Справа № 500/8413/21
Суддя: Мартиць Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2022-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №500/8413/21

31 січня 2022 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі: головуючого судді Мартиць О.І. розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Товстенської селищної ради Чортківського району Тернопільської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Товстенської селищної ради Чортківського району Тернопільської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, в якій просить:

визнати протиправним і скасувати рішення Товстенської селищної ради від 24 вересня 2021 року №1695 "Про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства на території Товстенської селищної ради",

скасувати підпункт 1.4 пункту 1 та пункт 5 рішення Товстенської селищної ради №1684 від 24 вересня 2021 року "Про визначення переліку земельних ділянок для підготовки лотів для продажу права оренди на земельних торгах у формі аукціону та надання дозволу на виготовлення відповідної документації" щодо виключення з переліку земельних ділянок земельну ділянку за кадастровим номером :01:001:0722,

зобов`язати Товстенську селищну раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,0000 га, яка розташована за межами с. Шипівці на території Товстенської селищної ради для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення та відповідно до вимог Земельного кодексу України прийняти обґрунтоване рішення.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 07 квітня 2021 року ОСОБА_1 , звернувся із заявою до Товстенської селищної ради Чортківського району про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га.

Листом №1004 від 05.07.2021 відповідач повідомив, що постійною комісією з питань земельних відносин, природокористування, планування території, будівництва, архітектури, охорони пам`яток, історичного середовища та благоустрою Товстенської селищної ради 24.06.2021 було розглянуто заяву позивача та вирішено не виносити дане звернення на розгляд сесії у зв`язку з відсутністю повного переліку документів, а саме довідки про те, що ОСОБА_1 не набував права власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної приватизації і графічного викопіювання про бажане місце розташування земельної ділянки.

Після отримання цього листа позивач додав документи, які не були долучені до заяви і через п`ять місяців відповідач в порушення вимог чинного законодавства України прийняв спірне рішення від 24.09.2021 №1695 "Про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства на території Товстенської селищної ради".

На думку позивача відповідачем протиправно відмовлено йому у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення орієнтовною площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства на території Товстенської селищної ради за межами села Шипівці, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Ухвалою суду від 30.11.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до статей 162-164 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

У визначений судом строк відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просить в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Зазначає, 07.04.2021 ОСОБА_1 звернувся до Товстенської селищної ради Чортківського району Тернопільської області із заявою за Вх. №940 про надання йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га. До заяви заявником було долучено копії паспорта та РНОКПП.

Листом №1004 від 05.07.2021 позивача було повідомлено, що його заява не буде внесена до переліку земельних питань, які будуть розглядатися на черговій сесії Товстенської селищної ради у зв`язку з відсутністю повного переліку документів необхідних для надання дозволу.

27.07.2021 позивач повторно звернувся із заявою за Вх. №1622 до Товстенської селищної ради про надання йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства загальною площею 2,00 га, надавши повний перелік документів.

Беручи до уваги рішення Товстенської селищної ради "Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки площею 35,9735 га, яка розташована за межами населеного пункту с. Шипівці, Товстенської селищної ради" №1478 від 30.06.2021 та після виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки площею 35,9735 га утворилось три земельні ділянки площами 4,0000 га, 16,0000 га та 15,9735 га, графічні матеріали (викопіюванння) бажаного місця розташування земельної ділянки, додані до заяви №1622 ОСОБА_1 від 27.07.2021 вбачається, що дана земельна ділянка знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :01:001:0722 загальною площею 16,0000 га за межами населеного пункту с. Шипівці, яка у свою чергу рішенням від 24.09.2021 №1684 включена в перелік земельних ділянок для підготовки лотів для продажу права оренди на земельних торгах у формі аукціону, Товстенська селищна рада правомірно відмовила ОСОБА_1 .

Вважаючи рішення відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 КАС України).

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість рішення відповідача на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 14 Конституції України гарантує право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно з частиною першою статті 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до частин першої, другої статті 18 Земельного кодексу України до земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об`єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії. Категорії земель України мають особливий правовий режим.

За змістом пункту "б" частини першої статті 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. (абзац 1 частини першої статті 116 Земельного кодексу України).

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. (частина друга статті 116 Земельного кодексу України).

Відповідно до вимог частин третьої, четвертої статті 116 Земельного кодексу України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду цільового призначення.

Відповідно до частини шостої статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Згідно з частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти до висновку, що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місце розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 Земельного кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 18 жовтня 2018 року у справі №813/481/17, від 18 жовтня 2018 року у справі №527/43/17, від 25 лютого 2019 року у справі №347/964/17 та від 22 квітня 2019 року у справі №263/16221/17.

Згідно зі статтею 25 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Відповідно до пункту 34 частини першої статті 26 вказаного закону виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської Ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень (частина перша статті 59 Закону №280/97-ВР).

Відповідно до частини першої статті 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить, зокрема: б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Вказані норми кореспондуються із частиною першою статті 122 Земельного кодексу України, відповідно до якої сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Як встановлено судом, позивач ОСОБА_1 07.04.2021 звернувся до Товстенської селищної ради Чортківського району Тернопільської області із заявою про надання йому дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га.

05.07.2021 листом №1004 позивача повідомлено, що його звернення від 07.04.2021 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га, постійною земельною комісією з питань земельних відносин, природокористування, планування території, будівництва, архітектури, охорони пам`яток, історичного середовища та благоустрою Товстенської селищної ради 24.06.2021 вирішено не виносити на розгляд сесії Товстенської селищної ради у зв`язку з відсутністю повного переліку документів.

Одночасно рекомендували долучити графічне викопіювання про бажане місце розташування земельної ділянки і довідку про те, що ОСОБА_1 дійсно не набував права власності на земельну ділянку (для ведення особистого селянського господарства) в межах норм безоплатної приватизації.

27.07.2021 виконкомом Товстенської селищної ради Заліщицького району Тернопільської області видана ОСОБА_1 довідка за №177 про те, що він дійсно не набував права власності на земельні ділянки з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної приватизації на території с. Шипівці Товстенської ОТГ.

Того ж дня 27.07.2021 позивач повторно подав заяву до Товстенської селищної ради про надання йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства загальною площею 2,0000 га.

Згідно з графічними матеріалами (викопіювання) бажаного місця розташування земельної ділянки вона була частиною загального масиву земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0586 сільськогосподарського призначення площею 35,9735 га.

Позивач звернувся для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, визначивши місце розташування відповідної земельної ділянки яка відповідала вимогам нормативно-правових актів.

Однак рішенням Товстенської селищної ради "Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки площею 35,9735 га, яка розташована за межами населеного пункту с. Шипівці, Товстенської селищної ради" від 30.06.2021 №1478 та рішенням від 24.09.2021 №1683 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності" земельна ділянка комунальної власності площею 35,9735 га поділена на земельні ділянки площами 2,0000 га, 2,0000 га, 16,0000 га та 15,9735 га.

Таким чином бажана земельна ділянка віднесена до земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0722 загальною площею 16,0000 га за межами населеного пункту с. Шипівці, яка у свою чергу підпунктом 1.4 пункту 1 та пунктом 5 рішення від 24.09.2021 №1684 "Про визначення переліку земельних ділянок для підготовки лотів для продажу права оренди на земельних торгах у формі аукціону та надання дозволу на виготовлення відповідної документації" включена в перелік земельних ділянок для підготовки лотів для продажу права оренди на земельних торгах у формі аукціону.

Тому рішенням Товстенської селищної ради Заліщицького району Тернопільської області від 24.09.2021 №1695 "Про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства на території Товстенської селищної ради" відмовлено гр. ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, площею 2,0000 га, на території Товстенської селищної ради, за межами с. Шипівці у зв`язку з тим, що відповідно до частини 1 статті 134 Земельного кодексу України земельні ділянки державної чи комунальної власності або права, на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об`єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

При цьому оцінюючи таку відмову на предмет її відповідності вимогам Земельного кодексу України, суд враховує наступне.

Обов`язковість продажу земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них на конкурентних засадах (земельних торгах) визначається статтею 134 Земельного кодексу України.

Разом з цим, перелік випадків, за яких земельні торги не проводяться, передбачать частини друга і третя статті 134 Земельного кодексу України.

Зокрема, земельні торги не проводяться при наданні (передачі) земельних ділянок громадянам у випадках, передбачених статтями 34, 36 та 121 цього Кодексу, а також передачі земель загального користування садівницькому товариству та дачному кооперативу.

В свою чергу, статтею 121 Земельного кодексу України встановлені норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам, підпунктом "б" частини першої якої, визначено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Суд зауважує, що на момент звернення позивача 07.04.2021 із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,0000 га, відповідач не приймав жодних рішень щодо включення в перелік земельних ділянок з продажу права оренди на земельних торгах (аукціоні), зокрема спірної земельної ділянки комунальної власності.

Саме включення земельної ділянки в перелік земельних ділянок з продажу права оренди на земельних торгах (аукціоні) земельної ділянки комунальної власності сільськогосподарського призначення, під час реалізації законного права позивача на набуття у власність земельної ділянки на підставі статті 121 Земельного кодексу України є таким, що суперечить вимогам частини третьої статті 134 Земельного кодексу України та вказує на протиправність оскаржуваного рішення відповідача.

Аналогічна правова позиція щодо незаконності (протиправності) прийняття наказу (рішення) розпорядника земель про віднесення сільськогосподарських земель державної власності, на отримання яких безоплатно у власність претендують громадян у межах норм безоплатної передачі, для подальшого продажу їх права оренди на земельних торгах висловлена у постанові Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі №819/1061/17.

З огляду на наведене, порушене право позивача підлягає захисту шляхом визнання протиправними та скасування підпункту 1.4 пункту 1 та пункту 5 рішення Товстенської селищної ради №1684 від 24 вересня 2021 року "Про визначення переліку земельних ділянок для підготовки лотів для продажу права оренди на земельних торгах у формі аукціону та надання дозволу на виготовлення відповідної документації" щодо виключення з переліку земельних ділянок земельної ділянки за кадастровим номером :01:001:0722 та рішення Товстенської селищної ради від 24 вересня 2021 року №1695 "Про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства на території Товстенської селищної ради".

Щодо способу поновлення прав позивача, порушення яких визнано судом, то необхідно зазначити наступне.

Верховний Суд у своїй практиці неодноразово вказував на те, що "ефективний засіб правового захисту" повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації - не відповідає положенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (постанова Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №705/552/15-а, постанови Верховного Суду від 18.04.2018 у справі №826/14016/16, від 11.02.2019 у справі №2а-204/12).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 06.11.2019 у справі №509/1350/17 оцінюючи ефективність обраного судом способу захисту (зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву) зазначила, що суд має право визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язати вчинити певні дії. Суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. При цьому застосування такого способу захисту вимагає з`ясування судом, чи виконано позивачем усі визначені законом умови, необхідні для одержання дозволу на розробку проекту землеустрою. Разом з тим наведених обставин судами не встановлено. Оцінка правомірності відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою стосувалася лише тих мотивів, які наведені відповідачем у оскаржуваному рішенні. Однак суди не досліджували у повній мірі, чи ці мотиви є вичерпними і чи дотримано позивачем усіх інших умов для отримання ним такого дозволу. Отже, як зазначила Велика Палата Верховного Суду, належним способом захисту та відновлення прав позивача у цій справі буде зобов`язання відповідача повторно розглянути відповідну заяву позивача про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою (п. 36-39 постанови).

Відтак, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги та зобов`язати відповідача, у встановлені Земельним кодексом України строки, розглянути заяву позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства та за результатами її розгляду прийняти рішення, відповідно до вимог чинного законодавства України, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

При цьому суд вважає за можливе врахувати позицію Європейського суду з прав людини, яку він висловив у справі "Федорченко та Лозенко проти України" (заява №387/03, 20 вересня 2012 року, п.53), відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом", тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

Одночасно суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№4909/04), згідно з якою у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) №303-A, пункт 29).

Окрім того, відповідно до пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Залишаючи без оцінки окремі аргументи учасників справи, суд виходить з того, що такі обставини лише опосередковано стосуються суті і природи спору, а їх оцінка не має вирішального значення для його правильного вирішення.

При цьому суд враховує роз`яснення, що викладені у пункті 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, відповідно до якого обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Цей же принцип знайшов свій вираз у низці рішень Європейського суду з прав людини, у яких ЄСПЛ неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain); рішення у справі "Серявін та інші проти України")

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закріплений у частині першій статті 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини другої статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За змістом частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Суд, враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача належить стягнути судовий збір у розмірі 908,00 грн, сплачений згідно з квитанцією №43 від 24.11.2021.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним і скасувати підпункт 1.4 пункту 1 та пункт 5 рішення Товстенської селищної ради №1684 від 24 вересня 2021 року "Про визначення переліку земельних ділянок для підготовки лотів для продажу права оренди на земельних торгах у формі аукціону та надання дозволу на виготовлення відповідної документації" щодо виключення з переліку земельних ділянок земельну ділянку за кадастровим номером :01:001:0722.

Визнати протиправним і скасувати рішення Товстенської селищної ради від 24 вересня 2021 року №1695 "Про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства на території Товстенської селищної ради".

Зобов`язати Товстенську селищну раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,0000 га, яка розташована за межами с. Шипівці на території Товстенської селищної ради для ведення особистого селянського господарства та прийняти рішення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Товстенської селищної ради Чортківського району Тернопільської області в користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 (нуль) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 31 січня 2022 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: с. Шипівці, Чортківський район, Тернопільська область, 48684, РНОКПП: НОМЕР_1 );

відповідач:

- Товстенська селищна рада Чортківського району Тернопільської області (місцезнаходження: вул. Українська, 84, смт. Товсте, Заліщицький район, Тернопільська область, 48630, ).

Головуючий суддя Мартиць О.І.