Справа № 560/2210/19
Суддя: Божук Д.А.
Дата ухвалення: 2022-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/2210/19
УХВАЛА

іменем України

20 січня 2022 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Божук Д.А.

за участі:секретаря судового засідання Коваль Д.Л. представника позивача Шустера Я.В. представників відповідача Дмитрієвої А.Л., Сураєва О.О.
розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправними, скасування наказів та податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Хмельницькій області, в якому просив:

- визнати протиправними та скасувати накази ГУ ДФС у Хмельницькій області № 443 від 25.02.2019 року та № 583 від 12.03.2019 року;

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Хмельницькій області, а саме:

- № форми "Р", яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 787815,00 грн., в тому числі 630252,00 грн. за основним платежем та 157563,00 грн. за штрафними санкціями;

- № форми "Р", яким ОСОБА_1 було збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок з доходів фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 963282,11 грн., в тому числі 770625,69 грн. за основним платежем та 192656,42 грн. за штрафними санкціями;

- № форми "Р", яким ОСОБА_1 було збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору на суму 80290,90 грн., в тому числі 64232,72 грн. за основним платежем та 16058,18 грн. за штрафними санкціями;

- № форми "ПС", яким ОСОБА_1 застосовано штрафну санкцію з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 680.00 грн.;

- № форми "ПС", яким ОСОБА_1 застосовано адміністративний штраф на суму 510.00 грн.;

- вимоги про сплати боргу № Ф від 12.04.2019 року з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 251847,66 грн. та № Ф 18399-53 від 10.05.2019 року в сумі 292387,04 грн., в тому числі недоїмка 251847,66 грн. та штраф 40539,38 грн., рішення №, яким застосовано штрафні санкції за несплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на суму 40539,38 грн.

Ухвалою суду від 18.10.2021 прийнято до провадження адміністративну справу та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 09.12.2021 закрито підготовче провадження по справі.

Відповідач у відзиві на позовну заяву вказав на наявність підстав для закриття провадження у справі в частині визнання протиправними та скасування наказів, враховуючи практику Великої Палати Верховного Суду у постанові від 08 вересня 2021 року у справі №816/228/17.

Судом встановлено, що заступником начальника ГУ ДФС у Хмельницькій області 25.02.2019 року видано наказ №443 "Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки", яким головного державного ревізора-інспектора зобов`язано провести з 11.03.2019 року перевірку фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи, правильності нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 року по 31.10.2018 року. Тривалість перевірки 10 робочих днів.

Наказом ГУ ДФС у Хмельницькій області від 12 березня 2019 року №583 "Про внесення змін до наказу ГУ ДФС у Хмельницькій області від 25 лютого 2019 року №443" тривалість перевірки визначено у 5 робочих днів.

Згідно розписки №78 від 06.03.2019 позивач отримав повідомлення та копію наказу про проведення перевірки.

ГУ ДФС у Хмельницькій області провело документальну позапланову перевірку із складанням відповідно до положень статті 86 ПК України акта перевірки.

Позивач, звертаючись із цим позовом, просить визнати протиправними та скасувати накази про призначення документальної позапланової невиїзної перевірки та про продовження терміну її проведення, а також визнати протиправними рішення, прийняті на підставі акту перевірки.

Суд враховує, що стаття 55 Конституції України гарантує кожному право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Право на судовий захист відображене і в частині першій статті 5 КАС, відповідно до якої кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Завданням адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно, у випадку звернення зацікавленої особи з позовом до суду адміністративний суд повинен надати правову оцінку діям суб`єкта владних повноважень при прийнятті того чи іншого рішення та перевірити його відповідність критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та які закріплені у статті 2 КАС України.

Пунктом 19 частини першої статті 4 КАС України визначено, що індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

В абзаці четвертому пункту 1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 23 червня 1997 року №2-зп у справі №3/35-313 вказано, що «…за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію».

У пункті 5 Рішення Конституційного Суду України від 22 квітня 2008 року №9-рп/2008 у справі №1-10/2008 вказано, що при визначенні природи «правового акта індивідуальної дії» правова позиція Конституційного Суду України ґрунтується на тому, що «правові акти ненормативного характеру (індивідуальної дії)» стосуються окремих осіб, «розраховані на персональне (індивідуальне) застосування» і після реалізації вичерпують свою дію.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 вересня 2021 року у справі №816/228/17 (предметом розгляду у цій справі також було питання правомірності наказу про проведення позапланової невиїзної документальної перевірки) виклала правовий висновок, за змістом якого право платника оскаржувати рішення контролюючого органу про проведення перевірки стосовно нього не залежить від виду перевірки. Реалізація такого права за відсутності обов`язку в контролюючого органу повідомляти про перевірку до її проведення була б неможливою.

Якщо контролюючий орган був допущений до проведення перевірки на підставі наказу про її проведення, то цей наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому його оскарження не є належним та ефективним способом захисту права платника податків, оскільки скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права.

Неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки. При цьому підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.

Таким чином, оспорювати правомірність наказу про проведення перевірки особа, якої він стосується, вправі, якщо перевірка не проведена. До цього моменту можливим способом, у який особа, щодо якої призначена перевірка, може реалізувати право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе і шляхом недопуску посадових осіб до перевірки.

На момент звернення позивача з цим позовом оскаржувані накази вже було реалізовано шляхом проведення перевірки та оформлення акта перевірки, а також прийняттям податкових повідомлень-рішень, вимог про сплату боргу (недоїмки) та рішення, яким застосовано штрафні санкції..

Суд зазначає, що звернення до суду з позовом не повинно мати на меті відновлення правопорядку, як-от констатація допущення суб`єктом владних повноважень певного правопорушення. Обов`язковою ознакою дій суб`єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб`єктів відповідних правовідносин і мають обов`язковий характер. Дії по проведенню перевірки, висновки, викладені в акті, не породжують обов`язкових юридичних наслідків. Порушення, допущені суб`єктом владних повноважень при призначенні та/або проведенні перевірки, а так само висновки акта, можуть бути підтверджені або спростовані судом у разі спору про законність рішень, дій, в основу яких покладені згадувані висновки акта, дії.

Велика Палата Верховного Суду у зазначеній вище постанові від 08 вересня 2021 року у справі №816/228/17 зазначила, що такий спір не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства. При цьому звернуто увагу, що поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» слід тлумачити в більш ширшому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду. Відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду з даними позовними вимогами, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

У справі №816/228/17 Велика Палата Верховного Суду закрила провадження у справі відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 КАС України з тих підстав, що спір про оскарження наказу на проведення перевірки (після проведення перевірки, складення акта перевірки та прийняття податкових повідомлень-рішень) не підлягає розгляду в порядку жодного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Отже, у розглядуваній справі за аналогічних підстав (документальна позапланова перевірка завершена зі складанням акта перевірки та прийняттям на його підставі податкових повідомлень-рішень, вимоги), то провадження у справі у цій частині належить закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 238 КАС України.

Згідно з частиною другою статті 238 КАС України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Як передбачено частинами першою, другою статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

За приписами пункту 5 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 11141,80 грн. (згідно квитанції №13D2952428 від 11.07.2019) за подання позовної заяви, 16712,71 (згідно квитанції №1833-5442-0213-8260 від08.01.2020) - за подання апеляційної скарги і 22283,60 грн. (згідно платіжного доручення № від 08.09.2020) - за подання касаційної скарги.

Отже, судовий збір у розмірі 1536,80 грн. при поданні позовної заяви (за оскарження двох наказів - двох вимог немайнового характеру), та збільшений у 1,5 рази (2305,20) та 2 рази (3073,60 грн.) за подання апеляційної та касаційної скарг (на загальну суму 6915 грн. 60 коп.) є надміру сплаченим згідно таких квитанцій.

Таким чином, позивачу необхідно повернути судовий збір у сумі 6915 (шість тисяч дев`ятсот п`ятнадцять) грн. 60 коп.

Керуючись статтями 238, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

провадження у справі закрити в частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування наказів ГУ ДФС у Хмельницькій області №443 від 25 лютого 2019 року та №583 від 12 березня 2019 року.

Повернути ОСОБА_1 надміру сплачений судовий збір у сумі 6915 (шість тисяч дев`ятсот п`ятнадцять) грн. 60 коп.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 28 січня 2022 року

Головуючий суддя Д.А. Божук