Справа № 540/53/22
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2022-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2022 р.м. ХерсонСправа № 540/53/22
Херсонський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Бездрабка О.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області (далі - відповідач), в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання публічної інформації за запитом від 03.11.2021 р.;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області щодо недотримання встановленого законом п`ятиденного строку надання інформації на запит на інформацію;

- зобов`язати відповідача розглянути запит від 03.11.2021 р. про надання публічної інформації щодо наявності на території Херсонського району вільних земельних ділянок для садівництва і городництва з місцями їх розташування.

Позовні вимоги мотивує тим, що 03.11.2021 р. звернулась (надіслала лист) до відповідача з запитом про надання публічної інформації, в якому просила: надати інформацію про наявність на території Херсонського району вільних земельних ділянок, для садівництва і городництва з місцями їх розташуваннями. Вказаний запит отримано 08.11.2021 р., проте відповідь на нього впродовж п`яти робочих днів з дня отримання запиту не надано. Вважає, що вказана бездіяльність є протиправною, такою, що суперечить вимогам чинного законодавства України і порушує право на отримання інформації.

Ухвалою від 06.01.2022 р. відкрито спрощене провадження в адміністративній справі та надано відповідачу строк для подання до суду відзиву на позовну заяву.

25.01.2022 р. від відповідача надійшов відзив, за змістом якого заперечує проти позовних вимог та просить відмовити в їх задоволенні. Вказує, що оскільки відповідачем не вівся облік земельних ділянок, що не надані у власність або у користування, які можуть використовуватись для садівництва і городництва, та враховуючи, що на час звернення набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин" від 28.04.2021р. № 1423-1Х, яким повноваження розпорядження землями сільськогосподарського призначення перейшли до відповідних територіальних громад. Тобто відповідач, на час звернення вже не був розпорядником вказаної інформації, відповідачем листом від 10.11.2021 р. вих. № 114/0-121/0/63-21 надано позивачу відповідь, у якій зазначено про можливість отримання запитуваної інформації шляхом звернення до спеціалістів із земельних питань відповідної територіальної громади Херсонського району, а також повідомлено про можливість використання даних публічної кадастрової карти, яка розміщена на сайті http://map.land.gov.ua, з метою отримання необхідної інформації.

З урахуванням п.1 ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 03.11.2021 р. звернулася до відповідача з запитом про надання публічної інформації, в якому просила: надати інформацію про наявність на території Херсонського району вільних земельних ділянок, для садівництва і городництва з місцями їх розташуваннями.

Вказаний запит отримано 08.11.2021 р.

Станом на 31.12.2021 р. позивач не отримала відповідь на вказаний запит.

Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступних приписів законодавства.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес, врегульовано Законом України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 р. № 2939-VI (далі - Закон № 2939-VI).

Згідно ст.1 Закону № 2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

За змістом ч.1 ст.5 Закону № 2939-VI доступ до інформації забезпечується шляхом систематичного та оперативного оприлюднення інформації та надання інформації за запитами.

Положеннями ст.13 Закону № 2939-VI визначено, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються:

- суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання;

- юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів;

- особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків;

- суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

Водночас, ч.2 ст.13 Закону № 2939-VI визначено, що до розпорядників інформації, зобов`язаних оприлюднювати та надавати за запитами інформацію, визначену в цій статті, у порядку, передбаченому цим Законом, прирівнюються суб`єкти господарювання, які володіють: інформацією про стан довкілля; інформацією про якість харчових продуктів і предметів побуту; інформацією про аварії, катастрофи, небезпечні природні явища та інші надзвичайні події, що сталися або можуть статися і загрожують здоров`ю та безпеці громадян; іншою інформацією, що становить суспільний інтерес (суспільно необхідною інформацією).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.03.2019 р. по справі № 800/369/17 (провадження № 11-1471заі18) зазначила, що порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених Законом № 2939-VI, та інформації, що становить суспільний інтерес, визначає цей Закон.

У п.6 ч.1 ст.14 Закону №2939-VI визначено, що розпорядники інформації зобов`язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.19 Закону № 2939-VI передбачено, що запит на інформацію це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.20 Закону № 2939-VI розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше 5-ти робочих днів з дня отримання запиту. У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше 5-ти робочих днів з дня отримання запиту.

Згідно ч.1 ст.22 Закону № 2939-VI розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації (ч.2 ст.22 Закону № 2939-VI).

Частиною третьою статті 22 Закону № 2939-VI передбачено, що розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

За змістом ч.ч.1, 2 ст.23 Закону № 2939-VI рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду. Запитувач має право оскаржити: 1) відмову в задоволенні запиту на інформацію; 2) відстрочку задоволення запиту на інформацію; 3)ненадання відповіді на запит на інформацію; 4) надання недостовірної або неповної інформації; 5) несвоєчасне надання інформації; 6) невиконання розпорядниками обов`язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону; 7) інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.

Відповідно до ч.3 ст.23 Закону № 2939-VI оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже право особи на доступ до публічної інформації включає в себе не тільки право на отримання відповідної інформації, а ще і право на своєчасне її отримання.

Так відповідно до ч.2 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 р. № 270 зазначено, зокрема, що розрахунковий документ - документ встановленої відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), що підтверджує надання послуг поштового зв`язку.

Статтею 13 Закону України від 04.10.2001 р. № 2759-III "Про поштовий зв`язок" передбачено порядок надання поштового зв`язку, зокрема, у абзаці 3 вказано, що у договорі про надання послуг поштового зв`язку, якщо він укладається у письмовій формі, та у квитанції, касовому чеку тощо, якщо договір укладається в усній формі, обов`язково зазначаються найменування оператора та об`єкта поштового зв`язку, які надають послуги, дата та вид послуги, її вартість. У договорі, стороною якого є національний оператор зв`язку, укладеному у будь-якій формі, має міститися попередження про недопущення пересилання письмової кореспонденції, виконаної і розтиражованої друкарським способом, без вихідних даних (тираж, назва друкарні, номер замовлення та інше). За недотримання цієї вимоги несе відповідальність оператор поштового зв`язку.

Аналізуючи вищезазначені норми, можна зробити висновок, що належним доказом надіслання суб`єктом владних повноважень відповіді на запит є квитанція або касовий чек, в якому зазначено найменування оператора та об`єкта поштового зв`язку, які надають послуги, дата та вид послуги, її вартість.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулася із заявою на отримання публічної інформації від 03.11.2021 р. (отримано відповідачем 08.11.2021 р.), в якій просила надати інформацію про наявність на території Херсонського району вільних земельних ділянок, для садівництва і городництва з місцями їх розташування.

Проте відповідь на вказаний запит відповідачем не надано.

Суд критично відноситься до твердження відповідача про направлення на адресу ОСОБА_1 листа від 10.11.2021 р. № 114/0-121/0/63-21 про можливість отримання запитуваної інформації шляхом звернення до спеціалістів із земельних питань відповідної територіальної громади Херсонського району, а також повідомлення про можливість використання даних публічної кадастрової карти, яка розміщена на сайті http://map.land.gov.ua, з метою отримання необхідної інформації з огляду на наступне.

Відповідно до п.2 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270, розрахунковий документ - документ встановленої відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), що підтверджує надання послуг поштового зв`язку.

Статтею 13 Закону України "Про поштовий зв`язок" від 04.10.2001 р. № 2759-III передбачено порядок надання поштового зв`язку, зокрема, у абзаці 3 вказано, що у договорі про надання послуг поштового зв`язку, якщо він укладається у письмовій формі, та у квитанції, касовому чеку тощо, якщо договір укладається в усній формі, обов`язково зазначаються найменування оператора та об`єкта поштового зв`язку, які надають послуги, дата та вид послуги, її вартість.

З аналізу вказаних норм випливає, що належним доказом надіслання суб`єктом владних повноважень відповіді на запит позивача є квитанція або касовий чек, в якому зазначено найменування оператора та об`єкта поштового зв`язку, які надають послуги, дата та вид послуги, її вартість.

Саме на відповідача, як на суб`єкт владних повноважень, покладається обов`язок доведення правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності відповідно до приписів ч.2 ст.77 КАС України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що на підтвердження факту направлення позивачу відповіді на його запит відповідач належних доказів не надав.

Враховуючи вищевикладене, позовна вимога про визнання протиправною бездіяльності ГУ Держгеокадастру в Херсонській області щодо ненадання публічної інформації за запитом від 03.11.2021 р. підлягає задоволенню.

При цьому перевіряючи доводи позивача щодо ознак публічної інформації та чи належить відповідач до кола розпорядників інформації, суд звертає увагу на наступне.

Так, визначальною ознакою публічної інформації є те, що вона по своїй суті є заздалегідь готовим і зафіксованим на певному носії продуктом, отриманим або створеним виключно суб`єктом владних повноважень у процесі виконання своїх обов`язків.

Тобто мова йде про раніше створену інформацію, якою володіє розпорядник. Для відповіді на інформаційний запит розпорядник інформації не повинен створювати нову інформацію, готувати аналітику, надавати роз`яснення тощо.

Статтею 125 Земельного кодексу України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно ст.202 Земельного кодексу України державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у Державному земельному кадастрі в порядку, встановленому Законом.

Відповідно до ст.203 Земельного кодексу України відображення у відомостях і документах даних, які характеризують кожну земельну ділянку, а також землі за площею та складом земельних угідь, розподіл земель за власниками, землекористувачами є обліком земель.

Статтею 6 Закону України "Про Державний земельний кадастр" передбачено, що ведення та адміністрування Державного земельного кадастру забезпечуються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин (Держгеокадастром). Держателем Державного земельного кадастру є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Адміністратором Державного земельного кадастру є державне підприємство, що належить до сфери управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, і здійснює заходи із створення та супроводження програмного забезпечення Державного земельного кадастру, відповідає за технічне і технологічне забезпечення, збереження та захист відомостей, що містяться у Державному земельному кадастрі, розробленні та забезпеченні функціонування програмного забезпечення для моніторингу земельних відносин та інформаційної взаємодії з іншими державними електронними інформаційними ресурсами.

Згідно ст.33 Закону України "Про Державний земельний кадастр" облік земель за кількістю та якістю земель і земельних угідь здійснюється у Державному земельному кадастрі, при цьому, облік кількості земель та якості земельних угідь ведеться щодо власників і користувачів земельних ділянок. Облік кількості земель відображає дані, що характеризують земельні ділянки за площею, складом земельних угідь відповідно до затвердженої класифікації, розподілом земель за власниками (користувачами) в обсязі, визначеному цим Законом. Облік кількості земель за власниками та користувачами здійснюється з використанням інформації про: речові права на земельні ділянки, що виникли до 1 січня 2013 року, відомості про які внесені до Державного земельного кадастру; речові права на земельні ділянки, зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, отриманої в порядку інформаційної взаємодії між Державним земельним кадастром та Державним реєстром речових прав на нерухоме майно. Відомості щодо кількості та якості земель узагальнюються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Узагальнена інформація про кількість та якість земель безоплатно надається органам державної влади та органам місцевого самоврядування відповідно до Порядку ведення Державного земельного кадастру.

Порядок отримання відомостей з Державного земельного кадастру передбачений п.п.162-199 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 р. № 1051.

Таким чином для утворення земельних ділянок, як сформованих об`єктів землеустрою та об`єктів нерухомого майна, слід розробити певний обсяг землевпорядної документації, відповідно до якої визначити місця розташування земельних ділянок, їх розміри та межі, цільове призначення, а також інші ознаки, за допомогою яких їх можна ідентифікувати як об`єкти правовідносин.

Аналізуючи вказане вище, суд дійшов висновку, що інформація, яка запитувалася позивачем, на момент його звернення не була відображена чи задокументована на будь-яких носіях та не утворена в процесі виконання відповідних повноважень суб`єктом владних повноважень ГУ Держгеокадастру в Херсонській області.

Отже підсумовуючи усе вищенаведене, суд дійшов висновку, що визначальною ознакою публічної інформації, відповідно до ст.1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" є те, що вона по своїй суті є заздалегідь готовим зафіксованим на певному носії продуктом. Отримувати та/або створювати такий продукт може виключно суб`єкт владних повноважень у процесі здійснення ним своїх владних управлінських функцій. У подальшому володіти цим продуктом може будь-який розпорядник публічної інформації.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 27.06.2019 р. № 522/817/15-а.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовна вимога про визнання протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області щодо недотримання встановленого законом п`ятиденного строку надання інформації на запит на інформацію задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

На підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

З огляду на викладене позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255, 263 КАС України, суд -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області (73036, м.Херсон, вул.Університетська, буд.136-А, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області (73036, м.Херсон, вул.Університетська, буд.136-А, ) щодо ненадання відповіді ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) на запита про надання публічної інформацію від 03.11.2021 р.

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області (73036, м.Херсон, вул.Університетська, буд.136-А, ) розглянути запит ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) від 03.11.2021 р. про надання публічної інформації щодо наявності на території Херсонського району вільних земельних ділянок для садівництва і городництва з місцями їх розташування.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.І. Бездрабко

кат. 102010000