Справа № 360/6387/21
Суддя: В.С. Шембелян
Дата ухвалення: 2022-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

28 січня 2022 рокуСєвєродонецькСправа № 360/6387/21

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шембелян В.С.,

за участю секретаря судового засідання Пономарьової О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

28 жовтня 2021 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивачка) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та скасувати відповідне рішення Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області від 16 квітня 2021 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області, починаючи з 09 квітня 2021 року призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах згідно з п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-ХП, в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ, з урахуванням висновків Конституційного Суду України, викладених у прийнятому 23.01.2020 року рішенні №1- р/2020, як особі, яка працювала до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області зарахувати до пільгового стажу роботи, що дає право на отримання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до вимог п.2 ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ періоди роботи з 07.07.1994 по 12.07.1995 на посаді машиніста крану 5 розряду ливарного цеху Дебальцівського заводу металургійного машинобудування, з 23.06.1997 по 04.05.2005 на посаді машиніста крану (кранівника) 4 розряду на гарячих ділянках робіт заливного відділення чавуну фасонно-ливарного цеху АТ «Єнакієвського металургійного заводу», з 05.05.2005 по 21.08.2006 на посаді машиніста крану на гарячих ділянках робіт дільниці формування та заливання виливниць та чавуну фасонно-ливарного цеху АТ «Єнакієвського металургійного заводу», з 22.08.2006 по 14.05.2010 на посаді машиніста крану на гарячих ділянках робіт дільниці формування та заливання виливниць та чавуну цеху ливарного виробництва та металоконструкцій АТ «Єнакієвського металургійного заводу», з 21.03.2011 по 20.08.2011 на посаді машиніста крану металургійного виробництва на гарячих ділянках робіт цеху виробництва прокату в металургійному виробництві ПАТ «Єнакієвського металургійного заводу».

Позовну заяву обґрунтовано тим, що позивач має більше 22 років страхового стажу, в тому числі на пільгових умовах за Списком №1 - 14 років 4 місяця 1 день.

09 квітня 2021 року позивач, досягнувши 45-річного віку, звернулась до Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області, правонаступником якого є відповідач, із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №1, надавши при цьому передбачений діючим законодавством України перелік документів, в тому числі й трудову книжку.

Рішенням від 16 квітня 2021 року відповідач відмовив у призначенні пенсії позивачу за віком на пільгових умовах згідно п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», посилаючись при цьому на відсутність необхідного пільгового стажу роботи, зазначивши, що позивач має загальний стаж роботи 22 роки 2 місяці 27 днів, на пільгових умовах за Списком №1 не зараховано періоди роботи: з 07.07.1994 по 12.07.1995 на посаді машиніста крану 5 розряду ливарного цеху Дебальцівського заводу металургійного машинобудування, з 23.06.1997 по 04.05.2005 на посаді машиніста крану (кранівника) 4 розряду на гарячих ділянках робіт заливного відділення чавуну фасонно-ливарного цеху АТ «Єнакієвського металургійного заводу», з 05.05.2005 по 21.08.2006 на посаді машиніста крану на гарячих ділянках робіт дільниці формування та заливання виливниць та чавуну фасонно-ливарного цеху АТ «Єнакієвського металургійного заводу», з 22.08.2006 по 14.05.2010 на посаді машиніста крану на гарячих ділянках робіт дільниці формування та заливання виливниць та чавуну цеху, ливарного виробництва та металоконструкцій АТ «Єнакієвського металургійного заводу», з 21.03.2011 по 20.08.2011 на посаді машиніста крану металургійного виробництва на гарячих ділянках робіт металургійного виробництва на гарячих ділянках робіт цеху виробництва прокату в металургійному виробництві ПАТ «Єнакієвського металургійного заводу», оскільки записи про ці періоди роботи в трудовій книжці потребують підтвердження довідками відповідно до вимог Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою КМУ від 12.08.1993 р. №637 (далі - Порядок №637). Також відповідач зазначив що позивач не досягла передбаченого чинним законодавством віку 50 років, а тому відсутні підстави для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Позивач не згодна із Рішенням від 16.04.2021 про відмову у призначенні їй пенсії, вважає таке рішення відповідача протиправним і таким, що має бути скасоване.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін (а.с. 20-21).

Ухвалою суду від 15.11.2021 зупинено провадження у справі до набрання законної сили рішенням Верховного Суду у зразковій справі № 360/3611/20 (№ Пз/9901/32/20) (а.с. 69-70).

Ухвалою суду від 28.01.2022 поновлено провадження у справі.

15.11.2021 від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с.29-36), відповідно до якого він просить відмовити у задоволенні позовних вимог з таких підстав.

Відповідач зазначив, що ОСОБА_2 звернулася із заявою про призначення пенсії 09.04.2021 у віці 45 років до управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області з заявою щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 на підставі вимог пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

На день звернення страховий стаж ОСОБА_1 склав 22 роки 02 місяці 27 днів (стаж зараховано по 31.12.2020), підтверджений відповідно до законодавства пільговий стаж роботи за Списком № 1 - відсутній.

Крім того, в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за періоди з 01.12.2005 по 28.02.2006, з 01.02.2009 по 30.06.2009 відсутній страховий стаж та нарахування заробітної плати по ВАТ «Єнакієвський металургійний завод».

Оскільки позивач на дату звернення з заявою щодо призначення пенсії не досягла віку, визначеного пунктом 1 частини другої статті 114 Закону №1058 - 50 років, та не мала 7 років 6 місяців необхідного пільгового стажу роботи за Списком №1, Управлінням прийнято рішення про відмову позивачу у призначені пенсії за віком на пільгових умовах.

Таким чином, відповідачем періоди роботи з 04.07.1994 по 12.07.1995 в Дебальцевському заводі металургійного машинобудування, з 23.06.1997 по 04.05.2005, з 05.05.2005 по 21.08.2006, з 22.08.2006 по 14.05.2010, з 21.03.2011 по 20.08.2011 в ПАТ «Єнакієвський металургійний завод» не зараховані до пільгового стажу за списком №1, оскільки записи в трудовій книжці позивача не містять повної інформації про роботу на пільгових умовах, а також відсутні відомості щодо проведення атестації робочих місць та відсутні довідки, уточнюючі пільговий характер роботи, а також на дату звернення з заявою про призначення пенсії позивач не досягла віку, визначеного пунктом 1 частини другої статті 114 Закону №1058 - 50 років.

Інформацію про проведення атестації робочих місць за умовами праці в трудовій книжці та в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування BAТ (ПАТ) «Єнакієвський металургійний завод» не зазначено. За періоди роботи з 01.12.2005 по 28.02.2006 та з 01.02.2009 по 30.06.2009 в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутній страховий стаж та нарахування заробітної плати по ВАТ «Єнакієвський металургійний завод».

На підставі вищенаведеного, відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-79 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд встановив такі обставини справи.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; фактичне місце реєстрації: АДРЕСА_2 (а.с.12-14).

09 квітня 2021 року позивач звернулась до Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області із заявою про призначення пенсії за віком (а.с. 37).

До заяви були надані: довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру від 12.11.2002, паспорт НОМЕР_2 , диплом про навчання НОМЕР_3 , довідка із СПОВ про заробітну плату від 09.04.2021, довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № , трудова книжка НОМЕР_4 та інші документи (а.с. 38).

Рішенням управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області від 16.04.2021 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно з п.1 ч.2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" через недосягнення пенсійного віку, а саме 50 років, та відсутність необхідного пільгового стажу роботи, а саме 7 років 6 місяців (а.с.10-11).

В рішенні зазначено, що періоди роботи позивача з 23.06.1997 по 14.05.2010, з 21.03.2011 по 20.08.2011 в ПАТ «Єнакієвський металургійний завод» не зараховані до пільгового стажу за списком №1 у зв`язку з відсутністю записів в трудовій книжці позивача про проведення атестації робочих місць та відсутністю довідок, уточнюючих пільговий характер роботи. Тому відмовлено їй в призначенні пенсії через відсутність необхідного пільгового стажу роботи за списком №1 та недосягнення пенсійного віку, а саме6 50 років, визначеного пунктом 1 частини другої статті 114 Закону №1058.

Сторонами у справі не заперечується той факт, що на день звернення з заявою про призначення пенсії вік позивача становив 45 років, зарахований пенсійним органом загальний страховий стаж роботи позивача складав - 22 роки 2 місяці 27 днів, про що відповідач прямо зазначив в оскарженому рішенні. При цьому, у відзиві Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області зазначено, що пільговий стаж роботи за Списком №1 відсутній.

До відзиву відповідачем надана копія рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про відмову у призначенні пенсії без дати та номера, відповідно до якого пільговий стаж ОСОБА_2 становить 2 роки 2 місяці 18 днів (а.с. 61-62).

Однак, в самому відзиві жодним чином не зазначено про наявність такого рішення, час, а також підстави його прийняття. Про наявність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про відмову у призначенні пенсії відповідач не повідомляв і позивача, доказів такого повідомлення суду не надав.

Тому таке рішення є неналежним доказом у справі відповідно до вимог ч. 1 ст.73 КАС України.

Відповідно до витягу з ІКІС ПФУ: Підсистема Призначення та Виплати Пенсії загальний стаж ОСОБА_2 складає 18 років 2 місяці 10 днів, з них страховий стаж 17 років 2 місяці 10 днів, стаж за списком №1 - 2 роки. До пільгового стажу за Списком №1 зараховані періоди з 01.01.1998 по 31.12.1998, з 26.07.2009 по 31.12.2009, з 01.01.2010 по 14.05.2010, з 23.03.2011 по 20.08.2011, при цьому період навчання з 01.09.1991 по 29.06.1994 зараховано до страхового стажу (арк. спр. 63).

Дипломом кваліфікованого робітника (дублікат) НК №43862233 від 01.08.2012 , а також копією свідоцтва про одруження від 15.01.1999 НОМЕР_5 підтверджено факт навчання позивач з 01.09.1991 по 29.06.1994 в професійно-технічному училищі №59 м. Єнакієво за професією машиніст крана (кранівник) (а.с.50-52).

Трудова книжка ОСОБА_2 НОМЕР_4 від 15.11.1994 (а.с. 15-17) містить такі записи щодо спірного періоду роботи:

Дебальцевський завод металургійного машинобудування:

запис №1 04.07.1994 прийнята машиністом крану №1 5 розряду ливарного цеху;

запис №2 12.07.1995 звільнена за згодою сторін;

запис №3 01.08.1995 прийнята машиністом крана 4 розряду в цех №1;

запис №4 11.06.1997 звільнена по ст. 38 КЗпП України за власним бажанням;

BAТ (ПАТ) «Єнакієвський металургійний завод»:

запис №5 23.06.1997 прийнята на фасонно-ливарний цех машиністом крана (кранівником) №1 на гарячих ділянках робіт 4 розряду дільниці обслуговування обладнання;

запис №7 05.05.2005 переведена машиністом крану (кранівником) №1 на гарячих дільницях роботи 4 розряду дільниці;

запис №8 22.08.2006 переведена в цех лиття та металоконструкцій машиністом крана (кранівником) №1 (на гарячих дільницях робіт) 4 розряду відділення;

запис №9 14.05.2010 звільнена у зв`язку з скороченням штату п.1 ст.40 КЗпП України;

запис №10 21.03.2011 прийнята в цех виробництва прокату машиністом крана металургійного виробництва на гарячих ділянках робіт;

запис №17 20.08.2011 звільнена за власним бажанням ст.38 КЗпП України.

Всі зазначені записи завірені печатками підприємства та підписами відповідальних осіб, містять всі необхідні реквізити наказів про прийняття та звільнення з посади позивача, а також про атестацію її робочого місця у спірний період.

Отже, спірними питаннями цієї справи є саме достатність пільгового стажу та віку для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №1 за заявою позивача від 09 квітня 2021 року.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд керується такими вимогами чинного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Загальні умови, порядок нарахування та розмір пенсій визначаються, зокрема, Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003№ 1058-IV.

Законом № 2148-VIII від 03.10.2017 Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" доповнено розділом XIV-І "Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян".

Відповідно до вимог частини 2 статті 114 Закону №1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

До цих змін порядок призначення пенсій на пільгових умовах визначався ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Так, пункт «а» статті 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом № 213-VІІІ, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Законом № 213-VІІІ, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом «а» статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 45 років до 49 років 6 місяців.

Відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII (пункт 1 рішення).

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Таким чином, Рішенням № 1-р/2020 КСУ визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно КСУ встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.

У зв`язку із цим на час виникнення спірних правовідносин Закон № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 45 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні КСУ).

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 45 років, тоді як другий - у 49 років 6 місяців.

Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, суд доходить висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України»).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.

Тобто, пенсійний вік для призначення пенсії за віком для жінок, а також кількість необхідного загального страхового стажу та стажу роботи з шкідливими умовами праці за списком №1, визначено саме пунктом «а» статті 13 Закону № 1788-ХІІ: 45 років - вік, 15 років - страховий стаж, 7 років 6 місяців пільговий спеціальний стаж за списком №1.

Отже, позивач станом на 09 квітня 2021 року дату звернення з заявою про призначення пенсії досягла пенсійного віку 45 років і мала необхідний страховий стаж понад 22 років за підрахунком відповідача.

Щодо наявності в неї пільгового стажу за списком №1 суд дійшов таких висновків.

Суд зазначає, що згідно із п. 4.2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

При цьому, положеннями п. 4.3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, визначено, що у разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць), до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

В той же час, як передбачено пунктом 4.5 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, якщо ж атестація з 21 серпня 1992 року не проводилася чи за результатами атестації вперше проведеної після 21 серпня 1997 року право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21 серпня 1992 року включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442 затверджено Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці, пунктом 2 якого визначено, що відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" пенсії за віком на пільгових умовах за Списками № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затверджуваними Кабінетом Міністрів України, а також пенсії, що можуть встановлюватися підприємствами й організаціями за рахунок власних коштів працівникам інших виробництв, професій та посад залежно від умов праці, призначаються за результатами атестації робочих місць.

Суд зазначає, що атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці та розробленими на його виконання Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 № 41.

З аналізу вище вказаних нормативних актів вбачається, що атестація робочих місць полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах. Порядок та умови проведення такої атестації набули чинності з 21.08.1992.

Відповідно до Роз`яснення про проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 21.08.2000 року №205 в окремих випадках за скрутного фінансово-економічного стану, що склався на підприємстві з незалежних від нього причин, для проведення атестації робочих місць, де не сталися докорінні зміни умов і характеру праці у зв`язку з впровадженням нових технологій, засобів виробництва, матеріалів, реконструкцією існуючих об`єктів, приміщень тощо, можливе використання результатів санітарно-гігієнічних досліджень факторів виробничого середовища і трудового процесу, отриманих під час попередньої атестації, за умови реалізації технічних і організаційних заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працівників за результатами попередньої атестації робочих місць і дотримання всіх інших вимог Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що атестація має проводитися у передбачені п. 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.92 №442 строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.

Зазначеної позиції дотримується й Верховний Суд в постанові від 23.10.2018 в справі №348/1079/17), постанові від 18 вересня 2018 року по справі №345/3301/17 та постанові від 01.11.2018 №455/1053/16-а, в яких Верховний Суд зокрема зазначив, що атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації. Разом з цим, якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.

Крім того, Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162 затверджено Список № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (діяли до 16.01.2003р.). У розділі III. «МЕТАЛУРГІЙНЕ ВИРОБНИЦТВО (чорні метали)», в підрозділі 1 «Доменне виробництво», пунктом а) робітники, передбачено професію (2040100а-13792) машиністи кранів металургійного виробництва, зайняті на гарячих ділянках робіт і на роботах з шкідливими умовами праці.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36 затверджений Список № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (діяли з 16.01.2003р. по 02.08.2016р.).

У розділі III. «МЕТАЛУРГІЙНЕ ВИРОБНИЦТВО (чорні метали)», в підрозділі 4 «Трубне виробництво: трубопрокатне, трубозварювальне, електротрубозварювальне, трубоволочильне, труболиварне, фітингове, балонне, термічне і оцинкувальне; підготовка та вирубування металу», пунктом а) робітники, передбачено професію (3.4а) машиністи кранів металургійного виробництва, зайняті на гарячих ділянках робіт і на роботах з шкідливими умовами праці.

Таким чином, посада машиніста крану металургійного виробництва, на якій працювала позивач, відноситься до Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що управлінням неправомірно не зараховано до пільгового стажу позивача періоди її роботи з 04.07.1994 по 12.07.1995, з 23.06.1997 по 04.05.2005, з 05.05.2005 по 21.08.2006, з 22.08.2006 по 14.05.2010, з 21.03.2011 по 20.08.2011 на АТ «Єнакієвському металургійному заводі» (12 років 2 дня).

Суд зазначає, що Закон № 1058 визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.

Статтею 8 Закону № 1058 передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 20 Закону № 1058 - страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі. Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5 - 7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Частиною 1 ст. 24 Закону № 1058 передбачено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 3 статті 20 Закону № 1058 визначено, що у разі ухилення страхувальника чи його посадових осіб від надання територіальному органу Пенсійного фонду звітності чи інших документів про сплату страхових внесків страхові внески обчислюються територіальним органом Пенсійного фонду в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, за непрямим методом виходячи з оцінки валового доходу та витрат страхувальника, кількості осіб, які перебувають з ним у трудових відносинах, обсягу виробленої (реалізованої) продукції (послуг), суми сплачених ним податків, інших обов`язкових платежів, передбачених законодавством.

Відповідно до ч.10 ст. 20 Закону № 1058 - якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Суд зазначає, що відсутність сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування відбулось не з вини позивача.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що несплата страхувальниками за позивача страхових внесків не може бути підставою для незарахування до страхового стажу періоду роботи, оскільки відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, в якому працює застрахована особа.

Сам факт ненадходження відрахувань до Пенсійного фонду України із зарплати позивача за відсутності його вини, не є підставою для відмови у зарахуванні позивачу стажу роботи за цей період.

Таким чином, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання страхувальником (роботодавцем) свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості зі сплати страхових внесків не може бути підставою для незарахування до страхового стажу для призначення пенсії позивачу вказаних періодів його роботи.

Внаслідок невиконання страхувальником обов`язку зі сплати внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за спірний період, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Верховного суду від 24.05.2018 по справі № 490/12392/16-а. Положеннями частини дванадцятої статті 20 Закону №1058-IV визначено, що страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Оскільки наведені вище висновки Верховного Суду стосуються застосування вищевикладених норм Закону №1058-IV, дані висновки враховуються судом у цій справі.

Несплата підприємством страхованих внесків до Пенсійного фонду України не має наслідком позбавлення позивача права на зарахування періоду її роботи з 01.12.2005 по 28.02.2006 та з 01.02.2009 по 30.06.2009 (7 місяців 26 дня) до страхового стажу для призначення пенсії за віком.

Крім того, суд зазначає, що відповідач не надав суду відомостей про застраховану особу відносно позивача форми ОК-5, отже не підтвердив обставини відсутності сплати страхових внесків та відсутності відомостей про атестацію робочого місця в реєстрі застрахованих осіб за певні періоди роботи позивача, про що зазначав в оскарженому рішенні.

Як наслідок, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно не враховано до страхового стажу позивача періоди її роботи з 01.12.2005 по 28.02.2006 та з 01.02.2009 по 30.06.2009, з 21.03.2011 по 20.08.2011 машиністом крану на металургійних роботах в ВАТ «Єнакієвський металургійний завод», не залежно від сплати страхових внесків та визначення ознаки пільгового стажу в реєстрі застрахованих осіб страхувальником.

Також, для підтвердження періоду навчання у професійно-технічному училищі № 59 м. Єнакієве позивачем надано дублікат диплома серії НОМЕР_3 , в якому зазначено, що ОСОБА_3 в 1994 році закінчила професійно-технічне училище № 59 м. Єнакієве і здобула професію машиніста крана (кранівника) (а.с. 52).

Згідно з дублікатом додатка до диплому НОМЕР_3 ОСОБА_3 навчалася з 01.09.1991 по 29.06.1994 в професійно-технічному училищі № 59 м. Єнакієве (а.с. 50).

При цьому, відповідно до свідоцтва про одруження серія НОМЕР_5 від 15.01.1999 змінено прізвище позивача з ОСОБА_3 на ОСОБА_2 (а.с. 53).

Суд зазначає, що абзацом 1 частини першої статті 38 Закону України від 10.02.1998 № 103/98-ВР «Про професійно-технічну освіту» передбачено, що час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Аналогічна, за змістом, вимога міститься і у абзаці 1 пункту 26 Положення про професійно-технічний навчальний заклад, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1998 № 1240, час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі до безперервного і до стажу роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за одержаною професією не перевищує трьох місяців.

Таким чином, зарахування періоду навчання до пільгового стажу у повній мірі залежить від того, чи була особа працевлаштована протягом трьох місяців після закінчення навчання на роботу за набутою професією, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників.

Судом встановлено, що в період з 01.09.1991 по 29.06.1994 позивач навчалася у професійно-технічному училищі № 59 м. Єнакієве, а 04.07.1994 була прийнята на роботу на Дебальцевський завод металургійного машинобудування на посаду машиніста крану 5 розряду ливарного цеху, отже за здобутою спеціальністю.

Отже, позивач працевлаштувалася протягом трьох місяців після закінчення навчання на роботу за набутою професією, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, тому позивач має право на зарахування періоду навчання в професійно-технічному училищі № 59 м. Єнакієве до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Тому відмова управління Пенсійного фонду України в призначенні позивачці (яка на час звернення із заявою про призначення пенсії досягла 45 років, мала страховий стаж роботи понад 20 років, у тому числі пільговий стаж за списком № 1 - понад 7,6 років) пенсії на пільгових умовах за списком №1 є протиправною.

Велика палата Верховного суду в межах зразкової справи № 360/3611/20 дійшла висновку про те, що в даному випадку підлягають застосуванню саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, положення яких є найбільш сприятливими для особи, а не Закону № 1058-ІV. При ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи (частина 3статті 291 Кодексу адміністративного судочинства України).

Зазначене вище свідчить про протиправність рішення управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області від 16.04.2021 про відмову позивачу у призначенні пенсії з підстав недосягнення нею 50 річного віку, визначеного пунктом 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-ІV, з огляду на що вимоги позивача щодо визнання протиправним та скасування вказаного рішення слід задовольнити.

Отже, позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 1 на підставі пункту "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" та зарахування спірних періодів роботи до пільгового стажу за списком №1 є обґрунтованими та мають бути задоволені судом.

За встановлених судом обставин належним способом захисту порушеного права є саме зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-ХП та Рішення Коснтитуційного Суду України № 1-р/2020 за заявою від 09.04.2021, зарахувавши до її пільгового стажу роботи за списком №1 періоди: навчання в професійно-технічному училищі №59 м. Єнакієво з 01.09.1991 по 29.06.1994 та роботи на АТ «Єнакієвському металургійному заводі» з 04.07.1994 по 12.07.1995, 23.06.1997 по 04.05.2005, з 05.05.2005 по 21.08.2006, з 22.08.2006 по 14.05.2010, з 21.03.2011 по 20.08.2011..

З метою повного захисту прав позивача суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог згідно з ч.2 ст.9 КАС України в частині зобов`язання відповідача зарахувати до пільгового стажу позивача і період її навчання з зазначених вище підстав.

Відповідно до частин першої, третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при поданні позову сплачено судовий збір в розмірі 908,00 грн, який підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, у зв`язку із задоволенням позовних вимог.

Керуючись статтями 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 291 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце реєстраціїя: АДРЕСА_1 ; фактичне місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (, місцезнаходження: 93404, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Шевченка, 9) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області від 16.04.2021 «Про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах за віком згідно з п.1 ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_2 ».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області призначити ОСОБА_2 пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 1 на підставі пункту а статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року №213-VІІІ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення, за заявою про призначення пенсії від 09.04.2021, зарахувавши до її пільгового стажу роботи за списком №1 періоди: навчання в професійно-технічному училищі №59 м. Єнакієво з 01.09.1991 по 29.06.1994 та роботи на АТ «Єнакієвському металургійному заводі» з 07.07.1994 по 12.07.1995, 23.06.1997 по 04.05.2005, з 05.05.2005 по 21.08.2006, з 22.08.2006 по 14.05.2010, з 21.03.2011 по 20.08.2011.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 908 грн (дев`ятсот вісім гривень).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено та підписано 02 лютого 2022 року.

Суддя В.С. Шембелян