Справа № 560/11061/21
Суддя: Козачок І.С.
Дата ухвалення: 2022-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
іменем України

20 січня 2022 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Козачок І.С. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Національної академії Державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Національної академії Державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького про визнання відмови протиправною та зобов`язання відповідача компенсувати суми податку на доходи фізичних осіб, який був утриманий під час виплати підйомної допомоги у грудні 2018 року. Позивач покликається на вимоги Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 № 44. На думку позивача, відповідачем протиправно не було компенсовано податок на доходи, який був утриманий з виплаченої йому підйомної допомоги.

Національною академією Державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького поданий відзив, у якому відповідач позов не визнає. Покликається на роз`яснення Державної фіскальної служби України від 19.06.2018 вих. № 10634/5/99-99-13-02-03-16, відповідно до якого ДФС України вважає виплату підйомної допомоги не пов`язаною з виконанням обов`язків військової служби, відтак на неї не поширюються положення п.168.5 ст.168 ПК України. Вважаючи, що відмова задоволити заяву позивача є обґрунтованою і правомірною, у позові просить відмовити.

Позивач подав відповідь на відзив, де не погодився з доводами відповідача.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 проходив службу на різних посадах у системі органів Державної прикордонної служби України та у 2017 році отримав статус учасника бойових дій.

З 13.01.2017 по 19.09.2018 позивач перебував на службі у штабі 23 загону морської охорони Східного регіонального управління ДПС України, з якого був переміщений до Національної академії Державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького, де проходив службу з 19.09.2018 по 27.09.2019.

Відповідно до наказу Голови ДПС України від 19.09.2019 позивача з 27.09.2019 переміщено у розпорядження начальника Регіонального управління морської охорони ДПС України, а з 31.10.2019 по 17.06.2021 він проходив службу у 23 загоні морської охорони Регіонального управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України.

Наказом начальника Регіонального управління морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України від 17 травня 2021 №93-ОС позивача було звільнено з військової служби за підпунктом а (у зв`язку із закінченням строку контракту) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу у запас Збройних Сил України. Наказом командира 23 загону Морської охорони Регіонального управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України від 17 червня 2021 №194-ОС позивача було виключено зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення.

Позивачу після звільнення стало відомо, що під час виплати підйомної допомоги Національною академією Державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького був утриманий податок на доходи фізичних осіб (далі ПДФО), який згодом не був компенсований.

Як видно з довідки № 155 від 24.06.2021, підйомна допомога нарахована в сумі 13418,40 грн. позивачу та у такому ж розмірі на членів сім`ї, з допомоги утриманий ПДФО в сумі 2415,31 грн. з позивача та 2415,31 грн. з виплати на членів сім`ї.

29 липня 2021 позивач звернувся до Національної академії зі скаргою, у якій просив компенсувати йому суми податку на доходи з фізичних осіб відповідно до Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 № 44), який був утриманий під час виплати позивачу та членам його сім`ї підйомної допомоги.

Повідомленням від 11 серпня 2021 за вих. № 11/С-149/4156 позивача інформовано про те, що відповідно до роз`яснень Державної фіскальної служби України від 19.06.2018 №10634/5/99-99-13-02-03-16 підйомна допомога, що виплачується військовослужбовцям, не пов`язана з виконанням обов`язків військової служби, а тому на таку виплату положення п. 168.5 ст.168 Податкового кодексу України щодо компенсації сум податку на доходи фізичних осіб не поширюються.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступним.

Спеціальним законом, який відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту є Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ (далі - Закон №2011-XII). У зв`язку з особливим характером військової служби військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 9-1 Закону №2011-XII при переїзді військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, а також тих, хто перебуває на кадровій військовій службі та військовій службі за призовом осіб офіцерського складу, на нове місце військової служби в інший населений пункт, у зв`язку з призначенням на військову посаду, зарахуванням до військового навчального закладу, термін навчання в якому становить не менше шести місяців, або у зв`язку з передислокацією військової частини їм виплачується підйомна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення на військовослужбовця і 50 відсотків місячного грошового забезпечення на кожного члена сім`ї військовослужбовця, який переїжджає з ним на нове місце військової служби.

Наказом Міністерства внутрішніх справ від 19 серпня 2016 №848 затверджено Інструкцію про умови та порядок виплати підйомної допомоги військовослужбовцям Державної прикордонної служби України (далі - Інструкція №848).

Пунктом 1 Інструкції №848 визначено, що військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі та військовій службі за призовом осіб офіцерського складу (далі - військовослужбовці), що переїхали на нове місце військової служби в інший населений пункт у зв`язку з призначенням на військову посаду, зарахуванням до військового навчального закладу, строк навчання в якому становить не менше шести місяців, або у зв`язку з передислокацією органу (підрозділу) Державної прикордонної служби України (далі - орган (підрозділ) Держприкордонслужби), виплачується підйомна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення.

Відповідно до пункту 2 Інструкції №848 залежно від посади, на яку призначено військовослужбовця або яку він займав до дня прибуття органу (підрозділу) Держприкордонслужби до нового пункту постійної дислокації, розмір підйомної допомоги визначається, виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія). До підйомної допомоги не включаються винагорода за бойове чергування, щомісячна додаткова грошова винагорода і морське грошове забезпечення.

Відповідно до п.168.5 ст.168 ПК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими, особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, у зв`язку з виконанням обов`язків несення служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.

Як вбачається з п.1 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 №44 (далі - Порядок №44), цей Порядок визначає умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ), співробітниками Служби судової охорони у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошова компенсація).

Пунктом 2 Порядку №44 встановлено, що грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.

Відповідно до п.3 Порядку №44 виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України "Про податок з доходів фізичних осіб".

Пунктом 4 Порядку №44 передбачено, що виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення. Відповідно до п.5 Порядку №44, грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Відповідачем не спростовується та не є спірним факт отримання позивачем підйомної допомоги у грудні 2018. Спірним питанням в межах справи є правомірність відмови відповідача провести компенсацію сум податку на доходи фізичних осіб, який був утриманий під час виплати позивачу підйомної допомоги.

Як встановлено судом вище, в обґрунтування такого рішення відповідач покликається на роз`яснення Державної фіскальної служби України від 19.06.2018 №10634/5/99-99-13-02-03-16 а також те, що підйомна допомога спрямовується на покриття витрат у зв`язку з переїздом до нового місця служби.

У той же час, покриття витрат у зв`язку з переїздом до нового місця служби здійснюється відповідно до Порядку відшкодування витрат, пов`язаних з перевезенням військовослужбовців та членів їх сімей, їх особистого майна залізничним, повітряним, водним і автомобільним (за винятком таксі) транспортом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 No 155.

Таким чином, виплата підйомної допомоги та покриття витрат у зв`язку з переїздом до нового місця служби не є ідентичними поняттями.

Також відповідач вважає, що виплата підйомної допомоги не пов`язана з виконанням обов`язків несення служби, відтак на неї не поширюються положення п. 168.5 ст. 168 Податкового кодексу України щодо компенсації сум податку на доходи фізичних осіб.

Разом з тим, оскільки переміщення військовослужбовців до нового місця служби здійснюється за наказом командира, це є виконанням обов`язку військової служби в частині виконання завдань за призначенням у іншому населеному пункті на іншій військовій посаді. Так початок і закінчення проходження військової служби та час та місце виконання обов`язків військової служби визначається статтею 24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу України», відповідно до якої початком проходження військової служби вважається день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо ) - для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом. Також військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, якщо їх було направлено за іншим місцем служби згідно з наказом відповідного військового командира (начальника)

Оскільки переїзд позивача та його сім`ї на нове місце військової служби в інший населений пункт був пов`язаний саме з виконанням обов`язків військової служби, та здійснювався за наказом відповідного командира (начальника) і відповідно до умов контракту, виплата підйомної допомоги у такому випадку прямо пов`язана з виконанням ним обов`язків військової служби.

Також суд враховує те, що роз`яснення Державної фіскальної служби України на звернення Адміністрації Державної прикордонної служби України саме по собі не є джерелом права, а тому не може застосовуватись як одна з основних підстав для відмови у виплаті.

З огляду на це, суд вважає, що відповідач, відмовляючи позивачу у компенсації сум податку на доходи фізичних осіб, зазначив підставу відмови, яка не передбачена вимогами чинного законодавства, відтак відмова не є правомірною. Натомість вимоги позивача суд вважає обґрунтованими і доведеними, тому позов необхідно задоволити.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

адміністративний позов - задоволити.

Визнати протиправною відмову Національної академії Державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького провести на користь ОСОБА_1 компенсацію сум податку на доходи фізичних осіб, який був утриманий під час нарахування та виплати підйомної допомоги у грудні 2018 року.

Зобов`язати Національну академію Державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького компенсувати ОСОБА_1 суми податку на доходи фізичних осіб відповідно до вимог Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу ( затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 № 44), який був утриманий під час нарахування та виплати підйомної допомоги ОСОБА_1 та членам його сім`ї у грудні 2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 20 січня 2022 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_1 )
Відповідач:Національна академія Державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького (вул. Шевченка, 46,Хмельницький,Хмельницька область,29000 14321481)

Головуючий суддя І.С. Козачок