Справа № 320/1664/22
Суддя: Брагіна О.Є.
Дата ухвалення: 2022-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без руху
08 лютого 2022 року Київ № 320/1664/22

Суддя Київського окружного адміністративного суду Брагіна О.Є., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

у с т а н о в и в:
до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 з вимогами до в/ч НОМЕР_1 про визнання протиправними дій командування в/ч НОМЕР_1 по ненарахуванню та виплаті йому індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 01.03.2018; зобов`язання командування в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 01.03.2018 із застосуванням базового місяця обчислення індексу цін січня 2008; зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за весь час затримки з 01.01.2016 по день ухвалення рішення суду , відповідно до Закону України №2050 та зобов`язання нарахувати та виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 18.10.2018 по день ухваленні рішення у даній справі, із одночасною компенсацією сум податків з доходів фізичних осіб.

Дослідивши позовну заяву на предмет дотримання вимог ст.ст.160,161 КАСУ, суд приходить до висновку про її невідповідність процесуальному законодавству, у зв`язку з чим позов підлягає залишенню без руху із наданням позивачу десятиденного строку для усунення недоліків шляхом подання належним чином оформленої позовної заяви, відповідно до кількості учасників справи, із зазначенням у ній: конкретизації позовних вимог в частини встановлення відповідача. За визначенням термінів та понять «командування», -це організаційно-штатний або створений тимчасово орган військового управління, який має у своєму складі штаб, служби, колективи, окремі посадові особи, що наділені правами і обов`язками стосовно оперативного керівництва військами (силами) у мирний і воєнний час, відтак заявникові необхідно вказати, кого він має на увазі, залучаючи до справи у якості відповідача «командування»; усунення суперечностей п. 2 прохальної частини позовної заяви, оскільки позивач просить визнати протиправними дії відповідача щодо виплати йому грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 01.03.2018 і, ця вимога знаходиться у протиріччі з вимогою п.3; надати суду обґрунтований розрахунок сум виплат, на які претендує заявник у розрізі кожного місяця спірного періоду із окремим визначенням кожної складової зробленого розрахунку, зазначення методики розрахунку та надання доказів, якими підтверджені вказані у позові обставини, зокрема, але не виключно представлення довідки про виплачене позивачу грошове забезпечення за період проходження військової служби у військовій частині за спірний період, (яке він вважає недоотриманим), та при його звільненні із представленням суду доказів про розмір одержаних сум; копії картки особистого рахунку військовослужбовця по день звільнення зі служби; докази одержання виплат (довідки з в/ч; копії відомості; копії витягу про рух коштів банківської картки тощо); зазначення інформації про розмір посадового окладу станом на час звільнення та за посадами, на яких він перебував у період проходження служби; обґрунтування порушення прав, свобод та інтересів позивача із визначенням змісту порушених прав; подання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, подання квитанції про сплату судового збору за чотири вимоги немайнового та майнового характеру у розмірі 3969, 6 грн.
При визначені обов`язку позивача сплатити судовий збір, суд виходив із наступного:

відповідно до ч.3 ст.161 КАСУ, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідного до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Нормами Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» установлено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2022 р. становить 2393, 00 грн. Ставки судового збору визначені ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання фізичною особою до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру справляється судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п.12 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

За змістом приписів статей 94, 116, 117 Кодексу законів про працю України та статей 1, 2 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» середній заробіток за час вимушеного прогулу за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця та не входить до структури заробітної плати.

Щодо права на пільгу позивача від сплати судового збору як військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків, суд зазначає таке:
статтею 5 Закону України «Про судовий збір» передбачені пільги щодо сплати судового збору. Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби встановлено Законом України « Про військовий обов`язок та військову службу» № 2232-XII. Частиною 1 ст. 29 Закону України №2232-XII передбачено, що військовозобов`язані призиваються на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори. Резервісти проходять підготовку та збори відповідно до програм у порядку, встановленому положеннями про проходження громадянами України служби у військовому резерві. Про початок та закінчення зборів військовозобов`язаних та резервістів видається відповідний наказ командира військової частини. Отже, для одержання права на пільгу по сплаті судового збору за вказаних обставин, позивач повинен надати наказ командира в/ч про початок та закінчення зборів та його участь у цих зборах у якості військовозобов`язаного, військовослужбовця та/або резервіста .

Крім того, право на одержання пільги щодо сплати судового збору на підстав п.12 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» вищевказані особи мають виключно у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

Отже, заявник повинен надати суду докази, що станом на момент його звернення з позовною заявою до Київського окружного адміністративного суду він є військовослужбовцем та, відповідно, належить до визначених пунктом 12 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» суб`єктів, які звільненні від сплати збору. Оскільки таких доказів суду не представлено, позивач повинен сплачувати судовий збір на загальних підставах.

Поміж іншого, судом встановлено факт пропуску строку звернення до суду позивачем.

Закріплені статтях 116, 117 КЗпП України норми спрямовані на забезпечення належних фінансових умов для звільнених працівників, оскільки гарантують отримання ними, відповідно до законодавства, всіх виплат в день звільнення та, водночас, стимулюють роботодавців не порушувати свої зобов`язання в частині проведення повного розрахунку із працівником. Предметом цього адміністративного спору є стягнення індексації грошового забезпечення та середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні. Відповідно до частини 1 статті 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Згідно частини 2 статті 233 КЗпП України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

На підставі частини 1 статті 1 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

У Рішенні від 22 лютого 2012 року у справі № 4-рп/2012 Конституційний Суд України роз`яснив, що в аспекті конституційного звернення положення частини першої статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв`язку з положеннями статей 116, 117, 237-1 цього Кодексу слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався.

Відповідно до частини 1 статті 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Частиною 3 статті 122 КАС України встановлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З аналізу зазначених положень процесуального закону слідує, що законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про такі факти. Відповідно до частини 5 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Тобто, Кодекс адміністративного судочинства України, як спеціальний нормативно-правовий акт, який підлягає застосуванню до спірних правовідносин, визначає місячний строк звернення до суду у справах щодо проходження публічної служби.

Як слідує із позовної заяви ОСОБА_1 просить суд зобов`язати відповідача виплатити йому індексацію грошового забезпечення та середній заробіток за період з 01.01.2016 01.03.2018, при цьому до суду він звернувся з порушенням встановленого законом строку.

Про порушення своїх прав у вигляді невиплаченої середньої заробітної плати та індексації грошового забезпечення позивач повинен та міг дізнатись в день одержання чергових виплат забезпечення та проведення остаточного розрахунку при звільненні зі служби. Отже, перебіг строку звернення до суду почався для нього з 01.01.2016 року. Позивач звернувся з позовною заявою 03 лютого 2022, тобто більш ніж через шість років після початку перебігу строку звернення до суду. Поважних причин пропуску строку звернення до суду, не навів. У зв`язку з цим суду необхідно подати заяву про поновлення пропущеного строку звернення та докази, якими підтверджена поважність причин пропуску строку.

З огляду на те, що матеріали позовної заяви оформлені неналежним чином, чого вимагає Кодекс адміністративного судочинства України, суддя визнав за необхідне залишити позовну заяву без руху.

Керуючись ст.ст. 122, 123, 161, 169, 171, 243, 248 КАС України, суд -

у х в а л и в:
позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - залишити без руху.

Встановити позивачеві десятиденний строк з моменту одержання копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Брагіна О.Є.