Справа № 460/11237/21
Суддя: К.М. Недашківська
Дата ухвалення: 2022-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

27 січня 2022 року м. Рівне №460/11237/21

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді К.М.Недашківської, за участю: секретаря судового засідання І.С. Ляшук; представника позивача М.А. Клебана; представника відповідача адвоката К.В. Левченко; розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС в Івано-Франківській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу.

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов Головного управління ДПС в Івано-Франківській області (далі позивач) до ОСОБА_1 (далі відповідач), в якому позивач просить суд стягнути з відповідача суму податкового боргу у розмірі 66289 грн 33 коп.

Заяви по суті справи.

Позовна заява обґрунтована тим, що за платником податків обліковується податковий борг зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у розмірі 66289,33 грн, який виник внаслідок несплати сум податкових зобов`язань за податковим повідомленням-рішенням від 16.04.2020. Тому така сума податкового боргу підлягає стягненню у судовому порядку. Просив задовольнити позов у повному обсязі.

Відзив на позовну заяву обґрунтований тим, що підстав для стягнення податкового боргу немає, оскільки відповідач не отримував податкового повідомлення-рішення від 16.04.2020, а зі змісту наданих позивачем документів убачається, що таке рішення було направлене контролюючим органом не на належну адресу платника податків. Враховуючи те, що податкове повідомлення-рішення не надсилалося на належну адресу платника податків, тому і підстав для формування податкової вимоги не було. Оскільки визначені відповідно до податкового повідомлення-рішення від 16.04.2020 суми податкових зобов`язань не набули статусу узгоджених, тому підстави для стягнення боргу відсутні. Просив відмовити позивачу у задоволенні позову повністю.

Ухвалою судді від 25.08.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні на 23.09.2021.

Ухвалою суду від 23.09.2021, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, підготовче засідання відкладене на 19.10.2021 за клопотанням відповідача.

Ухвалою суду від 19.10.2021, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, у підготовчому засіданні оголошена перерва до 11.11.2021.

Ухвалою суду від 11.11.2021, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, підготовче засідання відкладене на 09.12.2021.

Ухвалою суду від 09.12.2021, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 27.01.2022.

У судовому засіданні 27.01.2022 представник позивача, який брав участь у розгляді справи в режимі ВКЗ, підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд задовольнити позов повністю.

Представник відповідача заперечив проти позовних вимог, та просив суд відмовити позивачу у задоволенні позову повністю.

На підставі статей 243, 250 КАС України, вступна та резолютивна частини рішення проголошені у судовому засіданні 27.01.2022.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, ОСОБА_1 є власником, зокрема, нерухомого майна виробничий цех загальною площею 8563,50 кв м ( АДРЕСА_1 ); форма власності приватна, розмір частки 371/1000 (а.с. 15).

Рішенням Долинської міської ради Івано-Франківської області від 30.05.2018 «Про встановлення ставок та пільг із сплати податку не нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки», установлені Ставки податку на 2019 рік, зокрема, будівлі нежитлові 0,5% розміру мінімальної заробітної плати за 1 кв м (а.с. 13).

Контролюючим органом сформоване податкове повідомлення-рішення від 16.04.2020 №0-1719 форми «Ф» (далі ППР), яким визначено суму податкового зобов`язання зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2019 рік у розмірі 66289,33 грн (а.с. 8).

За правилами підпункту 266.1.1. пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України (далі ПК України), платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (підпункт 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України).

Відповідно до підпункту 266.3.1. пункту 266.3 статті 266 ПК України, базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності (підпункт 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України).

Ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування (підпункт 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України).

Відповідно до підпункту 266.7.2. пункту 266.7 статті 266 ПК України, податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

За правилами абзацу «а» підпункту 266.10.1. пункту 266.10 статті 266 ПК України, податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується: фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Як зазначалося вище, контролюючим органом сформоване ППР щодо суми податкового зобов`язання зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2019 рік.

Відповідно до пункту 58.3. статті 58 ПК України, податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

У даному випадку спірним є питання узгодженості податкових зобов`язань, визначених відповідно до ППР, з посиланням відповідача на те, що ППР він не отримував, а таке ППР надсилалося контролюючим органом не за місцем реєстрації (проживання/перебування) платника податків.

Так, відповідно до пункту 42.1. статті 42 ПК України, податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу.

За правилами пункту 42.2. статті 42 ПК України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

З матеріалів справи убачається, що ППР надіслане контролюючим органом на адресу платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення 04.06.2020, що вбачається зі змісту Списку №56 згрупованих поштових відправлень та квитанції (а.с. 9).

Відправлення здійснювалося за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач вказує, що він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 з 2015 року.

Таке посилання відповідача підтверджується також інформацією з Управління ДМС у Рівненській області, наданою на запит суду.

Проте, суд зазначає, що норми ПК України визначають обов`язок надіслання ППР на за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків.

Відповідно до пункту 45.1. статті 45 ПК України, платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу.

Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі.

Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси.

Суд зазначає, що у матеріалах справи міститься Відповідь на запит ГУ ДПС в Івано-Франківській області, отримана з Державного реєстру платників податків фізичних осіб ДПС України, відповідно до якої платник податків ОСОБА_1 перебуває на обліку у контролюючому органі саме за адресою: АДРЕСА_4 .

Саме за такою адресою контролюючий орган надсилав ППР платнику податків.

Відповідно до пункту 42.3. статті 42 ПК України, якщо платник податків у порядку та у строки, визначені статтею 66 цього Кодексу, повідомив контролюючий орган про зміну податкової адреси, він на період з дня державної реєстрації зміни податкової адреси до дня внесення змін до облікових даних такого платника податків звільняється від виконання вимог документів, надісланих йому контролюючим органом за попередньою податковою адресою та в подальшому повернених як таких, що не знайшли адресата.

Суд зазначає, що відповідач не надав суду жодних належних та допустимих доказів того, що він повідомляв контролюючий орган про зміну податкової адреси для внесення відповідних змін до облікових даних платника податків.

Тому, надіслання контролюючим органом відповідачу ППР саме за податковою адресою, за якою він перебуває на обліку як платник податків « АДРЕСА_4 », є правомірним та належним.

В силу норм ПК України таке ППР вважається належним чином надісланим платнику податків. Фактичне неотримання відповідачем такого ППР з причин, що не залежали від контролюючого органу, вважається належним врученням такого ППР.

Тому доводи відповідача про надіслання контролюючим органом ППР за неналежною адресою суд відхиляє.

Відповідно до пункту 56.1. статті 56 ПК України, рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Суд констатує, що відповідач не надав суду доказів того, що ППР оскаржене в адміністративному або судовому порядку, а тому визначені суми податкових зобов`язань зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є узгодженими та підлягають безумовній сплаті платником податків.

У зв`язку з несплатою платником податків сум податкових/грошових зобов`язань (підпункт 14.1.156 пункту 14.1 статті 14, підпункт 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України) у строки, визначені нормами ПК України, зазначені зобов`язання набули статусу податкового боргу (підпункт 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Позивачем вживались заходи щодо стягнення податкового боргу в установленому законодавством порядку (пункт 59.1 статті 59 ПК України). Податкова вимога форми «Ф» від 26.10.2020 №7324-13 надіслана на належну податкову адресу платника податків, за якою він перебуває на обліку в податковому органі (а.с. 7, зворот).

Відповідно до пункту 59.5. статті 59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

В силу норм пунктів 59.3, 59.5 статті 59, статті 60 ПК України, податкова вимога на момент розгляду справи по суті є невідкликаною (чинною), що вбачається зі змісту інтегрованої картки платника податків (а.с. 11, 12).

За приписами підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Тому заявлені позовні вимоги про стягнення податкового боргу є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення у повному обсязі.

Питання щодо розподілу судових витрат у порядку статті 39 КАС України не підлягає вирішенню.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Головного управління ДПС в Івано-Франківській області (вулиця Незалежності, 20, місто Івано-Франківськ, 76018; код ЄДРПОУ ВП 43968084) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення податкового боргу задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 до бюджету суму податкового боргу у розмірі 66289 грн 33 коп зі сплати податку не нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 07 лютого 2022 року

Суддя К.М. Недашківська