Справа № 440/15550/21
Суддя: О.В. Гіглава
Дата ухвалення: 2022-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2022 року м. ПолтаваСправа № 440/15550/21
Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Гіглави О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Глобинської міської ради Полтавської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

17 листопада 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Глобинської міської ради Полтавської області, у якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Глобинської міської ради Полтавської області від 07.10.2021 №4406 "Про розгляд звернення гр. ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,6000 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, місце розташування на території Глобинської міської ради Кременчуцького району Полтавської області, з метою передачі у власність";

- зобов`язати Глобинську міську раду Полтавської області винести рішення про надання дозволу гр. ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,6000 га з цільовим призначенням: 01.03 для ведення особистого селянського господарства, місце розташування на території Глобинської міської ради Кременчуцького району Полтавської області, із земель запасу, з метою передачі у власність.

Вказана позовна заява зареєстрована канцелярією суду 23.11.2021 за вх.№74538/21.

Позов обґрунтований тим, що позивач звернулася до Глобинської міської ради із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,6000 га з цільовим призначенням: 01.03 для ведення особистого селянського господарства, місце розташування на території Глобинської міської ради Кременчуцького району Полтавської області, із земель запасу, з метою передачі у власність. Рішенням 17 сесії 8 скликання Глобинської міської ради Полтавської області від 07.10.2021 №4406 позивачу відмовлено у наданні такого дозволу у зв`язку з відсутністю погодження землекористувача. Таку відмову відповідача позивач вважає необґрунтованою та протиправною, оскільки ЗК України визначає вичерпний перелік підстав для відмови в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою. Оскаржуване рішення містить лише загальне посилання, але в ньому не мотивовано і не зазначено на підставі чого відповідачем було прийнято таке рішення з посиланням на відповідні вимоги законів та докази використання спірної земельної ділянки іншими землекористувачами. З даних Публічної кадастрової карти України та Графічних матеріалів вбачається, що земельна ділянка орієнтовною площею 0,6000 га є незареєстрованою (несформованою) земельною ділянкою із земель запасу розташованих на території Глобинської міської ради Полтавської області. Отже, відмова міської ради, оформлена рішенням від 07.10.2021 №4406, не ґрунтується на вимогах закону.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 26.11.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач позов не визнав та у клопотанні від 21.12.2021, що надійшло до суду 29.12.2021, просив відмовити у задоволенні позову, оскільки даний земельний масив використовується жителями міста Глобине для городництва.

Згідно з частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

При цьому, як визначено частиною другою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

За відсутності клопотань сторін про розгляд справи у відкритому судовому засіданні чи за правилами загального позовного провадження, зважаючи на достатність наданих сторонами доказів та повідомлених обставин, суд розглянув справу у порядку письмового провадження.

Дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 звернулася до Глобинської міської ради із заявою від 26.08.2021 (вх.№05-04/23018) про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі безоплатно у приватну власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,6000 га, яка розташована за адресою: Полтавська область, Кременчуцький район, Глобинська міська рада.

До вказаної заяви додано: графічні матеріали, на яких зазначено місце розташування, розмір та площа земельної ділянки, копії паспорта та довідки про присвоєння РНОКПП, що учасниками справи не заперечується.

Розглянувши заяву гр. ОСОБА_1 , керуючись Земельним кодексом України, Законами України Про місцеве самоврядування в Україні та Про землеустрій, враховуючи пропозиції постійної депутатської комісії з питань земельних відносин, екології та навколишнього середовища, на 14 сесії 8 скликання Глобинської міської ради Полтавської області прийнято рішення від 07.10.2021 №4406 Про розгляд звернення гр. ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,6000 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, місце розташування: на території Глобинської міської ради Кременчуцького району Полтавської області, з метою передачі у власність, яким відмовлено гр. ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 0,6000 га, цільове призначення 01.03 для ведення особистого селянського господарства, місце розташування: на території Глобинської міської ради Кременчуцького району Полтавської області, у зв`язку з відсутністю погодження землекористувача.

Позивач не погоджуючись із таким рішенням, звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступного висновку.

Згідно зі статтею 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Правовідносини у сфері забезпечення права громадян на землю врегульовані Земельним кодексом України №2768-ІІІ від 25 жовтня 2001 року /далі - ЗК України/.

Відповідно до статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

У відповідності до пункту 34 частини першої статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" питання регулювання земельних відносин вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Згідно з частинами першою та другою статті 59 цього Закону рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до положень статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

За змістом пункту "б" частини першої статті 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у розмірі не більше 2,0 гектара.

Відповідно до частини шостої статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, клопотання подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною сьомою цієї статті встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

У постанові від 17.12.2018 у справі №509/4156/15-а Верховний Суд зазначив, що враховуючи обмежений строк розгляду клопотання, а також положення частини шостої статті 118 ЗК України, яка містить імперативні вимоги щодо обов`язковості додавання до клопотання зацікавленої особи графічних матеріалів, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб), то недодержання вимог щодо змісту клопотання, ненадання належним чином оформлених графічних матеріалів або погодження землекористувача, якщо бажана земельна ділянка не є вільною, може бути самостійною підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Частиною п`ятою статті 116 ЗК України визначено, що земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Таким чином, безоплатна приватизація земельних ділянок, що вже перебувають у законному користуванні інших осіб, допускається виключно після припинення користування такими особами земельними ділянками.

Однією із підстав припинення права користування земельною ділянкою стаття 141 Земельного кодексу України визначає вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом.

Земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, що здійснюють розпорядження земельними ділянками відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу з урахуванням вимог статті 150 цього Кодексу. Вилучення земельних ділянок здійснюється за письмовою згодою землекористувачів, а в разі незгоди землекористувачів - у судовому порядку. Справжність підпису на документі, що підтверджує згоду землекористувача на вилучення земельної ділянки, засвідчується нотаріально (стаття 149 ЗК України).

Отже, погодження землекористувачів є обов`язковим у випадку, якщо безоплатна приватизація стосується тих земельних ділянок державної чи комунальної власності, що перебувають у користуванні інших громадян або юридичних осіб і їх право користування не припинено у визначеному законом порядку.

Дослідивши рішення 17 сесії 8 скликання Глобинської міської ради Полтавської області від 07.10.2021 №4406, судом встановлено, що підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою стала відсутність погодження землекористувача.

При цьому, у клопотанні від 21.12.2021 міською радою зазначено, що даний масив використовується жителями міста Глобине для городництва.

Надаючи оцінку вказаній підставі для відмови у наданні дозволу, суд виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що до заяви про надання дозволу на виготовлення документації із землеустрою від 26.08.2021 (вх.№05-04/23018) позивачем додано графічні матеріали, на яких зазначено схему розташування земельної ділянки орієнтовною площею 0,6000 га, відносно якої позивач просить надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою, та зазначено кадастровий номер суміжної земельної ділянки :00:009:0140.

Відповідно до загальнодоступних відомостей з Публічної кадастрової карти України земельна ділянка, відносно якої позивач просить надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою та яка є суміжною із земельною ділянкою з кадастровим номером :00:009:0140, не сформована, не має кадастрового номеру та відносно неї відсутні відомості щодо наявності землекористувачів.

Також відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що спірна земельна ділянка належить до земельного масиву, який використовується жителями міста Глобине для городництва, а також доказів перебування такої земельної ділянки у постійному користуванні інших осіб.

Таким чином, відповідачем не доведено необхідності надання позивачем до заяви від 26.08.2021 погодження відповідного (-их) землекористувача (-ів) відповідно до частини шостої статті 118 ЗК України.

Враховуючи вищевикладене, відмова відповідача у наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою є безпідставною, у зв`язку з чим рішення 17 сесії 8 скликання Глобинської міської ради Полтавської області від 07.10.2021 №4406 підлягає скасуванню як протиправне.

Вирішуючи вимогу позивача про зобов`язання відповідача надати дозвіл на розробку проекту землеустрою, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3 ) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, завданням адміністративного суду є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень та їх відповідності правовим актам, а не забезпечення ефективності державного управління.

Оскільки рішення 17 сесії 8 скликання Глобинської міської ради Полтавської області восьмого скликання від 07.10.2021 №4406 перевірялося судом на предмет законності та обґрунтованості, виходячи із його змісту, та суд не вправі виходити за межі предмету доказування у справі та встановлювати чи відповідає подана позивачем заява всім іншим приписам закону, вимога позивача про зобов`язання відповідача надати дозвіл на розробку землевпорядної документації задоволенню не підлягає. Натомість, належним способом захисту прав позивача є саме: зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства.

Наведені висновки суду відповідають висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 14 серпня 2019 року у справі №480/4298/18, від 05 грудня 2019 року у справі № 806/2540/17 та у постанові Великої Палати від 06 листопада 2019 року у справі № 509/1350/17.

Таким чином, адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

Стосовно клопотання про встановлення судового контролю, суд дійшов наступних висновків.

Частиною першою статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Тобто, даною нормою передбачено право, а не обов`язок суду щодо встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Таким чином, клопотання позивача про встановлення судового контролю задоволенню не підлягає.

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

За подання позову до суду позивач поніс витрати у вигляді сплати судового збору у сумі 908,00 грн.

Враховуючи висновок суду про часткове задоволення позову, стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягає сума в розмірі 454,00 грн.

Вирішуючи питання розподілу витрат на правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн, суд виходить з наступного.

Частинами першою та третьою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин другої, четвертої - шостої статті 134 вказаного Кодексу за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною першою статті 138 КАС України передбачено, що розмір витрат, пов`язаних з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів та вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою справи до розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Як вже зазначалося вище, згідно з частинами третьою та дев`ятою статті 139 згаданого Кодексу при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що розмір суми витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу та вартості виконаних робіт.

З наявних у матеріалах справи документів вбачається, що заявлені до відшкодування у даній справи витрати на професійну правничу допомогу становлять 4000,00 грн та визначені у договорі про надання правничої допомоги від 09.11.2021 №468, укладеному між адвокатом Голубенком В.П. та ОСОБА_1 , а також у квитанції про оплату від 09.11.2021.

Разом з тим, враховуючи предмет спору у даній справі, суд доходить висновку, що витрати на правничу допомогу за послуги адвоката Голубенка В.П. є неспівмірними та завищеними, оскільки підготовка справи до судового розгляду не передбачала зібрання значного обсягу доказів (до позову надано лише копії паспорта та ідентифікаційного номера позивача, графічних матеріалів та оскаржуваного рішення) та збирання доказів не вимагало подання адвокатських запитів чи інших зусиль адвоката. Матеріали справи не містять доказів консультування позивача щодо необхідності отримання додаткових доказів, доказів опрацювання та застосування судової практики. Фактично вся надана позивачу правова допомога полягала у складенні одного процесуального документу - позову. Також спірні правовідносини не вирізняються своєю складністю та з питання вирішення подібних правовідносин судами України напрацьовано сталу судову практику.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката не є співмірним із наданими адвокатом послугами та складністю цієї справи, а відтак підлягає зменшенню до 2000,00 грн.

При цьому, враховуючи висновок суду про часткове задоволення позову, стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в сумі 1000,00 грн.

Керуючись статтями 6-9, 72-77, 211, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Глобинської міської ради Полтавської області (вул. Центральна, буд. 285, м. Глобине, Кременчуцький район, Полтавська область, 39000, ідентифікаційний код 22547673) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення 17 сесії 8 скликання Глобинської міської ради Полтавської області від 07.10.2021 №4406 "Про розгляд звернення гр. ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,6000 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, місце розташування на території Глобинської міської ради Кременчуцького району Полтавської області, з метою передачі у власність".

Зобов`язати Глобинську міську раду Полтавської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26.08.2021 вх.№05-04/23018 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,6000 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, місце розташування на території Глобинської міської ради Кременчуцького району Полтавської області, з метою передачі у власність.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Глобинської міської ради Полтавської області (вул. Центральна, буд. 285, м. Глобине, Кременчуцький район, Полтавська область, 39000, ідентифікаційний код 22547673) на користь ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 ) судові витрати у вигляді судового збору в сумі 454,00 грн (чотириста п`ятдесят чотири гривні нуль копійок) та витрат на правничу допомогу в сумі 1000,00 грн (одна тисяча гривень нуль копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Гіглава