Справа № 320/1300/19
Суддя: Колеснікова І.С.
Дата ухвалення: 2021-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2021 року м. Київ № 320/1300/19

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Колеснікової І.С., секретаря судового засідання Муліки А.Є., за участю представників сторін:

від позивача Андрієнко С.В.;

від відповідача Вишневський Б.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Техпромсервіс ЛТД»

до Головного управління ДПС у Київській області як відокремленого підрозділу

Державної податкової служби

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «Техпромсервіс ЛТД» із позовом до Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення форми «Р» № від 25.02.2019, яким позивачу визначено податкові зобов`язання в розмірі 1592913,00 грн.

Позов мотивовано відсутністю в діях позивача порушень вимог податкового законодавства, оскільки договірні відносини щодо поставки товару між ТОВ «Техпромсервіс ЛТД» та його контрагентами ТОВ «Саф-Альянсь» та ТОВ «Шефілтон-ЛТД» мали реальний характер, що підтверджено відповідними документальними доказами та належним чином відображено у бухгалтерському обліку та податковій звітності підприємства. Позивачем наголошено на непідтвердженні належними доказами висновків контролюючого органу про фіктивність (безтоварність) договорів, укладених між позивачем та контрагентами ТОВ «Саф-Альянсь», ТОВ «Шефілтон-ЛТД» у періоді, що перевірявся, та зазначено про необґрунтованість тверджень відповідача про безпідставне завищення ТОВ «Техпромсервіс ЛТД» суми податкового кредиту та, як наслідок, заниження зобов`язань зі сплати податку на додану вартість.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 08.05.2020 в адміністративній справі №320/1300/19, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.08.2020, відмовлено у задоволені адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю «Техпромсервіс ЛТД» до Головного управління ДПС у Київській області як відокремленого підрозділу Державної податкової служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 25.02.2019 №, яким визначено податкові зобов`язання на загальну суму 1592913,00 грн., у тому числі основний платіж 1061942,00 грн., штрафні (фінансові) санкції 530971,00 грн.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 04.08.2021 рішення Київського окружного адміністративного суду від 08.05.2020 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.08.2020 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Скасовуючи рішення судів першої та апеляційної інстанції та направляючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції, Верховним Судом у своїй постанові зазначено про неврахування судами першої та апеляційної інстанцій висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 16.04.2019 у справі №804/6909/17, та про ненадання судами під час розгляду справи оцінки наявним у матеріалах справи доказам, що призвело до невстановлення всіх важливих обставин, які мають значення для висновку щодо відповідності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення вимогам частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 06.09.2021 адміністративну справу №320/1300/19 прийнято до провадження, призначено до розгляду у підготовчому провадженні, зобов`язано позивача подати письмові пояснення та додаткові докази на їх підтвердження щодо предмету спору, враховуючи зауваження, викладені в постанові Верховного Суду від 04.08.2021, а саме щодо підтвердження господарських операцій між позивачем та його контрагентами ТОВ «Саф-Альянс» та ТОВ «Шефілтон-ЛТД».

Позивачем подано письмові пояснення, у яких зазначено про використання позивачем придбаних у ТОВ «Саф-Альянс» та ТОВ «Шефілтон-ЛТД» товарно-матеріальних цінностей для виготовлення власної продукції та виконання підрядних робіт позивачем на замовлення ПАТ «УКРГАЗВИДОБУВАННЯ», що підтверджується наявними у матеріалах справи первинними документами. Також, згідно пояснень, для виготовлення обладнання на замовлення АТ «УКРГАЗВИДОБУВАННЯ» за укладеними підрядними договорами позивачем здійснювалась закупівля матеріалів, комплектуючих деталей, приладів вимірювальної техніки готового обладнання, передбаченого конструкцією установок осушки та фільтрації газу. Пошук постачальників таких матеріалів та комплектуючих здійснювався за пропозиціями, розміщеними у мережі Інтернет. Перевага у виборі постачальника надавалась тому, хто надавав кращі умови для закупівлі нижча ціна, більша відстрочка у платежах. З метою фактичного отримання товарно-матеріальних цінностей працівниками ТОВ «Техпромсервіс ЛТД», відповідальними за постачання, виходячи з проектної документції та зазначеної у ній специфікації матеріалів та комплектуючих, попередньо телефоном з постачальником узгоджуються обсяги поставки, дата поставки та її умови, адреса отримання товару. Після узгодження умов поставки ТОВ «Техпромсервіс ЛТД» направляє власний транспорт для отримання товару за вказаною постачальником адресою. У випадку закупівлі товарно-матеріальних цінностей у ТОВ «Саф-Альянс» та ТОВ «Шефілтон-ЛТД» місцем видачі предметів поставки була визначена металобаза ПрАТ «КИЇВУНІВЕРСАЛ», що розташована по вул. Київська, 21 у м. Вишневе Київської області. Отримані представником позивача Мосійчуком В.Я., якого було також допитано судом в якості свідка під час судового розгляду справи, на металобазі товарно-матеріальні цінності доставлялись ним на виробничу базу ТОВ «Техпромсервіс ЛТД» в м. Буча по вул. Києво-Мироцька, 170-В, а другі екземпляри документів після підписання зі сторони ТОВ «Техпромсервіс ЛТД» поштою надсилались на адресу постачальника, вказану у договорі. При цьому жодних зустрічей з керівниками ТОВ «Саф-Альянс» та ТОВ «Шефілтон-ЛТД» посадовими особами позивача не здійснювалось. Про взаємовідносини ПрАТ «КИЇВУНІВЕРСАЛ» з ТОВ «Саф-Альянс» та ТОВ «Шефілтон-ЛТД» та чим пояснюється відвантаження товарно-матеріальних цінностей саме на цій металобазі представникам позивача нічого не відомо. Після отримання товарно-матеріальних цінностей вони використовувались ТОВ «Техпромсервіс ЛТД» під час виготовлення власної продукції установок по фільтрації та осушці газу. Позивачем наголошено на наданні контролюючому органу під час здійснення перевірки, за наслідками якої винесено спірне податкове повідомлення-рішення, всіх наявних у позивача первинних документів бухгалтерського обліку, в яких відображено факти поставки ТОВ «Саф-Альянс» та ТОВ «Шефілтон-ЛТД» на користь ТОВ «Техпромсервіс ЛТД» товарно-матеріальних цінностей та їх доставки власним транспортом позивача до місця розташування підприємства. Відтак, за твердженнями позивача, висновок контролюючого органу про нереальність здійснення господарських операцій не може ґрунтуватись на фактах відсутності у ТОВ «Техпромсервіс ЛТД» документів про джерела придбання товарно-матеріальних цінностей його постачальниками ТОВ «Саф-Альянс» та ТОВ «Шефілтон-ЛТД», тому такий висновок є упередженим, суб`єктивним та не може бути покладеним в обґрунтування висновку про наявність порушень податкового законодавства в діях ТОВ «Техпромсервіс ЛТД».

Відповідачем подано додаткові пояснення, у яких наголошено на недоведенні позивачем належним чином власної позиції та на неспростуванні позиції контролюючого органу. Також, у додаткових поясненнях зазначено про непідтвердження наданими позивачем документами дійсності та реальності господарських операцій між ТОВ «Техпромсервіс ЛТД» та ТОВ «Саф-Альянс», ТОВ «Шефілтон-ЛТД».

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 15.12.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представником позивача під час судового розгляду позов підтримано, наголошено на необґрунтованості висновків перевірки, за наслідками якої прийнято спірні податкові повідомлення-рішення, про відсутність документального підтвердження господарських операцій позивача з контрагентами ТОВ «Саф-Альянс», ТОВ «Шефілтон-ЛТД» та наголошено на реальності зазначених господарських операцій, а також на підтвердженні їх реального характеру первинними документами.

Представником відповідача під час судового розгляду проти позову заперечено, наголошено на правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення з огляду на встановлені під час проведення передвіки порушення позивачем вимог податкового законодавства, а також непідтвердження наданими позивачем документами дійсності й реальності господарських операцій між позивачем та ТОВ «Саф-Альянс», ТОВ «Шефілтон-ЛТД».

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази та з`ясувавши обставини справи, судом встановлено таке.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Техпромсервіс ЛТД», ідентифікаційний код 30531000, місцезнаходження: 08292, Київська область, м. Буча, вул. Києво-Мироцька, 170-В, зареєстровано як юридична особа 13.09.1999, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено 28.02.2006 запис №0006766. Основним видом економічної діяльності товариства є 28.29 Виробництво інших машин і устатковання загального призначення, н.в.і.у.

Головним управлінням ДФС у Київській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю «Техпромсервіс ЛТД» () з питань дотримання вимог податкового законодавства, своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податку на додану вартість в частині здійснення господарських взаємовідносин з ТОВ «Саф-Альянс» (код за ) та ТОВ «Шефілтон-ЛТД» (код за ) за січень 2017 року, за результатами якої складено акт від 28.01.2019 №61/10-36-14-13/30531000.

На підставі зазначеного акта перевірки Головним управлінням ДФС у Київській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 25.02.2019 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в розмірі 1592913,00 грн., в тому числі 1061942,00 грн., за основним платежем та 530971,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Вважаючи протиправним вказане податкове повідомлення-рішення, позивач звернувся до суду з позовом про його скасування.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права, обов`язки платників податків та зборів, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 №2755-VI (в редакції, чинній на час виникнення між сторонами спірних відносин, далі по тексту Податковий кодекс).

Відповідно до статті 75 Податкового кодексу, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи (пункт 75.1).

Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок (абзаци перший, другий підпункт 75.1.2 пункту 75.1).

Порядок проведення документальних позапланових перевірок встановлено статтею 78 Податкового кодексу.

Так, вказаною нормою визначено, зокрема, що про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків (крім перевірок, передбачених підпунктом 78.1.22 пункту 78.1 цієї статті) надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки (пункт 78.4).

Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна позапланова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу (пункт 78.5).

Порядок оформлення результатів документальної позапланової перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу (пункт 78.8).

Як встановлено судом, Головним управлінням ДФС у Київській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю «Техпромсервіс ЛТД» () з питань дотримання вимог податкового законодавства, своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податку на додану вартість в частині здійснення господарських взаємовідносин з ТОВ «Саф-Альянс» (код за ) та ТОВ «Шефілтон-ЛТД» (код за ) за січень 2017 року, за результатами якої складено акт від 28.01.2019 №61/10-36-14-13/30531000.

Зі змісту зазначеного акта перевірки, на підставі якого контролюючим органом винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення, убачається, що перевіркою встановлено порушення позивачем вимог пунктів 44.1 статті 44, 198.1, 198.2, 198.3, підпункту «г» пункту 198.5, пункту 198.6 статті 198, пункту 201.1, пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 1061942,00 грн., в тому числі по періодам: січень 2017 року 679991,00 грн.; лютий 2017 року 381951,00 грн.

Згідно пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

За приписами частини другої статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV, бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Згідно статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкуванням оброблених даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Тобто, для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Водночас, суд зазначає, що договір не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку. Відповідно до частини першої статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Отже, договір свідчить лише про намір виконати дії (операції) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання. Згідно наведеного визначення, господарська операція пов`язана не з фактом підписання договору, а з фактом руху активів платника податків та руху його капіталу.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

За умови реального здійснення господарської операції, яка призвела до фактичного руху активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків, придбання товарів та послуг з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, правильності обчислення податкового кредиту, наявності первинних документів, в тому числі податкових накладних, виданих особою, зареєстрованою платником податку на додану вартість, платник податку на додану вартість має право на податковий кредит.

Згідно підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий кредит це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті; ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України, датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін. У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу); д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України встановлено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

З аналізу наведених норм податкового законодавства убачається, що датою виникнення у платника податку права на формування податкового кредиту з податку на додану вартість є, зокрема, дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Водночас, право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Крім того, за вказаними нормами Податкового кодексу та Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставами для формування податкового кредиту та податкових зобов`язань, витрат і доходів є наявність у платника податків належним чином оформлених первинних бухгалтерських документів, що підтверджують реальність здійснення господарський операцій, в тому числі і зареєстрованих у Єдиному реєстрі податкових накладних продавцем товарів та послуг податкових накладних, що дає право покупцю на віднесення вказаних сум до податкового кредиту.

Втім, під час перевірки контролюючим органом не встановлено, а також не надано суду під час судового розгляду справи будь-яких доказів на підтвердження факту відсутності у позивача зареєстрованих у встановленому законодавством порядку податкових накладних по взаємовідносинах з ТОВ «Саф-Альянс» та ТОВ «Шефілтон-ЛТД» у спірний період за відображеними у акті перевірки господарськими операціями.

Натомість, факти складання податкових накладних та їх реєстрація у Єдиному реєстрі податкових накладних контрагентами позивача ТОВ «Саф-Альянс», ТОВ «Шефілтон-ЛТД», а також надання зареєстрованих податкових накладних позивачу як покупцю таких товарів підтверджується змістом акту перевірки, у якому зазначено про складання вказаними контрагентами на користь позивача податкових накладних, зареєстрованих у Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відтак, отримання позивачем від ТОВ «Саф-Альянс» та ТОВ «Шефілтон-ЛТД» податкових накладних, зареєстрованих у Єдиному реєстрі податкових накладних, є обов`язковими підставами для включення позивачем сум податку на додану вартість, зазначених у цих податкових накладних, до податкового кредиту протягом звітного періоду.

Втім, як убачається зі змісту акта перевірки від 28.01.2019 №61/10-36-14-13/30531000, на підставі якого контролюючим органом винесено спірне податкове повідомлення-рішення, незважаючи на наявність у позивача зареєстрованих у ЄРПН податкових накладних, виписаних постачальниками товарів ТОВ «Саф-Альянс» та ТОВ «Шефілтон-ЛТД», контролюючий орган дійшов висновку про порушення позивачем вимог пунктів 198.1, 198.2, 198.3, абзацу «г» пункту 198.5, 198.6 статті 198 та пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, яке полягало у завищенні показників, задекларованих в рядку 10.1 Декларації «Придбання (виготовлення, будівництво, спорудження, створення) товарів/послуг та необоротних активів на митній території України з основною ставкою» на загальну суму 1061942,00 грн., в тому числі по періодам: січень 2017 року 679991,00 грн.; лютий 2017 року 381951,00 грн.

При цьому підставою для такого висновку слугувала зібрана контролюючим органом податкова інформація, зокрема, висновки судово-економічної експертизи, згідно яких експертом документально не підтверджується здійснення фінансово-господарських взаємовідносин ТОВ «Техпромсервіс ЛТД» з ТОВ «Саф-Альянс» та ТОВ «Шефілтон-ЛТД», а також висновки контролюючого органу про порушення ТОВ «Техпромсервіс ЛТД» при веденні бухгалтерського обліку статті 2, пункту 2 статті 3, статті 9 Закону України від 16.07.1999 №996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (із змінами та доповненнями) та пунктів 1.2 статті 1, пунктів 2.1, 2.4, 2.15, 2.16 статті 2, статті 3 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 за №168/704, а саме прийняття до виконання первинних документів на операції по розрахунках з ТОВ «Саф-Альянс» та ТОВ «Шефілтон-ЛТД».

Втім, враховуючи наявні у матеріалах справи докази щодо господарських операцій між ТОВ «Техпромсервіс ЛТД» та його контрагентами ТОВ «Саф-Альянс», ТОВ «Шефілтон-ЛТД» у спірний період, фактичні обставини справи у сукупності із нормами податкового законодавства, суд констатує необґрунтованість наведених вище висновків контролюючого органу та їх спростування наданими позивачем копіями первинних бухгалтерських документів, які оформлено у відповідності до вимог статей 1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та є такими, що підтверджують зміни у власному капіталі, рух активів позивача по сплаті за придбаний товар від своїх контрагентів, використання придбаного товару під час здійснення господарської діяльності та з метою отримання прибутку від такої господарської діяльності.

Так, із наявних у матеріалах справи доказів убачається, що між ТОВ «Саф-Альянс» (постачальник) та ТОВ «Техпромсервіс ЛТД» (покупець) укладено договір поставки №2 від 28.12.2016, згідно якого постачальник зобов`язується поставити, а покупець прийняти та оплатити на умовах, викладених в договорі, металопродукцію, сортамент, кількість, якість та ціна якої вказані у рахунку-фактурі, що надається постачальником покупцю відповідно до умов цього договору та є його невід`ємною частиною, або у специфікаціях, які є додатками до цього договору і його невід`ємними частинами.

ТОВ «Саф-Альянс» складено на користь ТОВ «Техпромсервіс ЛТД» видаткові накладні: №27 від 16.01.2017 на суму 340859,21 грн. в т.ч. ПДВ 56809,87 грн., №28 від 16.01.2017 на суму 334524,80 грн. в т.ч. ПДВ 55754,13 грн., №30 від 16.01.2017 на суму 341544,01 грн. в т.ч. ПДВ 56924,00 грн., №31 від 17.01.2017 на суму 270986,00 грн. в т.ч. ПДВ 45164,33 грн., №34 від 17.01.2017 на суму 258930,01 грн. в т.ч. ПДВ 43155,00 грн., №35 від 17.01.2017 на суму 272493,01 грн. в т.ч. ПДВ 45415,50 грн., №37 від 17.01.2017 на суму 262355,00 грн. в т.ч. ПДВ 43725,83 грн., №43 від 23.01.2017 на суму 265095,01 грн. в т.ч. ПДВ 44182,50 грн., №46 від 26.01.2017 на суму 283590,01 грн. в т.ч. ПДВ 47265,00 грн., №47 від 26.01.2017 на суму 269890,01 грн. в т.ч. ПДВ 44981,67 грн., №48 від 26.01.2017 на суму 275370,01 грн. в т.ч. ПДВ 45895,00 грн., №49 від 26.01.2017 на суму 265780,01 грн. в т.ч. ПДВ 44296,67 грн., №51 від 27.01.2017 на суму 288111,01 грн. в т.ч. ПДВ 48018,50 грн., №53 від 27.01.2017 на суму 399779,00 грн. в т.ч. ПДВ 66629,83 грн., №54 від 27.01.2017 на суму 412086,01 грн. в т.ч. ПДВ 68681,00 грн., №56 від 27.01.2017 на суму 412086,01 грн. в т.ч. ПДВ 68681,00 грн., №57 від 30.01.2017 на суму 347536,01 грн. в т.ч. ПДВ 57922,67 грн., №58 від 30.01.2017 на суму 380545,00 грн. в т.ч. ПДВ 63424,17 грн., №59 від 30.01.2017 на суму 344625,61 грн. в т.ч. ПДВ 57437,60 грн., №61 від 30.01.2017 на суму 337264,01 грн. в т.ч. ПДВ 56210,67 грн.

Оплата позивачем придбаного на підставі зазначених видаткових накладних товару підтверджується платіжним дорученням №10 від 11.01.2017, згідно якого ТОВ «Техпромсервіс ЛТД» здійснено оплату на користь ТОВ «Саф-Альянс» в сумі 5000720, 09 грн. згідно рахунку №12 від 29.12.2016.

За фактом поставки товарів ТОВ «Саф-Альянс» складено на користь ТОВ «Техпромсервіс ЛТД» податкові накладні: №6 від 16.01.2017 на суму 340859,21 грн. в т.ч. ПДВ 56809,87 грн., №7 від 16.01.2017 на суму 334524,80 грн. в т.ч. ПДВ 55754,13 грн., №8 від 16.01.2017 на суму 341544,01 грн. в т.ч. ПДВ 56924,00 грн., №9 від 17.01.2017 на суму 270986,00 грн. в т.ч. ПДВ 45164,33 грн., №10 від 17.01.2017 на суму 258930,01 грн. в т.ч. ПДВ 43155,00 грн., №11 від 17.01.2017 на суму 272493,01 грн. в т.ч. ПДВ 45415,50 грн., №12 від 17.01.2017 на суму 262355,00 грн. в т.ч. ПДВ 43725,83 грн., №13 від 23.01.2017 на суму 265095,01 грн. в т.ч. ПДВ 44182,50 грн., №16 від 26.01.2017 на суму 283590,01 грн. в т.ч. ПДВ 47265,00 грн., №14 від 26.01.2017 на суму 269890,01 грн. в т.ч. ПДВ 44981,67 грн., №15 від 26.01.2017 на суму 275370,01 грн. в т.ч. ПДВ 45895,00 грн., №24 від 26.01.2017 на суму 265780,01 грн. в т.ч. ПДВ 44296,67 грн., №17 від 27.01.2017 на суму 288111,01 грн. в т.ч. ПДВ 48018,50 грн., №18 від 27.01.2017 на суму 399779, 00 грн. в т.ч. ПДВ 66629,83 грн., №19 від 27.01.2017 на суму 412086,01 грн. в т.ч. ПДВ 68681,00 грн., №5 від 27.01.2017 на суму 412086,01 грн. в т.ч. ПДВ 68681,00 грн., №20 від 30.01.2017 на суму 347536,01 грн. в т.ч. ПДВ 57922,67 грн., №22 від 30.01.2017 на суму 380545,00 грн. в т.ч. ПДВ 63424,17 грн., №21 від 30.01.2017 на суму 344625,61 грн. в т.ч. ПДВ 57437,60 грн., №23 від 30.01.2017 на суму 337264,01 грн. в т.ч. ПДВ 56210,67 грн., на загальну суму 6363449,75 грн., у тому числі ПДВ 1060574,94 грн., які зареєстровано у Єдиному реєстрі податкових накладних.

Також, між ТОВ «Техпромсервіс ЛТД» (покупець) та ТОВ «Шефілтон-ЛТД» (постачальник) укладено 11.01.2017 договір поставки №111-М, згідно якого постачальник зобов`язується поставити і передати у власність покупця товар, а покупець зобов`язується прийняти товар та здійснити його оплату.

ТОВ «Шефілтон-ЛТД» складено на користь ТОВ «Техпромсервіс ЛТД» видаткові накладні: №100023 від 11.01.2017 на суму 41172,31 грн. в т.ч. ПДВ 6862,05 грн., №100024 від 11.01.2017 на суму 1862040,23 грн. в т.ч. ПДВ 310340,04 грн., №100045 від 18.01.2017 на суму 259889,00 грн. в т.ч. ПДВ 43314,83 грн., №100047 від 18.01.2017 на суму 315252,00 грн. в т.ч. ПДВ 52542,00 грн., №100048 від 18.01.2017 на суму 329887,00 грн. в т.ч. ПДВ 54981,33 грн., №100050 від 19.01.2017 на суму 336408,01 грн. в т.ч. ПДВ 56068,00 грн., №100055 від 19.01.2017 на суму 338403,20 грн. в т.ч. ПДВ 56400,53 грн., №100057 від 19.01.2017 на суму 275285,00 грн. в т.ч. ПДВ 45880,83 грн., №100058 від 20.01.2017 на суму 263588,00 грн. в т.ч. ПДВ 43931,33 грн., №100060 від 20.01.2017 на суму 336478,97 грн. в т.ч. ПДВ 56079,83 грн., №100063 від 20.01.2017 на суму 255468,00 грн. в т.ч. ПДВ 42578,00 грн., №100042 від 18.01.2017 на суму 332422,99 грн. в т.ч. ПДВ 55403,83 грн., №100065 від 20.01.2017 на суму 306730,99 грн. в т.ч. ПДВ 51121,83 грн., №100067 від 23.01.2017 на суму 271945,01 грн. в т.ч. ПДВ 45324,17 грн., №200022 від 16.02.2017 на суму 269460,00 грн. в т.ч. ПДВ 44910,00 грн., №200023 від 16.02.2017 на суму 267840,00 грн. в т.ч. ПДВ 44640,00 грн., №200024 від 16.02.2017 на суму 270675,00 грн. в т.ч. ПДВ 45112,50 грн., №200026 від 16.02.2017 на суму 269730,00 грн. в т.ч. ПДВ 44955,00 грн., №200028 від 17.02.2017 на суму 268650,00 грн. в т.ч. ПДВ 44775,00 грн., №200029 від 17.02.2017 на суму 268920,00 грн. в т.ч. ПДВ 44820,00 грн., №200030 від 17.02.2017 на суму 275644,01 грн. в т.ч. ПДВ 45940,67 грн., №200032 від 20.02.2017 на суму 276329,00 грн. в т.ч. ПДВ 46054,83 грн., №200034 від 20.02.2017 на суму 273863,00 грн. в т.ч. ПДВ 45643,83 грн., №200035 від 20.02.2017 на суму 267835,01 грн. в т.ч. ПДВ 44639,17 грн., №200036 від 21.02.2017 на суму 272219,00 грн. в т.ч. ПДВ 45369,83 грн., №200037 від 21.02.2017 на суму 269616,01 грн. в т.ч. ПДВ 44936,00 грн., №200040 від 21.02.2017 на суму 276877,01 грн. в т.ч. ПДВ 46146,17 грн.

Згідно платіжного доручення №2157 від 28.02.2017, позивачем здійснено оплату на користь ТОВ «Шефілтон-ЛТД» на підставі договору №111-М від 11.01.2017 на загальну суму 229072,95 грн. у т.ч. ПДВ 38178,83 грн.

За фактом поставки товарів ТОВ «Шефілтон-ЛТД» складено на користь ТОВ «Техпромсервіс ЛТД» податкові накладні: №20 від 11.02.2017 на суму 41172,31 грн. в т.ч. ПДВ 6862,05 грн., №13 від 11.01.2017 на суму 1862040,23 грн. в т.ч. ПДВ 310340,04 грн., №27 від 18.01.2017 на суму 259889,00 грн. в т.ч. ПДВ 43314,83 грн., №24 від 18.01.2017 на суму 315252,00 грн. в т.ч. ПДВ 52542,00 грн., №25 від 18.01.2017 на суму 329887,00 грн. в т.ч. ПДВ 54981,33 грн., №30 від 19.01.2017 на суму 336408,01 грн. в т.ч. ПДВ 56068,00 грн., № 31 від 19.01.2017 на суму 337535, 00 грн. в т.ч. ПДВ 56255, 83 грн., № 29 від 19.01.2017 на суму 338403, 20 грн. в т.ч. ПДВ 56400, 53 грн., № 28 від 19.01.2017 на суму 275285, 00 грн. в т.ч. ПДВ 45880, 83 грн., № 33 від 20.01.2017 на суму 263588, 00 грн. в т.ч. ПДВ 43931, 33 грн., № 35 від 20.01.2017 на суму 336478, 97 грн. в т.ч. ПДВ 56079, 83 грн., № 26 від 18.01.2017 на суму 332422, 99 грн. в т.ч. ПДВ 55403, 83 грн., № 34 від 20.01.2017 на суму 255468, 00 грн. в т.ч. ПДВ 42578, 00 грн., № 32 від 20.01.2017 на суму 306730, 99 грн. в т.ч. ПДВ 51121, 83 грн., № 37 від 23.01.2017 на суму 271945, 01 грн. в т.ч. ПДВ 45324, 17 грн., № 13 від 16.02.2017 на суму 269460, 00 грн. в т.ч. ПДВ 44910, 00 грн., № 14 від 16.02.2017 на суму 267840, 00 грн. в т.ч. ПДВ 44640, 00 грн., № 15 від 16.02.2017 на суму 270675, 00 грн. в т.ч. ПДВ 45112, 50 грн., № 16 від 16.02.2017 на суму 269730, 00 грн. в т.ч. ПДВ 44955, 00 грн., № 17 від 17.02.2017 на суму 268650, 00 грн. в т.ч. ПДВ 44775, 00 грн., № 18 від 17.02.2017 на суму 268920, 00 грн. в т.ч. ПДВ 44820, 00 грн., № 19 від 17.02.2017 на суму 275644, 01 грн. в т.ч. ПДВ 45940, 67 грн., № 20 від 20.02.2017 на суму 276329, 00 грн. в т.ч. ПДВ 46054, 83 грн., № 21 від 20.02.2017 на суму 273863, 00 грн. в т.ч. ПДВ 45643, 83 грн., № 22 від 20.02.2017 на суму 267835, 01 грн. в т.ч. ПДВ 44639, 17 грн., № 23 від 21.02.2017 на суму 272219, 00 грн. в т.ч. ПДВ 45369, 83 грн., № 24 від 21.02.2017 на суму 269616, 01 грн. в т.ч. ПДВ 44936, 00 грн., № 25 від 21.02.2017 на суму 276877, 01 грн. в т.ч. ПДВ 46146, 17 грн, які зареєстровано у Єдиному реєстрі податкових накладних.

На підтвердження факту перевезень придбаного товару, в матеріалах справи наявні товарно-транспортні накладні: № від 16.02.2017; № від 16.02.2017; № від 16.02.2017; № від 16.02.2017; № від 17.02.2017; № від 17.02.2017; № від 17.02.2017; № від 20.02.2017; № від 20.02.2017; № від 20.02.2017; № від 21.02.2017; № від 21.02.2017 та № від 21.02.2017; № 16012017 1 від 16.01.2017; № 16012017 2 від 16.01.2017; № 16012017 3 від 16.01.2017; № 17012017 1 від 17.01.2017; № 17012017 2 від 17.01.2017; № 17012017 3 від 17.01.2017; № 17012017 4 від 17.01.2017; № від 23.01.2017; № 26012017 1 від 26.01.2017; № 26012017 2 від 26.01.2017; № 26012017 3 від 26.01.2017; № 26012017 4 від 26.01.2017; № 27012017 1 від 27.01.2017; № 27012017 2 від 27.01.2017; № 27012017 3 від 27.01.2017; № 27012017 4 від 27.01.2017; № 30012017 1 від 30.01.2017; № 30012017 2 від 30.01.2017; № 30012017 3 від 30.01.2017 та № 30012017 4 від 30.01.2017 на вантажоперевезення автомобілем КАМАЗ з державним номерним знаком НОМЕР_1 , на замовлення ТОВ «Техпромсервіс ЛТД» та від вантажовідправників ТОВ «Саф-Альянс» та ТОВ «Шефілтон-ЛТД», водій ОСОБА_1 . Пункт навантаження в товарно-транспортних накладних м. Вишневе, вул. Київська, 21, також із зазначенням про відомості про вантаж.

При цьому судом узято до уваги покази допитаного під час первинного судового розгляду справи в суді першої інстанції свідка ОСОБА_1 , яким підтверджено факти перевезення ним особисто вантажів автомобілем КАМАЗ з пункту навантаження м. Вишневе, вул. Київська, 21 на виробничу базу ТОВ «Техпромсервіс ЛТД» в м. Буча.

Згідно карток складського обліку матеріалів товариства з обмеженою відповідальністю «Техпромсервіс ЛТД» №11 від 11.01.2017, №16 від 16.01.2017, №17 від 17.01.2017, №18 від 18.01.2017, №19 від 19.01.2017, №20 від 20.01.2017, №23 від 23.01.2017, №23/2 від 23.01.2017, №26 від 26.01.2017, №27 від 27.01.2017, №30 від 30.01.2017, №16/2 від 16.02.2017, №17/2 від 17.02.2017, №20/2 від .02.2017, №21/2 від 21.02.2017, станом на відображений у картках період на складському зберіганні у позивача значаться металопрокатні вироби за сортаментом, які отримано за видатковими накладними від ТОВ «Саф-Альянс» та ТОВ «Шефілтон-ЛТД», що також підтверджується наданими позивачем інвентаризаційними описами товарів на складі.

Позивачем зазначено, що придбана ним у ТОВ «Саф-Альянс» та ТОВ «Шефілтон-ЛТД» металопродукція використовувалась підприємством з метою виконання підрядних робіт на замовлення ПАТ «УКРГАЗВИДОБУВАННЯ», а саме будівництво «під ключ» установок осушки та фільтрації газу.

На підтвердження вказаних обставин у матеріалах справи наявні: договір №ЛГВ-678/О8-16 будівельного підряду «під ключ» від 12.10.2016, укладений між ТОВ «Техпромсервіс ЛТД» (підрядник) та ПАТ «УКРГАЗВИДОБУВАННЯ» (замовник); Додаток №2 до Договору №ЛГВ-678/08-16 від 12.10.2016 «Технічні вимоги до установок осушки газу (УОГ); Додаток №22 до Договору №ЛГВ-678/08-16 від 12.10.2016 «Специфікація устаткування»; Договір №ЛГВ-679/08-16 будівельного підряду «під ключ» від 12.10.2016, укладений між ТОВ «Техпромсервіс ЛТД» (підрядник) та ПАТ «УКРГАЗВИДОБУВАННЯ» (замовник); Додаток №2 до Договору №ЛГВ-679/08-16 від 12.10.2016 «Технічні вимоги до установок осушки газу (УОГ); Додаток №2 до Договору №ЛГВ-679/08-16 від 12.10.2016 р. «Специфікація устаткування»; Договір №93КБ-ШГВ/2016 будівельного підряду «під ключ» від 26.10.2016, укладений між ТОВ «Техпромсервіс ЛТД» (підрядник) та ПАТ «УКРГАЗВИДОБУВАННЯ» (замовник); Додаток №22 до Договору №З.КБ-ШГВ/2016 від 26.10.2016 «Технічні вимоги до установок осушки газу (УОГ); Додаток №22 до Договору №З.КБ-ШГВ/2016 від 26.10.2016 «Специфікація устаткування»; Договір №8.КБ/2016 будівельного підряду «під ключ» від 29.11.2016, укладений між ТОВ «Техпромсервіс ЛТД» (підрядник) та ПАТ «УКРГАЗВИДОБУВАННЯ» (замовник); Додаток №22 до Договору №8.КБ/2016 від 29.11.2016 р. «Технічні вимоги до установок осушки газу (УОГ); Договір №9.КБ/2016 будівельного підряду «під ключ» від 29.11.2016, укладений між ТОВ «Техпромсервіс ЛТД» (підрядник) та ПАТ «УКРГАЗВИДОБУВАННЯ» (замовник); Додаток №22 до Договору №9.КБ/2016 від 29.11.2016 «Технічні вимоги до установок осушки газу (УОГ); Додаток №22 до Договору №9.КБ/2016 від 29.11.2016 «Специфікація устаткування»; Договір №ЛГВ-789/08-16 будівельного підряду «під ключ» від 21.11.2016, укладений між ТОВ «Техпромсервіс ЛТД» (підрядник) та ПАТ «УКРГАЗВИДОБУВАННЯ» (замовник); Додаток №22 до Договору №ЛГВ-789/08-16 від 21.11.2016 «Технічні вимоги до установок осушки газу (УОГ); Додаток №22 до Договору №ЛГВ-789/08-16 від 21.11.2016 «Специфікація устаткування»; Договір №ЛГВ-805/08-16 будівельного підряду «під ключ» від 02.12.2016, укладений між ТОВ «Техпромсервіс ЛТД» (підрядник) та ПАТ «УКРГАЗВИДОБУВАННЯ» (замовник); Додаток 22 до Договору №ЛГВ-805/08-16 від 02.12.2016 «Технічні вимоги до установок осушки газу (УОГ); Додаток №22 до Договору №ЛГВ-805/08-16 від 02.12.2016 «Специфікація устаткування»; акти готовності об`єкту до експлуатації: «Облаштування Максальського ГКР. Встановлення адсорбційної осушки газу на УКПГ Максальського ГКР» від 04.05.2017; «Облаштування Дружелюбівського ГКР. Встановлення адсорбційної осушки газу на УКПГ Дружелюбівського ГКР» від 04.05.2017; «Облаштування Коробочинського ГКР. Встановлення адсорбційної осушки газу на УКПГ Коробочинського ГКР» від 04.05.2017.

Отже, суд дійшов висновку про підтвердження наявними у матеріалах справи первинними документами, які також надавались позивачем до перевірки, факту придбання позивачем товарів у ТОВ «Саф-Альянс» та ТОВ «Шефілтон-ЛТД» та їх подальше використання у господарській діяльності позивача відповідно до основного виду його економічної діяльності 28.29 Виробництво інших машин і устатковання загального призначення, н.в.і.у.

З огляду на принцип персональної відповідальності платника податку право на податковий кредит не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами контрагентами позивача ТОВ «Саф-Альянс» та ТОВ «Шефілтон-ЛТД».

За висновком суду, законодавство не ставить у залежність виникнення у платника податку на додану вартість права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншими суб`єктами господарювання, так само, як і на платника податків не покладається обов`язок перевіряти своїх контрагентів на предмет дотримання ними вимог податкового законодавства.

Порушення платником податку постачальником податкового законодавства може бути підставою для позбавлення іншого платника податку покупця права на отримання податкової вигоди у вигляді збільшення суми витрат та/чи податкового кредиту лише за встановленого факту їхніх сумісних дій щодо незаконної мінімізації податкових зобов`язань.

Відповідачем не наведено обставин та доказів, які б свідчили про штучний характер господарських операцій, невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності позивача, збитковості здійснених операцій, або інших обставин, які б окремо або в сукупності могли б свідчити про фіктивність вчинених операцій, а також про те, що вчинення зазначених операцій не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру), а дії позивача та його контрагентів були спрямовані на отримання необґрунтованої податкової вигоди.

Наявні у матеріалах справи документи не містять доказів наявності між позивачем та його контрагентами взаємоузгоджених спільних зловмисних дій, спрямованих на порушення існуючого в державі суспільного ладу або моральних засад.

На думку суду, неможливість прослідкувати по ланцюгу формування податкового кредиту ТОВ «Саф-Альянс» та ТОВ «Шефілтон-ЛТД» придбання вказаними платниками податків товарів, які в подальшому було поставлено на користь позивача, може слугувати підставою для обґрунтованого сумніву щодо реальності господарської операції лише в сукупності з іншими фактами, які б свідчили про безтоварний характер господарської операції, зокрема, відсутність належним чином оформлених первинних документів, відсутність економічного змісту господарської операції, відсутність зміни майнового стану учасників господарської операції. Втім, наявними у матеріалах справи доказами підтверджується зворотне.

Також, відповідач, зазначаючи про неральність господарських операцій між ТОВ «Техпромсервіс ЛТД» та ТОВ «Саф-Альянс», ТОВ «Шефілтон-ЛТД», посилається в акті перевірки на наявність кримінального провадження №0000017 від 17.05.2017 за ознаками злочинів, передбачених частиною четвертою статті 190, частиною першою статті 358, частиною третьою статті 209 Кримінального Кодексу України. Як зазначено в акті перевірки, в рамках проведення допиту пред`явлено для прослуховування розмови ОСОБА_2 (керівника ТОВ «Саф-Альянс» та ТОВ «Шефілтон-ЛТД») з ОСОБА_3 , в яких обговорюються суми коштів за надання послуг з мінімізації податкових зобов`язань з податку на додану вартість підприємствам реального сектору економіки, серед яких є ТОВ «Техпромсервіс ЛТД», за допомогою підприємств, які мають ознаки фіктивності, серед яких є ТОВ «Саф-Альянс» та ТОВ «Шефілтон-ЛТД», та суми винагород при наданні допомоги в реєстрації податкових накладних.

Суд зауважує, що посилання податкового органу щодо наявного кримінального провадження, фігурантом у яких є позивач та контрагенти позивача, не є підставою для визнання нереальними операцій із придбання позивача товарів у цих контрагентів, відповідно, кримінальне провадження без обвинувального вироку суду не є належним підтвердженням протиправності дій таких платників податків та/або доказом нереальності здійснення господарських операцій між ними.

При цьому з наявних у матеріалах справи протоколів допиту свідка, в яких наведено зміст розмов ОСОБА_2 з ОСОБА_3 , убачається, що зазначеними особами не згадуються під час розмови назви будь-яких юридичних осіб, в тому числі й ТОВ «Техпромсервіс ЛТД».

Крім того, під час нового розгляду справи судом досліджено відібрані під час первинного розгляду в суді першої інстанції покази свідка ОСОБА_2 , якою повідомлено про її перебування на посаді директора ТОВ «Шефілтон-ЛТД» близько тижня у березні 2017 року та про непідписання нею як директором вказаного товариства договору та товарно-транспортних накладних, в результаті чого суд дійшов висновку про неспростування зазначеними показами свідка факту здійснення між ТОВ «Техпромсервіс ЛТД» та ТОВ «Шефілтон-ЛТД» господарських операцій з придбання позивачем товарів у зазначеного контрагента та їх документального оформлення, оскільки показами свідка не охоплюється період здійснення господарських відносин між ТОВ «Техпромсервіс ЛТД» та ТОВ «Шефілтон-ЛТД», починаючи з моменту укладення між ними договору поставки №111-М від 11.01.2017 та період, у якому ТОВ «Шефілтон-ЛТД» здійснено складення на користь ТОВ «Техпромсервіс ЛТД» податкових накладних, а саме січень-лютий 2017 року.

При цьому суд зауважує, що свідком ОСОБА_2 не заперечувався як сам факт здійснення господарської діяльності ТОВ «Шефілтон-ЛТД», так і факт наявності господарських відносин між ТОВ «Техпромсервіс ЛТД» та ТОВ «Шефілтон-ЛТД», які були предметом перевірки, оформленої актом від 28.01.2019 №61/10-36-14-13/30531000.

Водночас, суд звертає увагу на ту обставину, що складені ТОВ «Шефілтон-ЛТД» на користь ТОВ «Техпромсервіс ЛТД» протягом січня-лютого 2017 року податкові накладні скріплено електронним цифровим підписом іншої особи, а саме ОСОБА_4 .

Під час нового судового розгляду судом вжито заходи щодо виклику до суду свідка ОСОБА_4 та покладено обов`язок щодо вручення повістки зазначеному свідку на відповідача. Втім, відповідачем надано суду письмові пояснення щодо неможливості вручення повістки ОСОБА_4 , оскільки згідно ІТС «Податковий блок» громадянка ОСОБА_4 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , а приймання і доставку поштових відправлень на територію Донецької області державним підприємством «Укрпошта» припинено.

Відтак, у контексті наявних у матеріалах справи доказів, а саме належним чином оформлених первинних документів, складених в результаті здійснення господарських операцій між ТОВ «Техпромсервіс ЛТД» та ТОВ «Саф-Альянс», ТОВ «Шефілтон-ЛТД», покази свідка ОСОБА_2 жодним чином не ставлять під сумнів реальний характер зазначених господарських операцій.

Таким чином, суд дійшов висновку, що між ТОВ «Техпромсервіс ЛТД» та ТОВ «Саф-Альянс», ТОВ «Шефілтон-ЛТД» дійсно склалися реальні господарські відносини, результатом яких став реальний рух активів, зміна майнового стану сторін, що підтверджується обсягом наявних у матеріалах справи належних, допустимих та достатніх доказів.

За будь-яких умов оцінюватися при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку. Платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів.

При цьому для висновків про наявність порушень податкового законодавства в діях платника податків в обов`язковому порядку необхідно з`ясувати можливу обізнаність такого платника щодо дефектів у правовому статусі його контрагентів.

Податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість має бути фактично підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Під час розгляду справи позивачем надано суду всі документи, які підтверджують фактичні поставки йому товару ТОВ «Саф-Альянс» та ТОВ «Шефілтон-ЛТД». На момент складання податкових накладних в період, що перевірявся, зазначені контрагенти позивача були зареєстровані органом державної податкової служби у встановленому порядку в якості платника ПДВ, а тому мали відповідні правові підстави для складання податкових накладних.

Відтак, зазначені вище документи спростовують висновки контролюючого органу, викладені в акті перевірки від 28.01.2019 №61/10-36-14-13/30531000, щодо документального непідтвердження здійснення фінансово-господарських взаємовідносин ТОВ «Техпромсервіс ЛТД» з ТОВ «Саф-Альянс» та ТОВ «Шефілтон-ЛТД», та щодо порушення ТОВ «Техпромсервіс ЛТД» порядку ведення бухгалтерського обліку, у тому числі й щодо руху активів позивача (сплати позивачем суми ПДВ в складі оплати вартості придбаних товарів), що було обов`язковою умовою для віднесення позивачем сум такого податку до податкового кредиту згідно вимог проаналізованого вище податкового законодавства.

За таких обставин, висновки посадових осіб контролюючого органу про безпідставність віднесення позивачем до податкового кредиту сум ПДВ по взаємовідносинах позивача із вищенаведеними контрагентами за періоди, що перевірялись, є необґрунтованими, такими, що суперечать нормам податкового законодавства, оскільки зроблені на припущеннях, спростовуються належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, при дослідженні яких судом не встановлено їх юридичної дефектності, а відповідачем така дефектність не доведена належними засобами доказування.

Таким чином, аналіз вищенаведених документів та алгоритм дій позивача свідчить про те, що позивач діяв у повній відповідності до вимог чинного податкового законодавства, а саме: після отримання товару від ТОВ «Саф-Альянс» та ТОВ «Шефілтон-ЛТД», зареєстрованих у ЄРПН податкових накладних, що давало позивачу як покупцю товарів право (обов`язок) на віднесення вказаних сум податку на додану вартість до податкового кредиту у своїй податковій звітності, з урахуванням того, що порушення вимог законодавства при їх складанні під час проведення перевірки посадовими особами контролюючого органу не встановлено, про що в акті не зазначено, а тому за викладених обставин та досліджених судом первинних бухгалтерських документів, які фіксують реальність здійснення господарських операцій, суд дійшов висновку про відсутність порушення саме позивачем як покупцем товарів вимог пунктів 198.1, 198.2, 198.3, абзацу «г» пункту 198.5, 198.6 статті 198 та пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, статті 2, пункту 2 статті 3, статті 9 Закону України від 16.07.1999 №996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (із змінами та доповненнями) та пунктів 1.2 статті 1, пунктів 2.1, 2.4, 2.15, 2.16 статті 2, статті 3 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 за №168/704, виходячи із того, що за вищевказаними операціями відбулися зміни у капіталі позивача (отриманий товар використано у господарській діяльності), відбувся рух активів позивача по сплаті за придбані позивачем товари на користь контрагента позивача, де у складі вартості придбаного позивачем товару сплачено відповідні суми ПДВ.

Згідно частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Втім, у ході судового розгляду справи відповідачем не доведено належними, достовірними та допустимими доказами правомірність прийняття спірного податкового повідомлення-рішення, не спростовано докази, які надано позивачем, з урахуванням обставин, встановлених судом, у відповідності до вимог статей 72-77 Кодексу адміністративного судочинства України.

Також, не можуть слугувати достатнім доказом відсутності факту постачання ТОВ «Саф-Альянс» та ТОВ «Шефілтон-ЛТД» товарів позивачу висновки аналітичних досліджень та висновки судово-економічних експертиз, на які посилається контролюючих орган в акті перевірки, та згідно яких документально не підтверджуються факти придбання зазначеними контрагентами товару, який у подальшому було поставлено на користь позивача, оскільки вказані обставини не можуть бути підставами для позбавлення саме позивача, як кінцевого покупця такого товару, права на формування податкового кредиту за умови наявності у позивача всіх необхідних первинних бухгалтерських документів, які підтверджують реальність господарської операції у відповідності до норм Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Податкового кодексу, а також з урахуванням індивідуального характеру юридичної відповідальності, що визначено статтею 61 Конституції України, а, відповідно, позивач як кінцевий споживач придбаних товарів не може нести відповідальності за дії (бездіяльність) своїх контрагентів.

Таким чином, доводи відповідача про відсутність в ТОВ «Саф-Альянс» та ТОВ «Шефілтон-ЛТД» адміністративно-господарських можливостей для здійснення господарських операцій та неналежне виконання ними свої обов`язків як платника податків, не може бути покладено в основу притягнення до відповідальності саме позивача як кінцевого споживача товарів, за умови дотримання ним вимог податкового законодавства, зокрема, отримання податкових накладних та проведення оплати за придбаний товар, де у складі вартості товару позивачем сплачено відповідні суми податку на додану вартість.

Отже, за умови сплати податку на додану вартість позивачем як покупцем у складі вартості придбаного товару на нього не може бути покладено тягар відповідальності по сплаті такого податку вдруге, ще й за порушення податкового законодавства продавцем товару.

Також, відповідачем не було надано будь-яких доказів на підтвердження того, яким чином дії третіх осіб (ТОВ «Саф-Альянс» та ТОВ «Шефілтон-ЛТД») можуть впливати на дані податкового обліку позивача, та не наведено жодних підстав на підтвердження того, що позивач, як платник податків, діяв без належної обачності і обережності та позивачу було відомо про можливі порушення, які допускали його контрагенти та/або контрагенти його контрагентів.

При цьому слід зазначити, що висновки контролюючого органу не можуть ґрунтуватися на припущеннях посадових осіб контролюючого органу не підтверджених будь-якими належними та допустимими доказами.

Відтак, враховуючи надання позивачем до перевірки первинних бухгалтерських документів на підтвердження господарських операцій з придбання ним товарів у ТОВ «Саф-Альянс» та ТОВ «Шефілтон-ЛТД», у відповідача були відсутні правові підстави для висновків про документальне непідтвердження отримання позивачем товарно-матеріальних цінностей, з урахуванням встановлених судом обставин та положень проаналізованого податкового законодавства.

Статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Європейський Суд з прав людини у своєму рішення від 22.01.2009 («Булвес» АД проти Болгарії) зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов`язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз. На думку Європейського Суду такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності. Право на податковий кредит є «власністю» у розумінні статті 1 Протоколу №1, яке повинно розглядатися як таке, що виникло у момент повного виконання нею своїх зобов`язань щодо податкової звітності з ПДВ. Визнання права на нарахування податкового кредиту було поставлено в залежність від виконання обов`язків постачальником, в той час коли це не залежало від волі одержувача поставки застосування відповідних положень Закону «Про ПДВ» стало не передбаченим і самовільним. Платник податку не має абсолютно ніяких повноважень відслідковувати, контролювати і забезпечувати виконання постачальником його обов`язків із складення та подання декларації з ПДВ, а також обов`язку зі сплати ПДВ (п. 43, п. 69).

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», практика Європейського Суду з прав людини є джерелом права та свідчить про те, що якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб`єкту, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку (рішення Європейського Суду від 09.01.2007 у справі «Інтерсплав проти України»).

З огляду на викладене, судом не приймаються доводи відповідача щодо покладення юридичної відповідальності на позивача за порушення, які нібито вчинені контрагентом позивача по ланцюгу постачання товару (неможливість встановлення факту реального походження у контрагента позивача товару), які викладено в акті перевірки від 28.01.2019 №61/10-36-14-13/30531000.

При цьому судом враховано й те, що наведений акт перевірки взагалі не містить жодних посилань на порушення саме позивачем вимог податкового законодавства, які перешкоджали або забороняли позивачеві віднести суми податку на додану вартість по вищенаведених правовідносинах з ТОВ «Саф-Альянс» та ТОВ «Шефілтон-ЛТД» до податкового кредиту, з урахуванням того, що позивачем отримано товар проведено розрахунки за отриманий від зазначених контрагентів товар, сплачено суму податку на додану вартість у складі вартості придбаного товару, що не спростовано відповідачем.

Згідно частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зважаючи на встановлені судом обставини щодо необґрунтованості висновків контролюючого органу, викладених в акті перевірки від 28.01.2019 №61/10-36-14-13/30531000, на підставі якого прийнято спірне податкове повідомлення-рішення форми «Р» № від 25.02.2019, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування зазначеного податкового повідомлення-рішення та наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 19210,00 грн. (платіжне доручення №302 від 18.03.2019). Доказів понесення інших судових витрат позивачем суду не надано, будь-яких клопотань з цього приводу суду не заявлено. Відтак, з урахуванням задоволення позову у повному обсязі на користь позивача слід присудити понесені ним судові витрати в розмірі 19210,00грн. за рахунок бюджетних асигнувань призначених для Головного управління ДПС у Київській області.

Керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 25.02.2019 №, яким визначено податкові зобов`язання на загальну суму 1592913,00 грн., у тому числі основний платіж 1061942,00 грн., штрафні (фінансові) санкції 530971,00 грн.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Техпромсервіс ЛТД» судові витрати в розмірі 19210,00 грн. (дев`ятнадцять тисяч двісті десять грн. 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань, призначених для Головного управління ДПС у Київській області.

Позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Техпромсервіс ЛТД» (ідентифікаційний код 30531000, місцезнаходження: 08292, Київська область, м. Буча, вул. Києво-Мироцька, 170-В).

Відповідач Головне управління ДПС у Київській області як відокремлений підрозділ Державної податкової служби (ідентифікаційний код 44096797, місцезнаходження: 03151, м. Київ, вул. Святослава Хороброго, 5-А).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя Колеснікова І.С.

Дата виготовлення і підписання повного тексту рішення - 03 лютого 2022 р.