Справа № 560/12569/21
Суддя: Петричкович А.І.
Дата ухвалення: 2022-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
іменем України

24 січня 2022 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Петричковича А.І., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом від 14.09.2021, в якому просить: 1) визнати протиправним та скасувати рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби оформлене протоколом від 08 липня 2021 року №108 щодо відмови позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги; 2) зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у розмірі 300 кратного прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року у зв`язку із встановленням II групи інвалідності внаслідок захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії.

В обгрунтування позовних вимог зазначає, що після отримання ІІ-ї групи інвалідності позивач звернувся до Міністерства Оборони України із заявою про виплату одноразової грошової допомоги. Комісія Міністерства оборони України своїм рішенням, оформленим протоколом №108 від 08 липня 2021 року, відмовила у виплаті одноразової грошової допомоги. Вважає зазначені відповідачем підстави відмови у виплаті одноразової грошової допомоги за отримання Позивачем II групи інвалідності в 2020 році, є незаконними і необгрунтованими, тому звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до ухвали від 29.09.2021, суд відкрив спрощене провадження без повідомлення учасників справи.

25.10.2021 до суду поступив Відзив на позовну заяву за №901 від 20.10.2021, згідно з яким відповідач просить відмовити в задоволенні позову. Зазначив, що протоколом засідання комісії Мінооборони з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 08.07.2021 №108 позивачу відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги. Причини відмови полягають у тому, що законодавством України не передбачено виплату спірної допомоги особам, які проходили службу та були звільнені з лав Збройних Сил інших країн. Подальша зміна місця проживання не змінює правового регулювання спірних правовідносин на користь позивача. Позивач не перебував на військовій службі у Збройних Силах України, а інвалідність особи, яка проходила військову службу у Збройних Силах інших країн, не дає права на отримання допомоги в порядку, встановленому законодавством України.

Також, 25.10.2021 до суду поступила заява №911 від 21.10.2021, в якій відповідач просить залучити Хмельницький обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Ухвалою суду від 01.11.2021 у задоволенні заяви Міністерства оборони України №911 від 21.10.2021 про залучення третьої особи, відмовлено. Повторно витребувано у Міністерства оборони України докази.

З`ясувавши обставини на які сторони покликаються, як на підставу своїх вимог так і заперечень, оцінивши надані учасниками справи докази, суд прийшов до таких висновків, враховуючи наступне.

Довідкою Старокостянтинівського об`єднаного міського військового комісаріату №72 від 17.08.2020 стверджено, що ОСОБА_1 в період з 03.1980 року по 12.1980 року перебував в складі діючої армії в період бойових дій в ДР Афганістан в складі військової частини пп 95962 (арк. спр. 13).

01.12.2020 позивачу безтерміново встановлено другу групу інвалідності, захворювання так, пов`язане із виконанням обов`язків військової служби в країнах, де велися бойові дії, що стверджено довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ №023137 (арк. спр. 17).

Листом Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 16.08.2021 №248/280(з)/235, у відповідь на запит позивача щодо виплати одноразової грошової допомоги, повідомлено що 08.07.2021 Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум прийнято рішення про відмову ОСОБА_1 в призначенні одноразової грошової допомоги (арк. спр. 24).

Згідно з Витягом з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 08.07.2021 №108, розглянувши подані документи, комісія дійшла висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги Старшому прапорщику в запасі ОСОБА_1 (Хмельницький ОТЦКСП), якого 05.07.1994 звільнено зі Збройних Сил Російської Федерації та 01.12.2020 в Україні під час первинного огляду органами МСЕК визнано особою з інвалідністю II групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (довідка МСЕК серія 12ААВ № 023137 від 01.12.2020), оскільки законодавством України не передбачено здійснення виплат військовослужбовцям інших країн (арк. спр. 12).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" № 2011-XII від 20.12.1991 (далі - Закон № 2011-ХІІ), одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст), визначає Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 (далі - Порядок №975).

Пунктом 3 Порядку №975 визначено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Відповідно до п. 6 Порядку №975, одноразова грошова допомога призначається і виплачується військовослужбовцю (крім військовослужбовця строкової служби), інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності II групи.

Згідно з п.12 Порядку №975, призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Відповідно до п. 15 Порядку №975, рішення про відмову у призначенні грошової допомоги може бути оскаржено в установленому порядку.

Згідно з ст. 1, 2 Угоди між державами-учасницями Співдружності Незалежних Держав про соціальні і правові гарантії військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їхніх сімей, яка набула чинності для України 14 лютого 1992 року, встановлено, що за військовослужбовцями, особами, які звільнились з військової служби і проживають на території держав-учасниць Співдружності, а також членами їхніх сімей зберігаються права і пільги, встановлені раніше законами та іншими нормативними актами колишнього Союзу РСР. Односторонні обмеження зазначених прав і пільг військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їхніх сімей не допускаються.

Держави Співдружності своїм законодавством встановлюють і забезпечують всю повноту політичних, соціально-економічних та особистих прав і свобод військовослужбовцям, особам, звільненим з військової служби, та членам їхніх сімей відповідно до норм міжнародного права і положень цієї Угоди.

Статтею 4 зазначеної Угоди передбачено, що держави-учасниці Співдружності беруть на себе зобов`язання у 1992 році розробити і прийняти взаємопогоджені законодавчі акти про соціальний захист військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їхніх сімей.

Законом України від 07 червня 2001 № 2495-ІІІ ратифіковано Протокол до Угоди між державами - учасницями Співдружності Незалежних Держав про соціальні та правові гарантії військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їхніх сімей від 14 лютого 1992 року.

Відповідно до статті 1 цього Протоколу на громадян, які проходили військову службу у військових частинах Збройних Сил, інших військах, військових формуваннях та органах колишнього Союзу РСР та які переведені (зараховані) на військову службу в збройні сили, інші війська, інші військові формування та органи держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав, при їх переїзді на постійне місце проживання з однієї Держави Співдружності до іншої поширюються права та пільги, гарантії та компенсації, встановлені законодавством та іншими нормативними правовими актами для військовослужбовців Держави Співдружності, обраної для постійного проживання.

Так, вищезазначеними міждержавними Угодами не встановлено порядку отримання та виплати одноразової грошової допомоги, проте, вказаними актами гарантується кожному військовослужбовцю, який проходив військову службу у військових частинах Збройних Сил, інших військах, військових формуваннях та органах колишнього Союзу РСР, право на отримання пільг, гарантій та компенсацій на території тієї Держави Співдружності, на якій він проживає.

Позивач є громадянином України, а тому має право, гарантоване Законом № 2011-ХІІ, на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю внаслідок захворювання, яке пов`язане із виконанням обов`язків військової служби в країнах, де велися бойові дії.

Відповідач обгрунтував відмову у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги лише тим, що законодавством України не передбачено здійснення виплат військовослужбовцям інших країн, тому суд у цій справі аналізує виключно обґрунтованість відмови відповідача з цих мотивів.

Тому, суд вважає передчасною позовну вимогу щодо зобов`язання Міністерства оборони України призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу, оскільки Міноборони не надавало оцінку правовому статусу позивача, зокрема, щодо виду військової служби, яку проходив позивач, строку настання інвалідності, «комплектності» поданих позивачем для отримання допомоги документів тощо.

Органом, уповноваженим на прийняття рішення стосовно призначення позивачу спірної грошової допомоги, є саме Міністерство оборони України, до компетенції якого і входить розгляд документів, поданих позивачем. У зв`язку цим суд не може перебирати на себе вирішення такого питання, досліджувати відповідні документи, надавати їм оцінку, а також встановлювати на їх основі наявність чи відсутність підстав для призначення вказаної вище допомоги, бо таке рішення у цій ситуації відноситься до дискреційних повноважень Міністерства оборони України.

Таким чином, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права, який відповідатиме змісту спірних правовідносин, буде ефективним та забезпечить належний судовий захист у тій мірі, яка є необхідною у даному конкретному випадку, буде зобов`язання Міністерства оборони України потворно розглянути питання щодо призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верхового Суду від 21.06.2018 у справі №816/958/16, від 21.06.2018 у справі № 816/958/16, від 24 грудня 2020 року у справі №333/111/17(2-а/333/58/17), та інших.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки, щодо застосування норм права, викладених у постановах Верховного Суду.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що позивач частково довів позовні вимоги, а суб`єкт владних повноважень не довів, що діяв у межах закону при винесенні оскаржуваного рішення у формі протоколу, що підтверджено доказами, перевіреними в суді, тому позов задовольняється частково.

Оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору, судових витрат, які визначені ст. 132 КАС України і підлягають розподілу, немає.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформлене протоколом від 08 липня 2021 року №108 в частині відмови ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги.

Зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги як інваліду 2 групи внаслідок захворювання, пов`язаного із виконанням обов`язків військової служби в країнах, де велися бойові дії, відповідно до Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Судових витрат, які визначені ст. 132 КАС України і підлягають розподілу, немає.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 24 січня 2022 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Міністерство оборони України (Повітрофлотський проспект, 6, м. Київ, 03168 , код ЄДРПОУ - 00034022)

Головуючий суддя А.І. Петричкович