Справа № 580/7806/21
Суддя: Лариса ТРОФІМОВА
Дата ухвалення: 2022-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2022 року справа № 580/7806/21
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі судді Трофімової Л.В., за участі секретаря Овсієнко Г.О., розглянувши у письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу № 580/7806/21
за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) [позивач не прибув]
до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (вул. Хіміків, 50, м. Черкаси, 18028, ) [відповідач не прибув]
про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, постановив рішення.

04.10.2021 вх. 38176/21 ОСОБА_1 , звернувшись до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, з урахуванням змінених позовних вимог, просить:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду навчання з 30.11.1981 до 22.07.1982 на підготовчому відділенні Ленінградського інституту радянської торгівлі та періоду роботи з 28.10.1991 до 31.03.1997 в Черкаській спортивно-оздоровчій фірмі «Спорт»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоду навчання з 30.11.1981 до 22.07.1982 на підготовчому відділенні Ленінградського інституту радянської торгівлі та періоду роботи з 28.10.1991 до 31.03.1997 в Черкаській спортивно-оздоровчій фірмі «Спорт» відповідно до записів трудової книжки.
Ухвалою від 18.11.2021 відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, судове засідання призначене на 03.12.2021, відкладено на 09.12.2021, 11.01.2022.
Позивач в судове засідання не з`явився. Відповідач представника в судове засідання не направив. Згідно частини 4 статті 129 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі під час розгляду справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач у серпні 2021 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області для оформлення пенсії, подав трудову книжку. Згідно записів трудової книжки, ОСОБА_1 з 30.11.1981 до 22.07.1982 навчався на підготовчому відділенні Ленінградського інституту радянської торгівлі, з 28.10.1991 до 31.03.1997 працював в Черкаській спортивно-оздоровчій фірмі «Спорт». Вказані періоди відповідачем до страхового стажу не зараховані згідно з пунктом «д» ч. 3 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», позаяк після закінчення підготовчого відділення особа не отримує освітньо-кваліфікаційного рівня та за абз. 1 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - через неналежне оформлення записів трудової книжки. Позивач не має можливості підтвердити наявність стажу роботи в спортивно-оздоровчій фірмі «Спорт» через відсутність документів з кадрових питань в архівному відділі.
Відповідач позов не визнав, 15.12.2021 надав відзив і зазначив, що до стажу роботи належать зарахуванню: період навчання у вищих та середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах з підготовки кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі. Після закінчення підготовчого відділення особа не здобуває освітньо-кваліфікаційного рівня, а лише має право на вступ до вищого навчального закладу, тому відсутні підстави для зарахування до стажу роботи позивача періоду навчання з 30.11.1981 до 22.07.1982 на підготовчому відділені Ленінградського інституту радянської торгівлі. Стаж роботи в спортивно-оздоровчій фірмі «Спорт» з 28.10.1991 до 31.03.1997 не зараховано до трудового стажу позивача через неналежне оформлення записів трудової книжки та відсутність довідки/документів для підтвердження.
Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши наявні в матеріалах письмові докази, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів сукупно, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково з огляду на таке.
31.08.2021 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про надання роз`яснення причин не зарахування до трудового стажу періоду роботи періоду роботи з 28.10.1991 до 31.03.1997 в спортивно-оздоровчій фірмі «Спорт».
01.09.2021 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про надання роз`яснення причин не зарахування до трудового стажу періоду навчання з 30.11.1981 до 22.07.1982 на підготовчому відділенні Ленінградського інституту радянської торгівлі.
За результатами розгляду заяв відповідач листом від 09.09.2021 повідомив причини, через які до трудового стажу позивача, що дає право на отримання пенсії за віком, аргументи ідентичні доводам відповідача, викладеним у відзиві на позовну заяву.
Позивач вважає, що надати довідку про підтвердження трудового стажу за період з 28.10.1991 до 31.03.1997 в спортивно-оздоровчій фірмі «Спорт» неможливо, позаяк документи з кадрових питань до архівного відділу не надходили, що вбачається із довідки Департаменту управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради від 15.09.2021.
Суд критично оцінює такі твердження позивача, позаяк у довідці архівного відділу від 15.09.2021 № 2616, 2042 в на заяву ОСОБА_1 (копію звернення позивача у додатках до позову не надано), йдеться про спортивно-оздоровчу фірму «Спорт», яку неможливо ідентифікувати, позаяк код ЄДРПОУ не зазначений, юридична адреса не вказана, відділ не є обласним архівом відповідною установою.
З інтернет мережі відомо, що 1991-10-22 зареєстровано з кодом 14187611 Черкаську спортивно-оздоровчу фірму «Спорт» (мале підприємство) http://b2btoday.com.ua/id/256724, проте достовірних та/або офіційних даних про такого роботодавця позивача матеріали справи не містять, у відповіді архівного відділу не зазначено, що йдеться саме про Черкаську спортивно-оздоровчу фірму «Спорт», довідки обласного архіву не надано, покази свідків та/або інші достовірні відомості щодо цього періоду у матеріалах справи не виявлені.
Відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 з 30.11.1981 зарахований слухачем підготовчого відділення до Ленінградського інституту радянської торгівлі ім. Ф. Енгельса, 22.07.1982 зарахований студентом першого курсу денної форми навчання, відрахований 01.07.1987 у зв`язку із закінченням терміну навчання (с. 4-5).
Питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберіганням, виготовленням, постачанням і обліком, регулюються, зокрема, Кодексом законів про працю України, постановою Кабінету Міністрів України від 27.03.1993 №301 «Про трудові книжки працівників», Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за №110. Відповідно до пункту 2.4 Інструкції №58 всі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні - в день звільнення та повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Відповідно до пункту 2.27 Інструкції №58 запис про звільнення в трудовій книжці працівника здійснюється з дотриманням наступних правил: в графі 1 ставиться порядковий номер запису; в графі 2 - дата звільнення; в графі 3 - причина звільнення; в графі 4 зазначається, на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата та номер. Днем звільнення вважається останній день роботи.
Відповідно до п.2.8 Інструкції №58 якщо підприємство, що зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності - вищестоящою організацією, якій було підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності - облархівом, держархівом м.Києва, держархівом м.Севастополя і держархівом при Раді Міністрів Криму.
Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог під час заповнення трудової книжки (висновки ВС від 17.07.2018 у справі №220/989/17, від 19.12.2019 у справі №307/541/17). Верховний Суд у постановах від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а (провадження №К/9901/2310/18) та від 04.09.2018 у справі №423/1881/17 (провадження №К/9901/22172/18) висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії. Верховний Суд у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17 вказав, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці. Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства, відтак вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань з призначення пенсії за віком.
Довідки з Державного архіву Черкаської області матеріали справи не містять, інших документів та/або показів свідків та/або документів про оплату праці/заохочень позивачем не надано щодо того, що 28.10.1991 позивача прийнято на посаду начальника виробництва в СОФ «Спорт», звільнено 31.03.1997 за власним бажанням (с. 10-11 трудової запис 17), будь-які прізвища відповідальних осіб не зазначені щодо розшифровки різних підписів, що скріплені нечіткою печаткою і штампом.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до частини 1 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Конституцією України передбачено (частина 2 статті 19), що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів. Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058). Згідно з ч.ч.2, 4 ст. 24 Закону №1058 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та у порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Відповідно до ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі Закон №1788) до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Відповідно до ст. 56 Закону №1788 до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Згідно статті 62 Закону №1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно із ст. 61 Закону України «Про вищу освіту» студент особа, зарахована до закладу вищої освіти з метою здобуття вищої освіти ступеня молодшого бакалавра, бакалавра чи магістра.
Відповідно до постанови КМУ від 12.08.1993 № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними

установами (п. 1). Відповідно до пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. Відповідно до п. 8 постанови № 637 час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.
За відсутності у документах таких відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.
У судовому порядку відповідно до пункту 26 зазначеного Порядку встановлюється лише факт належності документа, що підтверджує трудовий стаж.
На час навчання позивача порядок визначення трудового стажу, який давав право на пенсію за віком, регулювався постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 № 590 «Про затвердження положення про порядок призначення та виплати державних пенсій»(далі - Порядок). Підпунктом «і» п. 109 Порядку було визначено, що крім роботи в якості робітника або службовця в загальний стаж роботи зараховується також «навчання у вищих навчальних закладах, середніх спеціальних закладах (технікумах, педагогічних та медичних училищах і т.д.), на робфаках, перебування в аспірантурі, докторантурі та клінічній ординатурі. Під час призначення пенсій періоди, вказані у підпункті «і», зараховуються в стаж за умови, що цим періодам передувала робота в якості робітника чи службовця, або служба в складі Військових сил СРСР.
Підготовчі відділення при вищих навчальних закладах були створені у відповідності до Постанови ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР від 20.08.1969 року № 681 «Про організацію підготовчих відділень при вищих навчальних закладах» та Постанови ЦК КПУ та Ради Міністрів УРСР від 08.10.1969 року №573.
Цими нормативно-правовими актами передбачалося, що: 1) «при організації підготовчих відділень передбачається проведення учбових занять по денній, вечірній та заочній формах навчання...; створення відділень при наявності не менше 100 слухачів, які навчаються з відривом і без відриву від виробництва; строк навчання з відривом від виробництва - 8 місяців, без відриву від виробництва - 10 місяців» (п. 2 зазначених нормативних актів); 2) «на підготовчі відділення приймаються особи з закінченою середньою освітою з числа передових робітників, колгоспників і демобілізованих з рядів Збройних Сил СРСР. Молоді робітники і колгоспники, які вступають на підготовчі відділення, повинні мати стаж практичної роботи (не менше одного року). Відбір і направлення молоді на ці відділення здійснюються безпосередньо керівниками промислових підприємств, установ, організацій транспорту і зв`язку, радгоспів, колгоспів, командуванням військових частин за рекомендацією партійних, комсомольських і профспілкових організацій» (п.3 зазначених нормативних актів). 3) «слухачам підготовчих відділень, зарахованим на навчання з відривом від виробництва, виплачується, стипендія в розмірі, встановленому для студентів І курсів вищих учбових закладів (п. 5 та 10 відповідно), при яких організовані підготовчі відділення, у відповідності з Постановою Ради Міністрів СРСР від 09 липня 1963 року № 774 та розпорядження Ради Міністрів УРСР від 27 липня 1963 року № 1114».
Пунктом 21 Положення про підготовче відділення при вищому навчальному закладі, що затвердженого наказом Міністерства вищої та середньої освіти СРСР від 14.07.1987 року №504 передбачалось, що час навчання на підготовчому відділенні не перериває трудового стажу.
Відповідно до п. 2.15 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 року № 162, чинної у період навчання позивача, студентам, особам, які навчаються, аспірантам та клінічним ординаторам, що мають трудові книжки, учбовий заклад (науковий заклад) вносить запис про час навчання на денних відділеннях (в тому числі підготовчих) вищих і середніх спеціальних учбових закладах, в партійних школах і школах профруху. Підставою для таких записів є накази учбового закладу (науковий заклад) про зарахування або відрахування студента, особи, яка навчається, аспіранта, клінічного ординатора.
Згідно законодавства, що діяло у період навчання позивача, слухачі підготовчого відділення за правовим статусом були прирівняні у правах до студентів вищого навчального закладу, час навчання позивача на підготовчому відділенні за денною формою навчання не переривав трудового стажу, тому він підлягає зарахуванню до трудового стажу.
За таких обставин суд дійшов висновку про протиправну бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду навчання з 30.11.1981 до 22.07.1982 на підготовчому відділенні Ленінградського інституту радянської торгівлі та подальше навчання в інституті за період з 30.11.1981 до 01.07.1987, позаяк у додатках до позову і відзиву немає засвідченої копії диплому, отриманого за результатом навчання, немає архівних довідок, відповідей на запит до навчального закладу та/або правонаступників та/або довідок, відповідей на запити отриманих у контексті надання адвокатом правничої допомоги. Суд враховує, що відповідач визнає і стверджує у відзиві: після закінчення підготовчого відділення особа не отримує освітньо-кваліфікаційного рівня, а лише дістає право на вступ у вищий навчальний заклад. Відповідач не перевірив і не надав доказів на підтвердження наявного в електронному кабінеті позивача та/або в матеріалах пенсійної справи копії диплому та/або архівних довідок.
Періоди навчання підтверджуються дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, довідками та іншими документами, виданими на підставі архівних даних, які містять відомості про навчання. https://www.facebook.com/minjust.official/photos/a.58788/100604/; https://www.pfu.gov.ua/sm/130640-navchannya-u-vnz-chy-vhodyt-do-strahovogo-stazhu/; https://wiki.legalaid.gov.ua/index.php/Підтвердження_стажу,_набутого_за_кордоном; https://www.pfu.gov.ua/od/291961-chy-zarahovuyut-roky-navchannya-u-vyshi-v-trudovyj-stazh/.
Міжнародні договори (багатостороння Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992) є частиною українського законодавства, тому зараховується стаж роботи в державах, з якими Україна уклала міжнародні договори про соціальне забезпечення.
Особа - громадянин України, яка досягла пенсійного віку, згідно законодавства країни, на території якої набуто стаж, для підтвердження цього стажу звертається до органів Пенсійного фонду України за місцем проживання із заявою, документами, що посвідчують особу, про підтвердження стажу роботи на території іншої держави та іншими документами залежно від країни. Пенсійний фонд допомагає громадянам шляхом заповнення певних формулярів/звернень та надсиланням до компетентного органу відповідної держави.
Відповідачем не обґрунтовано доказами і не підтверджено дипломом з пенсійної справи час навчання позивача в інституті за нормативно-правовими актами, що були чинними норми (Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162, де пункт 2.15 передбачав, що студентам, особам, які навчаються, аспірантам та клінічним ординаторам, що мають трудові книжки, учбовий заклад (науковий заклад) вносить запис про час навчання на денних відділеннях (в тому числі підготовчих) вищих і середніх спеціальних учбових закладах, в партійних школах і школах профруху. Підставою для таких записів є накази учбового закладу (науковий заклад) про зарахування або відрахування студента, особи, яка навчається, аспіранта, клінічного ординатора.
Період навчання на підготовчому відділенні інституту належить зарахуванню до трудового стажу позивача, а розмір пенсії позивача - перерахунку на підставі зміни коефіцієнту стажу.
Відповідачем разом з тим не взято до уваги, що запис №5 датований 01.02.02, а наступний №6 щодо підготовчого відділення 30.11.1981. Обґрунтування щодо правового регулювання обчислення безперервного стажу за спірний період ні позов ні відзив не містять.
Судом з двох аркушів наданих до суду копії трудової книжки НОМЕР_2 без першої сторінки і без усіх сторінок виявлено записи, що потребують додаткового вивчення відповідачем: сторінка 4 запис №5 дата 01.02.02 служба в армії з 29.10.79 по 30.12.81, що міститься перед записами у часі 1981-1987 - №6, №7, №8 інститут торгівлі невідомо до якого запису 01.07.05; після записів №17 і №18 (спортивно-оздоровча фірма «Спорт» без ідентифікаційного номера) перед наступним №19 від 07.04.1997 міститься незрозуміла дата 03.05.05, що не обґрунтовані ні позивачем, ні представником позивача-адвокатом, ні відповідачем.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду від 10.06.2018 в справі № 347/576/18 заяви про встановлення фактів трудового стажу не можуть розглядатися у порядку цивільного судочинства. Відмова відповідного органу у встановленні таких фактів може бути оскаржена заінтересованою особою до адміністративного суду. З урахуванням наведеного питання встановлення факту наявності трудового стажу не підлягає судовому розгляду, а повинне вирішуватись у позасудовому порядку відповідно до встановленої законодавством процедури.
Оцінюючи бездіяльність відповідача щодо не зарахування до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком, періодів навчання ОСОБА_1 з 30.11.1981 до 22.07.1982 на підготовчому відділенні Ленінградського інституту радянської торгівлі за критеріями частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку, що вона є протиправною, позаяк відповідач діяв не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що встановлені Конституцією України та законами, необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, без врахування необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) без мотивів відмови щодо строків перерахунку та виплати пенсії, а тому позовні вимоги у цій частині належить задовольнити.
Суд не встановив протиправної бездіяльності у не зарахуванні до трудового стажу періоду роботи з 28.10.1991 до 31.03.1997 в Черкаській спортивно-оздоровчій фірмі «Спорт», проте встановив протиправну бездіяльність під час розгляду заяв позивача щодо стажу, тому суд вважає за необхідне зазначити: оскільки вказані спірні періоди роботи не підтверджується належними і допустимими, достовірними доказами у справі, а спірні записи трудової книжки потребують з`ясування та відповідної позасудової перевірки відповідачем, який зобов`язаний і покликаний під час розгляду звернень громадян відповідно до статті 3 Закону України «Про звернення громадян» сприяти у реалізації прав людини, то у задоволенні позовних вимог як передчасних у частині зарахувати до стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 28.10.1991 до 31.03.1997 в Черкаській спортивно-оздоровчій фірмі «Спорт», що не ідентифікована/правонаступники не встановлені (відповідні довідки архівних установ та витяги з реєстрів не надані) належить відмовити, обравши у цій частині такий спосіб захисту зобов`язати відповідача повторно з урахуванням принципів належного врядування розглянути звернення позивача з урахуванням висновків суду.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає про таке.
Згідно частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України під час задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, що належать відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Враховуючи, що позивач сплатив судовий збір у сумі 1816 грн, що підтверджується квитанцією від 04.10.2021 № 0.0..1, а позовні вимоги задоволено частково, суд вирішує стягнути пропорційне за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрат зі сплати судового збору у сумі 908 грн.
Керуючись статтями 2, 6-16, 19, 73-78, 90, 139, 242-246, 255, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо не зарахування до стажу ОСОБА_1 періоду навчання на підготовчому відділенні Ленінградського інституту радянської торгівлі з 30.11.1981 до 22.07.1982.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати до стажу ОСОБА_1 період навчання на підготовчому відділенні Ленінградського інституту радянської торгівлі з 30.11.1981 до 22.07.1982.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області під час розгляду заяв позивача щодо стажу роботи з 28.10.1991 до 31.03.1997 в Черкаській спортивно-оздоровчій фірмі «Спорт».
Зобов`язати відповідача повторно розглянути звернення ОСОБА_1 щодо зарахування стажу роботи позивача з 28.10.1991 до 31.03.1997 в Черкаській спортивно-оздоровчій фірмі «Спорт» з урахуванням принципів належного врядування та висновків суду.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (вул. Смілянська, 23, м. Черкаси, 18000, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору у сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Копію рішення направити учасникам справи.
Рішення набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, що може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду у зв`язку із початком функціонування модулів Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з урахуванням підпунктів 15.1, 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України відповідно до рішення ВРП від 17.08.2021 № 1845/О/15-21 «Про затвердження Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи».

Учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 [ АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ];
відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області [вул. Смілянська, 23, м. Черкаси, 18001, ідентифікаційний код юридичної особи в ].
Судове рішення складене 11.01.2022.

Суддя Лариса ТРОФІМОВА