Справа № 560/10376/21
Суддя: Ковальчук О.К.
Дата ухвалення: 2022-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

24 січня 2022 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Ковальчук О.К. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 25.06.2021 щодо відмови у переведенні на пенсію за віком за нормами закону України "Про державну службу", та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області перевести позивачку з 18.06.2021 року на пенсію за віком державного службовця, та здійснити нарахування й виплату призначеної пенсії із суми заробітної плати, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування зазначеної у довідках №629-Ф, №630-Ф, №6295 від 16.06.2021, з врахуванням виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 18.06.2021 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про переведення з пенсії за віком, призначеної відповідно до закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію по віку відповідно до закону України "Про державну службу". Листом від 22.07.2021 відповідач повідомив, що рішенням від 25.06.2021 позивачці відмовлено у переведенні на пенсію за віком державного службовця, оскільки, вже призначалась пенсія по інвалідності за законом України "Про державну службу". Позивачка вважає відмову відповідача протиправною та такою, що порушує її право на пенсію за віком відповідно до закону України "Про державну службу".

У поданому відзиві на позов відповідач зазначив, що з 11.03.2021 ОСОБА_1 отримує пенсію за віком відповідно до закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV). 18.06.2021 позивачка звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою щодо переведення на пенсію за віком відповідно до закону України "Про державну службу" з врахуванням довідок про заробітну плату від 16.06.2021 №629-Ф, № 630-Ф. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 25.06.2021 №30 позивачці відмовлено у переведені з пенсії за віком призначеної відповідно до закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком до закону України "Про державну службу", про що повідомлено листом Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 22.07.2021 № 2200-0304-8/37908. Вказує, що ОСОБА_1 з 01.12.2018 по 11.03.2021 отримувала пенсію по інвалідності згідно з Законом №3723-ХІІ. Відповідно до пункту 13 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058, у разі якщо особі призначено пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу", її виплата продовжується до переведення за бажанням особи на пенсію на інших підставах або за бажанням особи поновлюється у розмірі, який було встановлено до переведення. Особи, яких переведено на пенсію за віком за нормами Закону України №1058, у будь-який час можуть звернутися до органів Пенсійного фонду для переведення на пенсію за законом України "Про державну службу". При цьому, розмір пенсії встановлюється з 1 числа наступного місяця, у якому надійшла заява, у тому розмірі, що був до переведення. Отже, у разі звернення особи виплата пенсії, призначеної відповідно до Закону №3723-ХІІ, поновлюється у раніше встановленому розмірі. Фактично вимоги позивачки щодо призначення з 28.07.2021 пенсії державного службовця з врахуванням довідок від 18.06.2021 №629-Ф, №630-Ф, виданих Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, є вимогами перерахунку пенсії державного службовця, призначеної з 01.12.2018. Вважає, що підстави для задоволення позову відсутні.

Хмельницький окружний адміністративний суд відкрив провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою від 20.01.2022 року Хмельницький окружний адміністративний суд відмовив у задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх взаємному зв`язку та сукупності, суд вважає, що позов необхідно задовольнити частково з таких підстав.

Позивачка - ОСОБА_1 з 11.03.2021 року отримує пенсію за віком відповідно до закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

18.06.2021 позивачка звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою щодо переведення на пенсію за віком відповідно до закону України "Про державну службу", з врахуванням довідок про заробітну плату від 16.06.2021 №629-Ф та №630-Ф, виданих Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Листом від 22.07.2021 №2200-0304-8/37908 Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повідомило позивачку, що рішенням від 26.06.2021 року їй відмовлено у переведені з пенсії за віком призначеної відповідно до закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком відповідно до закону України "Про державну службу", оскільки вже призначалась пенсія по інвалідності згідно з законом України "Про державну службу".

Вважаючи рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 25.06.2021 про відмову у переведенні на пенсію за віком відповідно до закону України "Про державну службу" протиправним, позивачка звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Відповідно до частини 1 статті 9 закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно з частиною 1 статті 10 вказаного Закону особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до частини 3 статті 45 закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Отже, відповідно до положень закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" переведенням з одного виду пенсії на інший є призначення особі, яка отримує пенсію, призначену відповідно до цього Закону, іншого виду пенсійної виплати, передбаченого частиною 1 статті 9 закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Тому, призначення особі, яка отримує пенсію, призначену на підставі закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", пенсії на підставі іншого закону, зокрема, закону України "Про державну службу", в розумінні закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" є призначенням пенсії з інших підстав.

Відповідно до статті 37 закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ від 19.12.1993 (далі Закон №3723-ХІІ) на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

01 травня 2016 року набув чинності закон України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII (далі - Закон №889-VIII), згідно із частиною 2 Прикінцевих та перехідних положень якого визнано такими, що втратив чинність, зокрема, закон України "Про державну службу" №3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Отже, необхідною умовою для виникнення у осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, права на пенсію відповідно до згаданої статті є досягнення такими особами певного віку та наявність страхового стажу, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Таким чином, до 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом №889-VIII) право на пенсію державного службовця мали особи, які: досягли певного віку та мають передбачений законодавством страховий стаж; мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Після 01.05.2016 року, відповідно до статті 90 Закону №889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". При цьому, у пунктах 10 і 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІ.

Відповідно до пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 закону України "Про державну службу" №3723-ХІ та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 попереднього Закону у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII визначено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною 1 статті 37 Законом № 3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Відповідач не заперечує той факт, що на день набрання чинності Законом №889-VIII позивачка досягла пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", необхідного для призначення пенсії, на набула відповідний страховий стаж та більш як 20-річний стаж роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Водночас, у відзиві на позов відповідач зазначив, що підставою для відмови позивачці щодо призначення пенсії за віком відповідно до статті 37 закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ (рішення від 25.06.2021 № 30), слугувала та обставина, що до 11.03.2011 (до призначення пенсії за віком на загальних підставах) позивачка отримувала пенсію про інвалідності відповідно до Закону №3723-ХІІ, що відповідно до пункту 3 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року N 622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» (далі - Порядок №622) не дає їй права на призначення пенсії за віком відповідно до Закону №889-VIII.

Відповідно до пункту 3 Порядку №622 право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням стажу державної служби, передбаченого пунктом 2 цього Порядку, якщо до набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 р. N 889-VIII "Про державну службу" не призначалася пенсія відповідно до Закону, мають, зокрема, жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Разом з тим, згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону N 889-VIII на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону N 3723-XII мають право особи, які на день набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 р. N 889-VIII: мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України; займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України.

Отже, пунктами 10 і 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону N 889-VIII не встановлені жодні обмеження щодо призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону N 3723-XII особам, які мають вік, страховий стаж і стаж державної служби, передбачені цими нормами.

Натомість пунктом 3 Порядку №622 запроваджена додаткова умова для призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону, не передбачена пунктами 10 і 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону N 889-VIII, - якщо до набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 р. N 889-VIII "Про державну службу" не призначалася пенсія відповідно до Закону.

Вирішуючи питання щодо застосування пункту 3 Порядку №622 до спірних правовідносин, суд враховує таке.

За змістом частин 1 і 2 статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У пункті 50 рішення у справі "Щокін проти України" (N 23759/03 та N 37943/06) Європейський суд з прав людини зазначив, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Говорячи про "закон", стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях цієї Конвенції (див. рішення у справі "Шпачек s.r.o." проти Чеської Республіки" (Spacek, s.r.o. v. The Czech Republic" N 26449/95). Ця концепція вимагає, вимагає, що закон повинен бути доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні (див. рішення у справі "Бейелер проти Італії" (Beyeler v. Italy N 33202/96).

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини закон має відповідати якісним вимогам, насамперед вимогам "доступності", "передбачуваності" та "зрозумілості"; громадянин повинен мати змогу отримати адекватну інформацію за обставин застосування правових норм у конкретному випадку; норма не може розглядатися як "закон", якщо вона не сформульована з достатньою чіткістю, щоб громадянин міг регулювати свою поведінку; громадянин повинен мати можливість - у разі необхідності за належної правової допомоги - передбачити, наскільки це розумно за конкретних обставин, наслідки, до яких може призвести певна дія; у внутрішньому праві повинні існувати загороджувальні заходи від довільного втручання влади в здійснення громадянами своїх прав (рішення у справах "Сєрков проти України", заява N 39766/05, пункт 51; "Редакція газети "Правоє дело" та Штекель проти України", заява N 33014/05, пункт 51, 52; "Свято-Михайлівська Парафія проти України", заява N 77703/01, пункт 115; "Толстой-Милославський проти Сполученого Королівства" (Tolstoy Miloslavsky v. the United Kingdom), заява N 18139/91, пункт 37; "Санді Таймс" проти Об`єднаного Королівства" (N 1) ("SundayTimes v. The United Kingdom (N 1)"), серія А, N 30, пункти 48 - 49; "Мелоун проти Об`єднаного Королівства" ("Malone v. The United Kingdom"), серія А, N 82, пункт 66); "Маргарета і Роджер Андерссон проти Швеції" ("Margareta and Roger Andersson v. Sweden"), серія А, N 226-А, п. 75; "Круслен проти Франції" (Kruslin v. France), N 11801/85, п. 27; "Ювіг проти Франції" (Huvig v. France), серія А N 176-В, пункт 26; "Аманн проти Швейцарії" (Amann v. Switzerland), заява N 27798/95, пункт 56).

Одним із суттєвих елементів принципу верховенства права є принцип юридичної визначеності, який є одним з визначальних принципів "доброго врядування" і "належної адміністрації" (встановлення процедури і її дотримання), та частково збігається з принципом законності (чіткість і передбачуваність закону, вимоги до "якості" закону).

У пунктах 70 - 71 рішення у справі "Рисовський проти України" (заява N 29979/04) Європейський Суд з прав людини зазначив, що принцип "належного урядування" передбачає, що в разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах "Беєлер проти Італії" (Beyeler v. Italy), заява N 33202/96, пункт 120, "Онер`їлдіз проти Туреччини" (Oneryildiz v. Turkey), заява N 48939/99, пункт 128, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), N 21151/04, пункт 72, "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява N 10373/05, пункту 51). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), заява N 55555/08, пункт 74, "Тошкуце та інші проти Румунії" (Toscuta and Others v. Romania), заява N 36900/03, пункт 37) .

Відповідно до частини 3 статті 7 КАС України у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

У постанові від 26.11.2020 у справі N 500/2486/19 Верховний Суд зазначив, що незастосування чинного на момент виникнення спірних правовідносин закону судом можливо лише у таких випадках: 1) його явної неконституційності (частина третя та четверта статті 7 КАС України); 2) неясності/двозначності його положень (нерелевантності або "незастосовності" стосовно спірних правовідносин); 3) застосування іншого закону шляхом подолання колізії.

Правовідносини щодо призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону N 3723-XII після 01.01.2016 врегульовані положеннями пунктів 10 і 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону N889-VIII, які регулюють спірні правовідносини, не визнані неконституційними. Інший закон, який підлягає до застосування у спірних правовідносинах, відсутній.

Оскільки пункт 3 Постанови N 622 суперечить нормам пунктів 10 і 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону N 889-VIII, керуючи принципом верховенства права та приписами частини 3 статті 7 КАС України, оскільки встановлює додаткові обмеження щодо призначення пенсій, не передбачені цими нормами, до спірних правовідносин суд застосовує саме Закон N 889-VIII як акт, що має вищу юридичну силу.

Відповідно до положень статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час судового розгляду відповідач не довів відсутність у позивачки права на призначення пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ.

Тому, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 25.06.2021 року №30 суд вважає протиправним. Тому, позовні вимоги про скасування зазначеного рішення необхідно задовольнити.

Водночас не підлягають до задоволення позовні вимоги про зобов`язання відповідача щодо нарахування позивачці пенсії державного службовця відповідно до довідок №629-Ф та №630-Ф від 16.06.2021, виданих Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, як передчасні, оскільки спір щодо нарахування пенсії на підставі цих довідок відсутній.

Враховуючи наведене, позовні вимоги необхідно задовольнити частково.

Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, розподіл судових витрат відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 25.06.2021 року №30.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію державного службовця за віком відповідно до статті 37 закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Герцена, 10,м. Хмельницький,Хмельницька область,29000 , код ЄДРПОУ - 21318350)

Головуючий суддя О.К. Ковальчук