Справа № 300/1124/21
Суддя: Боршовський Т.І.
Дата ухвалення: 2022-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"07" лютого 2022 р. справа № 300/1124/21
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі судді Боршовського Т.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання до вчинення дій, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Івано-Франківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі відповідач), в якому просив суд: зобов`язати відповідача доплатити позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні, врахувавши при її виплаті щомісячну додаткову грошову винагороду в розмірі 60% місячного грошового забезпечення.
Ухвалою суду від 26.03.2021 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.
Ухвалою від 13.04.2021 суд відкрив провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
13.05.2021 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшов відзив Івано-Франківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 05.05.2021 за № 6/569 на позовну заяву, в якому представник відповідач заперечує проти задоволення позову. У відзиві відповідач зазначив, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 889 від 22.09.2010, статті 15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, Інструкції про розмір і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовців Збройних Сил України, щомісячна додаткова грошова винагорода не входить до структури і складу грошового забезпечення військовослужбовців, з якого нараховується й виплачується одноразова грошова допомога. Ця винагорода має окремий, особливий і разовий вид виплат, позаяк виплачується тільки тим категоріям військовослужбовців, перелік яких наведений у постанові Кабінету Міністрів України № 889 від 22.09.2010, і лише тоді, коли у фонді грошового забезпечення наявні (передбачені) кошти для її виплати. Представник відповідача також звернув увагу на необхідність врахувати під час розгляду цієї справи висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 19.06.2018 в справі № 825/1138/17, від 18.07.2018 в справі № 826/5785/16 та від 03.10.2018 в справі № 817/1207/17. Відповідач просить відмовити в задоволенні позову (а.с. 32-33).
31.05.2021 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшло клопотання Івано-Франківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 25.05.2021 № 6/672 про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до суду (а.с. 40-42).
Ухвалою від 17.06.2021 суд залишив позовну заяву ОСОБА_1 без руху та зобов`язав позивача подати до Івано-Франківського окружного адміністративного суду заяву про поновлення строку із зазначення інших поважних причин пропуску строку звернення до суду із вказаним позовом та поданням доказів поважності причин його пропуску.
01.07.2021 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду на виконання ухвали від 17.06.2021 представник позивача подав заяву, в якій просив суд не зволікати в часі та розглянути позов ОСОБА_1 до Івано-Франківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки по суті (а.с. 63).
Ухвалою від 02.07.2021 суд залишив без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Івано-Франківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання до вчинення дій.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24.11.2021 задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 та скасовано ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.07.2021 у справі № 300/1124/21, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.
16.12.2021 справа № 300/1124/21 надійшла до Івано-Франківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
29.12.2021 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшла заява представника позивача - Дем`яніва І.М. від 27.12.2021, в якій представник позивача просив суд вирішити спір не зволікаючи в часі, винісши при цьому ухвалу про відкриття провадження в цій справі після скасування апеляційним судом ухвали Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.07.2021. Також представник позивача просив суд взяти до уваги висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений в постанові від 10.11.2021 (справа № 825/997/17) (а.с. 139).
12.01.2022 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшла заява представника позивача Дем`яніва І.М. від 12.01.2022 про відвід судді в цій адміністративній справі № 300/1124/21 (а.с. 142-144).
В період з 06.01.2022 по 13.01.2022 суддя Боршовський Т.І. перебував у відпустці.
Ухвалою від 17.01.2022 суд передав адміністративну справу № 300/1124/21 для вирішення питання про відвід судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу і визначається в порядку, встановленому частиною першою статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.
Ухвалою від 20.01.2022 суд відмовив в задоволенні заяви представника позивача Дем`яніва І.М. про відвід судді Боршовського Т.І. у справі № 300/1124/21.
В період з 24.01.2022 по 04.02.2022 головуючий суддя у справі не здійснював судочинства у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю.
Розглянувши матеріали адміністративної справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами, дослідивши письмові докази, судом встановлено таке.
ОСОБА_1 проходив військову службу в Збройних Силах України та на підставі наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 20.05.2017 № 94 звільнено з військової служби у запас за пунктом «б» (за станом здоров`я).
ОСОБА_1 оскаржував до суду наказ командувача військ оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_1 № 94 від 20.05.2017 про звільнення з військової служби. Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.07.2020 у справі № 809/983/17, яке набрало законної сили 03.02.2021, відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України генерал-лейтенанта ОСОБА_3 та Командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " Сухопутних військ Збройних Сил України генерал-майора ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування наказу № 94 від 20.05.2017, зобов`язання до вчинення дій.
08.02.2021 ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про доплату щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 60% місячного грошового забезпечення до одноразової грошової допомоги при звільненні, яка виплачена в червні 2017 року, за весь період проходження військової служби в Збройних Силах України (а.с. 3).
Листом № 9/2/147 від 15.02.2021 Івано-Франківський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки повідомив позивача, що нормативними актами не передбачено включення додаткової грошової винагороди до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразової грошової допомоги при звільненні. Відповідач вказав, що відповідно до пункту 8 Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 24.10.2016 № 550, винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення (а.с. 4).
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо недоплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні без врахування щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 60% місячного грошового забезпечення, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Вирішуючи цей спір, суд виходив з таких мотивів та норм права:
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 за №2011-ХІІ (далі Закон № 2011-XII)
Відповідно до частин 2, 3 статті 9 Закону №2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: посадовий оклад; оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Згідно з абзацом 1 частини другої статті 15 Закону №2011-ХІІ військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.
Порядок виплати грошової допомоги військовослужбовцям у разі звільнення з військової служби регламентовано розділом ХХХVIIІ Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам.
Так, пунктом 38.1 розділу ХХХVIIІ вказаної Інструкції визначено, що особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.
Відповідно до пункту 38.6 розділу ХХХVIIІ Інструкції військовослужбовцям, які звільняються з підстав, зазначених у пунктах 38.1 та 38.2 цієї Інструкції, до їх місячного грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога, включаються: звільненим з посад, на які вони були призначені, - оклад за штатною посадою, оклад за військовим званням і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення); які на день звільнення з військової служби перебували в розпорядженні відповідних командирів (начальників) та тим, які до дня звільнення з військової служби були звільнені від посад (у тому числі у зв`язку зі скороченням штатних посад), - посадовий оклад, оклад за військовим званням на день звільнення з військової служби, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), що отримували військовослужбовці за останніми штатними посадами відповідно до законодавства України.
Так, згідно довідки Івано-Франківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про складові грошового забезпечення ОСОБА_1 на день звільнення з військової служби відповідно до наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 від 09.06.2017 № 107, складові місячного грошового забезпечення на день звільнення (у розрахунку за повний місяць) становлять: оклад за військове звання 125,00 грн., посадовий оклад 950,00 грн., надбавка за вислугу років (35%) 376,25 грн., надбавка за таємність (15%) 142,50 грн., надбавка за виконання особливо важливих завдань (50%) 725,63 грн., премія (252%) 2394,00 грн. Всього 4713,38 грн. (а.с. 35).
Суд звертає увагу на те, що відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» (в редакції, чинній на час проходження військової служби позивачем та його звільнення), граничні розміри, порядок та умови виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої пунктом 1 цієї постанови, визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Службою зовнішньої розвідки за погодженням з Міністерством соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення.
Відповідно до пункту 3 Інструкції № 550 (в редакції, чинній на час проходження військової служби позивачем та його звільнення) до місячного грошового забезпечення, з якого визначається винагорода, включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням та щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою (посадою, до тимчасового виконання обов`язків за якою він допущений).
Таким чином, в пункті 3 Інструкції № 550 вказаний перелік складових грошового забезпечення, з якого має обраховуватися й виплачуватися винагорода і який за обсягом є меншим за перелік, встановлений у пункті 2 статті 9 Закону №2011-ХІІ.
Згідно з пунктом 5 Інструкції № 550 винагорода виплачується військовослужбовцям за місцем штатної служби одночасно з виплатою грошового забезпечення на підставі наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації); командирам (начальникам) військових частин (установ, організацій) - на підставі наказів вищих командирів (начальників).
Пунктом 8 Інструкції № 550 визначено, що винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Відповідно до пункту 9 Інструкції № 550 розміри винагороди встановлюються наказами Міністерства оборони України (начальника Головного управління розвідки Міністерства оборони України) з урахуванням конкретної військової частини, займаної посади та особливостей умов проходження служби у межах видатків на грошове забезпечення, передбачених для Міністерства оборони України (Головного управління розвідки Міністерства оборони України) у державному бюджеті України на відповідний рік.
При цьому, згідно з пунктом 10 Інструкції командир військової частини за наявності обставин, передбачених у цьому пункті, має право зменшити розмір винагороди.
В спірному випадку, застосовуючи Інструкцію № 550 як спеціальний нормативно-правових акт, що визначає структуру та склад грошового забезпечення при нарахуванні та виплаті одноразової допомоги при звільненні, суд враховує пріоритетність законів над підзаконними актами та дискреції держави щодо визначення порядку та розміру гарантій особам, які проходять військову службу.
Суд звертає увагу, що частиною четвертою статті 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, Міністру оборони України надано повноваження лише визначати порядок виплати грошового забезпечення, тоді як право визначення розміру одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби та види виплат військовослужбовцям, які включаються до складу місячного грошового забезпечення законом не віднесено до його компетенції та може бути змінений лише законодавцем.
Таким чином, суд вважає, що при визначенні розміру грошового забезпечення застосуванню підлягає Закон України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, а не підзаконні акти, які звужують поняття грошового забезпечення та суперечать вимогам цього Закону.
Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, зазначеній в постановах від 31.07.2019 у справі № 826/3398/17 та від 05.12.2019 у справі № 295/5200/18.
Також питання складу грошового забезпечення військовослужбовців було предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду у справі № 522/2738/17.
Так, в постанові від 06.02.2019 Велика Палата Верховного Суду у справі № 522/2738/17 зазначила:
«Згідно з частинами другою, третьою статті 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Тобто, до грошового забезпечення військовослужбовців як обрахункової величини не включаються одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць. Такий принциповий підхід застосовується незалежно від виду виплат».
Застосовуючи вказану правову позицію Великої Палати Верховного Суду, в постанові від 05.12.2019 року у справі № 295/5200/18 Верховний Суд зробив такий висновок:
« 19. Водночас відмовляючи в задоволенні позову, судами попередніх інстанцій було помилково невключено винагороди до складу грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби, з посиланням на Інструкцію про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 15 листопада 2010 року № 595, виданим на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2009 №889.
20. Під час розгляду цієї справи суди попередніх інстанцій, застосовуючи норми вищезазначеної Інструкції як спеціальні нормативно-правові акти, що визначають структуру та склад грошового забезпечення при нарахуванні та виплаті одноразової допомоги при звільненні, не врахували пріоритетності законів над підзаконними актами та дискреції держави щодо визначення порядку та розміру гарантій особам, які проходять військову службу.
21. Так, частиною четвертою статті 9 Закону № 2011-ХІІ Міністру оборони України надано повноваження лише визначати порядок виплати грошового забезпечення, тоді як право визначення розміру одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби та види виплат військовослужбовцям, які включаються до складу місячного грошового забезпечення законом, не віднесено до його компетенції та може бути змінений лише законодавцем.
22. Отже, при визначенні розміру грошового забезпечення застосуванню підлягає саме Закон № 2011-ХІІ, а не підзаконні акти, які звужують поняття грошового забезпечення та суперечать вимогам зазначеного Закону.
23. Колегія суддів враховує, що питання складу грошового забезпечення військовослужбовців було предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду у справі № 522/2738/17. Приймаючи постанову від 06.02.2019 року у вказаній справі, Велика Палата Верховного Суду дійшла таких висновків.
23.1 Згідно з частинами другою, третьою статті 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
23.2. Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових:
2) оклад за військовим званням;
3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення;
4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
24. Тобто, до грошового забезпечення військовослужбовців, як обрахункової величини, не включаються одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.
25. Оскільки останні 24 місяці перед звільненням додаткова грошова винагорода у розмірі 60% грошового забезпечення, на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2009 №889, нараховувалась і виплачувалась позивачу щомісяця, підстави вважати таку винагороду одноразовим видом грошового забезпечення відсутні.
26. Таким чином, відповідач протиправно не включив до складу грошового забезпечення позивача, з якого нараховано одноразову грошову допомогу при звільненні, щомісячну додаткову грошову винагороду у розмірі 60% грошового забезпечення, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2009 №889».
Даючи оцінку аргументам відповідача, суд також зважив на мотиви щодо необхідності врахування висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 06.02.2019 в справі № 522/2738/17, які навів Верховний Суд в ухвалі від 27.04.2020 у справі № 1.380.2019.003718, предметом розгляду якої теж було питання щодо врахування при розрахунку та виплаті одноразової грошової допомоги військовослужбовцю щомісячної грошової винагороди.
Так, Верховний Суд зазначив:
Виходячи з процесуальних механізмів забезпечення єдності судової практики, що полягають у застосуванні спеціальної процедури відступу від висновків щодо застосування норм права, викладених у раніше постановлених рішеннях Верховного Суду, за наявності протилежних правових висновків суду касаційної інстанції слід виходити з того, що висновки, які містяться в судових рішеннях Великої Палати Верховного Суду мають перевагу над висновками колегії суддів касаційних судів у складі Верховного Суду.
Отже: зваживши на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 05.12.2019 року у справі № 522/2738/17, яка висловлена касаційним судом пізніше, ніж висновки цього суду у постановах, які навів відповідач; враховуючи, що правова позиція, викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 06.02.2019 у справі № 522/2738/17, зокрема щодо застосування статті 9 Закону № 2011-ХІІ щодо складу грошового забезпечення, виходячи з процесуальних механізмів забезпечення єдності судової практики, є пріоритетною для застосування порівняно з позицією, викладеною в згаданих постановах Верховного Суду, - суд відхиляє доводи відповідача про не застосування висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 06.02.2019 в справі № 522/2738/17, та застосування висновків, викладених в постановах Верховного Суду від 19.06.2018 в справі № 825/1138/17, від 18.07.2018 в справі № 826/5785/16 та від 03.10.2018 в справі № 817/1207/17.
Окрім цього, Верховний Суд в постановах від 24.10.2018 у справі № 820/3211/17, від 10.05.2019 у справі № 820/5285/17 та від 30.04.2021 у справі № 620/561/20 зазначив, що чинним законодавством України, яке регулює соціальне та пенсійне забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України, передбачено єдине поняття грошового забезпечення військовослужбовців відповідно до якого вираховуються і пенсійні виплати, і розмір одноразової грошової допомоги при звільненні.
В спірному випадку, в розрізі висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 06.02.2019 в справі № 522/2738/17, суд вважає за необхідне встановити, чи виплата позивачу щомісячної додаткової винагороди мала постійний характер.
Так, згідно довідки Івано-Франківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про складові грошового забезпечення ОСОБА_1 на день звільнення з військової служби відповідно до наказу військового комісара Івано-Франківського обласного військового комісаріату від 09.06.2017 № 107, передбачена щомісячна додаткова грошова винагорода в розмірі 2828,03 грн., що становить 60% від місячного грошового забезпечення 4713,38 грн. (а.с. 35). Таким чином, суд вважає, що за таких обставин додаткова грошова винагорода мала системний, постійний характер, а тому не може вважатись одноразовою. Окрім цього, з огляду на розмір щомісячної додаткової грошової винагороди, яка становила 60 відсотків місячного грошового забезпечення, така щомісячна додаткової грошової винагороди мала істотний характер в загальному розмірі грошового забезпеченні позивача. Таким чином, не врахування відповідачем в складі грошового забезпечення при нарахуванні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги сум щомісячної додаткової грошової винагороди, порушило права позивача на отримання одноразової грошової допомоги в належному розмірі.
Підсумовуючи, суд вважає, що невключення щомісячної додаткової грошової винагороди до складу грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби, з посиланням на Інструкцією про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 24.10.2016 № 550, є безпідставним, а відмова відповідача включити такі виплати - протиправною.
Зважаючи на вказане, суд дійшов висновку, що з метою ефективного захисту порушеного права позов ОСОБА_1 до Івано-Франківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки задовольнити у спосіб: визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування та виплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні, передбаченої статтею 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», без врахування щомісячної додаткової грошової винагороди, та зобов`язати Івано-Франківський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди та раніше виплаченої суми одноразового грошової допомоги.
Такий спосіб захисту порушеного права в подібних правовідносинах визнано Великою Палатою Верховного Суду ефективним, залишаючи без змін постанову суду першої інстанції у справі № 825/997/17 (постанова від 10.11.2021).
Отже, позов належить задовольнити частково.
Враховуючи, що позивач не поніс судових витрат по сплаті судового збору, за відсутності доказів понесення сторонами інших судових витрат у справі, керуючись частиною третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про те, що відсутні підстави для розподілу судових витрат у справі.
Керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково.
В задоволенні решти позову відмовити.
Розподіл судових витрат не проводити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: Івано-Франківський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, ідентифікаційний код 07742609, вулиця Довженка, 21, місто Івано-Франківськ, 76026.

Суддя /підпис/ Боршовський Т.І.