Справа № 560/15196/21
Суддя: Ковальчук О.К.
Дата ухвалення: 2022-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

25 січня 2022 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Ковальчук О.К. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Хмельницької обласної прокуратури про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Хмельницької обласної прокуратури, в якому просить стягнути з Хмельницької обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 вихідну допомогу при звільненні у розмірі середнього місячного заробітку в сумі 19940,76 грн.

Хмельницький окружний адміністративний суд відкрив провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Хмельницька обласна прокуратура подала клопотання, в якому просила позовну заяву ОСОБА_1 залишити без розгляду. В обґрунтування клопотання вказала, що позивач просить стягнути з обласної прокуратури вихідну допомогу у сумі 19940,76 грн. Разом з тим, вказані виплати не входять до структури заробітної плати, а зазначений спір не є трудовим спором. Позивач у позовній заяві щодо строку звернення до суду посилається на статтю 233 Кодексу законів про працю України. За змістом частини 2 статті 233 Кодексу законів про працю України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Однак, спірні правовідносини пов`язані зі звільненням з публічної служби, тому під час обчислення строку звернення до суду із позовом цієї категорії застосуванню підлягають саме положення КАС України, як норми спеціального процесуального закону. Вказує, що позивач звільнений з посади прокурора на підставі пункту 9 частини першої статті 51 закону України "Про прокуратуру" з 30.04.2020. Отже, про порушення своїх прав ОСОБА_1 дізнався 30.04.2020, проте до суду з позовом звернувся лише 03.11.2021, з пропуском місячного строку звернення встановленого частиною 5 статті 122 КАС України.

Ухвалою від 31 грудня 2021 року Хмельницький окружний адміністративний суд позовну заяву ОСОБА_1 залишив без руху. Вказав, що недоліки позовної заяви можуть бути усунуті шляхом надання документально обґрунтованого пояснення щодо причин пропуску строку звернення до суду або заяви про поновлення цього строку, та доказів сплати судового збору за вимогу майнового характеру в розмірі 908,00 грн, або документів, які підтверджують звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

На виконання ухвали від 31 грудня 2021 року ОСОБА_1 надіслав до суду пояснення, в яких вказує, що частиною 2 статті 233 Кодексу законів про працю України встановлено, що в разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Статтею 44 Кодексу законів про працю України передбачено, що вихідна допомога є державною гарантією працівнику. Зазначає, що в постанові від 30 травня 2018 року по справі №679/470/16-ц Верховний Суд вказав, що в разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці працівник має право без обмежень будь-яким строком звернутись до суду з позовом про стягнення, зокрема вихідної допомоги, незалежно від того, чи здійснив роботодавець нарахування такої виплати. Позивач вважає, що має законне право щодо розповсюдження на спірні правовідносини приписів саме частини 2 статті 233 Кодексу законів про працю України.

Вирішуючи питання щодо дотримання позивачем строку звернення до суду з вказаним позовом, суд враховує таке.

Частиною 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 3 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною 5 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

У постанові від 18.03.2020 у справі №711/4010/13-ц Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що вихідна допомога та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні (зокрема, і за час затримки виплати такої допомоги) мають разовий характер та не належать до структури заробітної плати.

Верховний Суд у своїх постановах від 22.01.2020 (справа № 620/1982/19) та від 04.12.2019 (справа № 815/2681/17) зазначив, що спірні відносини пов`язані зі звільненням з публічної служби, тому під час обчислення строку звернення до суду із позовом цієї категорії застосуванню підлягають саме положення Кодексу адміністративного судочинства України, як норми спеціального процесуального закону, котрі визначають місячний строк звернення до суду.

Отже, для звернення до адміністративного суду з вимогами щодо виплати вихідної допомоги при звільненні застосовується місячний строк, визначений частиною п`ятою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач просить стягнути вихідну допомогу при звільненні у розмірі середнього місячного заробітку в сумі 19940,76 грн, про невиплату якої він знав з дня звільнення 30.04.2020 року.

Таким чином, про порушення своїх прав позивач дізнався 30.04.2020, однак з вказаним позовом звернувся до суду лише 03.11.2021, із пропуском місячного строку звернення до адміністративного суду, визначеного частиною 5 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд не бере до уваги посилання позивача на частину 2 статті 233 Кодексу законів про працю України, оскільки необхідність застосування до спірних правовідносин вимог статті 233 Кодексу законів про працю України не відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові по справі №711/4010/13-ц від 18.03.2020, відповідно до якої вихідна допомога не належить до структури заробітної плати, тобто не є основною чи додатковою заробітною платою.

Отже, враховуючи що вихідна допомога при звільненні не є складовою заробітної плати, а положення частини 2 статті 233 Кодексу законів про працю України щодо можливості звернення до суду з позовом про стягнення належної заробітної плати без обмеження будь-яким строком не застосовуються до випадків подання позовної заяви про стягнення вихідної допомоги при звільненні, позивач звернувся до суду з вказаним позовом із пропуском місячного строку визначеного частиною 5 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

За змістом частин третьої-четвертої статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Суд вважає безпідставними доводи позивача щодо відсутності обмеження будь-яким строком права на звернення до суду з позовом про стягнення вихідної допомоги. Інші доводи, які б свідчили про наявність об`єктивно непереборних обставин, пов`язаних з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення дій щодо звернення до адміністративного суду з позовом за захистом порушеного права, протягом установленого законом строку, позивач суду не навів. Тому, причини пропуску позивачем строку звернення до суду з даним позовом, суд вважає неповажними.

Відповідно до частини 15 статті 171 КАС України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Згідно з пунктом 7 частини 1 статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо провадження в адміністративній справі було відкрито за позовною заявою, яка не відповідає вимогам статей 160, 161, 172 цього Кодексу, і позивач не усунув цих недоліків у строк, встановлений судом.

Враховуючи що подане позивачем пояснення не усуває недоліків позовної заяви, залишеної без руху ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 31 грудня 2021 року, відповідно до частини 15 статті 171 КАС України суд вважає за необхідне позовну заяву ОСОБА_1 до Хмельницької обласної прокуратури про стягнення коштів залишити без розгляду.

Керуючись частиною 15 статті 171, статтею 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

позовну заяву ОСОБА_1 до Хмельницької обласної прокуратури про стягнення коштів залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Головуючий суддя О.К. Ковальчук