Справа № 440/10566/21
Суддя: С.С. Бойко
Дата ухвалення: 2022-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2022 року м. ПолтаваСправа № 440/10566/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Бойка С.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Полтавський обласний територіальний цент комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, третя особа що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Полтавський обласний територіальний цент комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії про визнання протиправним та скасування п.3 Протоколу 111 засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разу загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 15 липня 2021 року щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги та зобов`язання Міністерства оборони України прийняти рішення про призначення одноразової грошової допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013, як інваліду війни 2 групи з 11.10.2016, інвалідність якого настала внаслідок поранення, контузії, захворювання, пов`язаних із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії ( з урахуванням раніше виплаченої суми як інваліду 3 групи), вжити заходів до її виплати.
В обґрунтування вимог позивач вказує на наявність у нього права на отримання спірної допомоги, яку відповідач, на його переконання, протиправно не виплачує. Вказував, що 11 жовтня 2016 року йому була встановлена 2 група інвалідності у зв`язку з наявністю поранення, контузії та захворювання, пов`язаних із виконанням обов`язків військової служби, при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (довідка МСЕК АВ №0554619). ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі вказаної довідки неодноразово надіслано Міністерству оборони України висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги як інваліду ІІ групи, проте, комісія МО України розглянувши його документи протиправно відмовляла позивачу, вказуючи що позивачем не подано документ, що свідчить про обставини поранення, а саме про те, що воно пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій в стані алкогольного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження. Позивач вважає відмову відповідача протиправною, оскільки ні Порядком про призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2013 №975, ні будь-яким іншим нормативно-правовим актом не визначено форму такого документу.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні).
22.09.2021 до суду третьою особою надано письмові пояснення на позов в яких вказав, що Полтавським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки неодноразово направлено висновок відповідачу щодо можливості виплати позивачу одноразової грошової допомоги передбаченої постановою КМУ від 25.12.2013 №975, відповідач розглянувши подані документи відмовив у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 , оскільки заявником не подано документ, що свідчить про причини та обставини поранення, який передбачено пунктом 11 Порядку №975. Зазначає, що Полтавський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки погоджується з відмовою МО України і просить у задоволенні позову відмовити /а.с.26-27/.
18.10.2021 до суду надійшов відзив на позов в якому відповідач заперечував проти позовних вимог та просив відмовити у їх задоволенні, посилаючись при цьому на те, що показання свідків не є підставою для встановлення у військовослужбовців (колишніх військовослужбовців) факту перенесеного захворювання, травми, не підтверджують обставин отримання позивачем поранення. На думку відповідача, ОСОБА_1 не надав жодного документа, що б свідчили про причини та обставини поранення, зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження. Відповідач вважає, що витяг з протоколу засідання ЦВЛК по встановленню причинного зв`язку поранень підтверджує виключно причинний зв`язок та період, у якому було отримане ушкодження здоров`я, а не обставини за яких військовослужбовець отримав поранення. Крім того, на думку відповідача, акт судово-медичного дослідження, наданий позивачем, не є належним доказом на підтвердження причин та обставин отримання поранення, оскільки такий документ підтверджує причинний зв`язок ушкодження здоров`я. За відсутності документів щодо причин та обставин отримання поранення неможливо вирішити питання про право позивача на отримання одноразової грошової допомоги та прийняти рішення про призначення та виплату такої допомоги, оскільки надані позивачем документи не містять таких відомостей / а.с.48 59/.
Розгляд даної справи, відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі факти та відповідні до них правовідносини.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив строкову військову службу з 1982 року по 1984 року, що підтверджується копією довідки Зінківського районного військового комісаріату.
У період проходження строкової військової служби позивач, зокрема, проходив військову службу у складі діючої армії під час бойових дій в Демократичній Республіці Афганістан у період з 24.12.82 по 20.05.84, що підтверджується довідкою ІНФОРМАЦІЯ_2 №101 від 7.06.15 та не заперечується відповідачем.
15.06.15 на підставі направлення т.в.о. військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 від 6.06.15 №1315 судово-медичним експертом Обласного бюро судово-медичної експертизи ДОЗ Полтавської ОДА Малик Н.І. проведено судово-медичне дослідження (обстеження) ОСОБА_1 та складено акт судово-медичного дослідження (обстеження) №836, за змістом якого зазначено про виявлення шрамів шкіри обличчя, живота, які є наслідком загоєння ран. По своїх морфологічних характеристиках шрами не вступають в протиріччя з механізмом їх утворення, внаслідок вогнепальних поранень, можливо в строк та за обставин на, які вказує обстежуваний.
У витязі із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця (Протокол №3346 від 14.09.15) зазначено, що вогнепальні осколкові поранення обличчя, живота (контузія головного мозку - 1983 рік) старшого сержанта у відставці ОСОБА_1 , 1964 р.н., наслідком яких стали шкіряні рубці в зазначених анатомічних областях, що підтверджено актом судово-медичного дослідження №836 від 15.06.15, виданого Полтавським обласним бюро судово-медичної експертизи, що в подальшому призвело до розвитку: "Стійких віддалених наслідків перенесеної ЗЧМТ у вигляді посттравматичної енцефалопатії, зі стійким вираженим цефалгічним, вестибуло-атактичним, астено-невротичним синдромами, лікворо-венозною дистензією, дизсомнічними розладами, що підтверджено медичними та військово-обліковими документами "- ПОРАНЕННЯ, ЗАХВОРЮВАННЯ, ТАК. ПОВ`ЯЗАНІ З ВИКОНАННЯМ ОБОВ`ЯЗКІВ ВІЙСЬКОВОЇ СЛУЖБИ ПРИ ПЕРЕБУВАННІ В КРАЇНАХ, ДЕ ВЕЛИСЬ БОЙОВІ ДІЇ.
Згідно довідки МСЕК Серії АВ №0482926 ОСОБА_1 вперше встановлено ІІІ групу інвалідності з 21.10.15, травма, поранення, захворювання, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 08.10.18 у справі №1640/3398/18, яке набрало законної сили, адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_4 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправною та скасовано відмову Полтавського обласного військового комісаріату у складанні та направленні до Міністерства оборони України висновку щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, яка оформлена листом від 20 вересня 2018 року № 12/2226. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_5 скласти та надіслати Міністерству оборони України висновок щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, визначеної статтями 16, 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" як інваліду ІІ групи з урахуванням раніше виплаченої суми одноразової грошової допомоги як інваліду ІІІ групи.
На виконання вказаного рішення суду, розглянувши подані документи комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум дійшла висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги гр. ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ), якого 21.05.84 звільнено зі строкової служби та 21.10.15 під час первинного огляду органами МСЕК визнано особою з інвалідністю ІІІ групи внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії (довідка МСЕК серія АВ №0482926 від 21.10.15), а 11.10.16 під час повторного огляду органами МСЕК визнано особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок тієї ж причини (довідка МСЕК серія АВ №0554619 від 11.10.16) оскільки заявником не подано документ, що свідчить про причини та обставини травми, який передбачено пунктом 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, (п. 25 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 15.03.19 №32.
У результаті оскарження ОСОБА_1 рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформленого протоколом №32 від 15.03.19 (пункт 25), у судовому порядку, рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 10.05.19 у справі №440/1208/19, що набрало законної сили 9.07.19, у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_6 , про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено.
У подальшому, ОСОБА_1 подав до Полтавського ОВК заяву від 19.02.20 та оновлений пакет документів для направлення до Міністерства оборони України з метою вирішення питання про призначення йому одноразової грошової допомоги.
Листом від 3.03.20 №12/703 ІНФОРМАЦІЯ_6 направив зазначені документи до Міністерства оборони України для розгляду.
За результатами розгляду зазначених документів Департамент фінансів Міністерства оборони України супровідним листом від 20.03.20 №248/364/oгд повернув останні без реалізації з тих підстав, що нових обставин з аналізу поданих документів для призначення одноразової грошової допомоги не виявлено, а показання свідків не є підставою для встановлення у військовослужбовців (колишніх військовослужбовців) факту перенесеного захворювання, травми (контузії, каліцтва, поранення).
Не визнаючи правомірним оформлене листом від 20.03.20 №248/364/oгд рішення відповідача, ОСОБА_1 звернувся до суду.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 02 липня 2020 року у справі №440/2499/20 позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_5 про визнання протиправною та скасування відмови, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано бездіяльність Міністерства оборони України щодо розгляду поданих ОСОБА_1 та направлених Полтавським обласним військовим комісаріатом листом від 03 березня 2020 року вих.№12/703 документів щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 протиправною. Зобов`язано Міністерство оборони України розглянути по суті заяву ОСОБА_1 від 19 лютого 2020 року про призначення одноразової грошової допомоги та прийняти рішення відповідно до положень пункту 13 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України постановою від 25 грудня 2013 року №975.У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
На виконання вищевказаного рішення Комісія Міністерства оборони України з розгляду питань. Пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум розглянула по суті заяву ОСОБА_1 від 19 лютого 2020 року про призначення одноразової грошової допомоги та прийняла рішення відмовити у призначенні одноразової грошової допомоги ( протокол №111 від 15.07.2021, пункт 3), обгрунтовуючи своє рішення тим, що заявником не подано документ, що свідчить про причини та обставини поранення (травми, каліцтва), який передбачено пунктом 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 25.12.2013 №975. Зазначено, що висновок спеціаліста з питань судово-медичної експертизи від 09.06.2015 № 836, який складено зі слів заявника, та висновок Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України від 14.09.2015 №3346 які подані разом з іншими документами, не є документами, що свідчать про обставини поранення (травми, каліцтва).
Не погоджуючись із прийнятим відповідачем рішенням, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступного висновку.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі Закон №2011-ХІІ), у статті 1 якого встановлено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до частини дев`ятої статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
На виконання зазначеної норми, Кабінет Міністрів України постановою від 25.12.2013 №975 затвердив Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (надалі - Порядок №975).
Пунктом 11 Порядку №975 визначено, що військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; завірену копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.
До заяви додаються копії:
- постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;
- документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження;
- сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації;
- документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).
Аналіз зазначених норм права діє підстави для висновку, що законодавець делегував Уряду повноваження визначати порядок призначення та виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16-2 Закону № 2011-XII.
Подання зазначених у пункті 11 Порядку № 975 документів при зверненні за призначенням одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення інвалідності, є необхідною умовою для призначення такої допомоги та ґрунтується на необхідності перевірити відсутність обмежень, встановлених у статті 16-4 Закону № 2011-XII (зокрема, коли інвалідність є наслідком вчинення особою дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю), за наявності яких особа позбавляється права на отримання такої допомоги.
При цьому, Порядок № 975 не визначає, який саме документ (військово-облікові документи, медична довідка, акт розслідування, архівна довідка, виписка з історії хвороби, тощо) повинна подати особа, яка звертається за отриманням одноразової грошової допомоги, на підтвердження обставин причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва).
Водночас, подання до Міноборони відповідного рішення військово-лікарської комісії про встановлення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв, яким встановлено, що отримані особою поранення, травма, контузія, захворювання, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, не виключає необхідності подання інших, зазначених у пункті 11 Порядку № 975, документів, що свідчать про причини та обставини поранення, травми, контузії та захворювання.
Згідно із правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 822/220/18, документами, що свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), зокрема про те, що поранення (контузія, травма, каліцтво) не пов`язане з учиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком учинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, можуть бути лише достовірні документи про причини і обставини одержання військовослужбовцем такого поранення. Неподання особою, яка звернулася за призначенням одноразової грошової допомоги, документів, що свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), не створює для Міноборони обов`язку щодо їх витребовування.
У зазначеній справі, Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду зазначила, що надані позивачем документи, на підтвердження причин та обставин поранення (контузії, травми або каліцтва), а саме: акт судово-медичного дослідження та протокол засідання Військово-лікарської комісії Західного регіону, не містять відомостей про обставини поранення позивача, зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.
Відтак, у контексті спірних правовідносин та обставин цієї справи, суд зазначає, що висновок спеціаліста з питань судово-медичної експертизи від 09.06.2015 № 836, який складено зі слів заявника, та висновок Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України від 14.09.2015 №3346, вказує лише на характер і давність тілесних ушкоджень, тобто імовірність спричинення рубців на тілі пораненням, яке могло мати місце під час проходження служби в Афганістані.
Водночас, як свідчить зміст витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії Міноборони від 14.09.2015, він постановлений на підставі висновку спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи, у якому відомості про обставини поранення, встановлені зі слів позивача.
З огляду на наведене, суд зазначає, що позивач не додав документ, який свідчить про причини та обставини поранення, оскільки висновок спеціаліста з питань судово-медичної експертизи від 09.06.2015 № 836, який складено зі слів заявника, та висновок Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України від 14.09.2015 №3346, не є належними документами, що вказують на причини та обставини поранення, травми, контузії та захворювання позивача.
Аналогічні висновки зазначені у постанові Верховного Суду від 31 липня 2019 року у справі № 825/2386/18.
За змістом частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідно до пункту 21.08 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 р. за № 1109/15800, при медичному огляді військовослужбовців, колишніх військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на збори, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) до введення в дію Положення про військово-лікарську експертизу та медичний огляд у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 4 січня 1994 року № 2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 липня 1994 року за № 177/386, і не мають довідки, виданої військовою частиною, ВЛК можуть бути прийняті до уваги достовірні документи про причини і обставини одержання військовослужбовцем поранення (контузії, травми, каліцтва) (записи про первинне звернення по медичну допомогу із зазначенням обставин одержання поранення (травми), витяг із історії хвороби, матеріали службового розслідування, дізнання, досудового слідства за фактом поранення (травми) та інші медичні або військово-облікові документи). Показання свідків не є підставою для встановлення у військовослужбовців (колишніх військовослужбовців) факту перенесеного захворювання, травми (контузії, каліцтва, поранення).
З огляду на зазначене, заяви свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 /а.с. 18.19/ також не є підставою для встановлення у військовослужбовців (колишніх військовослужбовців) факту перенесеного захворювання, травми (контузії, каліцтва, поранення).
Таким чином, рішення відповідача прийнято в порядку, у спосіб та в межах наданих законом повноважень та підстави для скасування цього рішення відсутні.
Зважаючи на вищевикладене, у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,
У Х В А Л И В:
У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Міністерства оборони України (Повітрофлотський пр-т, 6, м. Київ, 03168, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Полтавський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки (вул. Шевченка, 78-а, м. Полтава, 36039, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.
Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.С. Бойко