але не менше двох разів на тиждень, адже не має заборони щодо організації прийому душу засудженим два рази на тиждень. Також, цей висновок суду підтверджуються і наказом Міністерства юстиції України від 10.09.2019 № 2870/5 "Про затвердження Змін до наказу Міністерства юстиції України від 08 червня 2012 року N 849/5", відповідно до яких: "У розділі III: 1) пункт 3.1 викласти в такій редакції: "3.1. Миття у лазні засуджених (осіб, узятих під варту) здійснюється не менше двох разів на тиждень з обов`язковою одночасною заміною натільної білизни. До комплекту натільної білизни, яка підлягає обов`язковій заміні після кожного миття, входять майка, труси, натільна сорочка та кальсони. Постільна білизна підлягає заміні один раз на тиждень. До комплекту постільної білизни, яка підлягає заміні один раз на тиждень, входять два простирадла, наволочка на подушку верхня та рушник."", який набере чинності у порядку визначеному п.3 вказаного наказу.

Щодо вимоги позивача про розроблення інструкції та послідуючих дій щодо цього, вона не може бути задоволена, так як це не відноситься до компетенції відповідача, і це питання врегульовано згаданим Положенням №849/5.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач частково довів позовні вимоги, адже суб`єкт владних повноважень при вирішенні заяви ОСОБА_1 від 02.11.2021 не дотримався вимог ч. 4 ст. 15 Закону №393/96-ВР, чим порушив права позивача, що підтверджено відповіддю у формі листа за №3894 від 10.11.2021 та доказами, які перевірено судом, тому позов задовольняється частково.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністартивний позов ОСОБА_1 від 02.12.2021, задовольнити частково.

Зобов`язати Державну установу "Замкова виправна колонія (№ 58)" повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.11.2021 по суті з дотриманням вимог ч.4 ст.15 Закону №393/96-ВР з урахуванням обставин встановлених у цій адміністартивній справі, зокрема, задовольнити її чи відмовити у випадку наявності законних підстав, вказавши їх відповіді заявнику.

В решті вимог відмовити.

Судових витрат, які визначені ст. 132 КАС України і підлягають розподілу, немає.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 21 січня 2022 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Державна установа "Замкова виправна колонія (№ 58)" (вул. Гагаріна, 2, м. Ізяслав, Хмельницька область, 30300 , код ЄДРПОУ - 08564771)
Головуючий суддя А.І. Петричкович