Справа № 686/24357/20
Суддя: Тарновецький І.І.
Дата ухвалення: 2022-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

26 січня 2022 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Тарновецького І.І. розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Хмельницького апеляційного суду , Державної судової адміністрації України про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 30.09.2020 звернувся до Хмельницького міськрайонного суду з позовом до Хмельницького апеляційного суду, Державної судової адміністрації України, в якому просить суд стягнути з Хмельницького апеляційного суду за рахунок бюджетної програми 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів" на користь ОСОБА_1 820,18 грн. річних, 4718,74 грн. інфляційних втрат, а всього 5538,92 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 05.01.1993 він працював суддею Хмельницького міського (міськрайонного) суду, а з 02.02.2009 по 03.10.2016 - суддею Апеляційного суду Хмельницької області. На підставі ст. 43 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 №2862-ХІІ та п. 1 Указу Президента України від 10.07.1995 №584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» та наказу голови Апеляційного суду Хмельницької області з 02.02.2009 йому виплачувалося щомісячне грошове утримання, яке нараховувалося у процентному відношенні від місячної заробітної плати. На виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суд від 18 лютого 2014 у справі №822/247/14, яким Апеляційний суд Хмельницької області зобов`язано перерахувати та виплатити йому таку складову заробітної плати судді як надбавку за вислугу років у відповідності з положеннями ч. 4 ст. 44 Закону України «Про статус суддів» з 02 лютого 2009 року по 31 грудня 2011 року та компенсацію за несвоєчасну її виплату, Апеляційний суд Хмельницької області було зобов`язано перерахувати та виплатити йому як перераховану заборгованість по заробітній платі так і компенсацію за її несвоєчасну виплату. Згідно з розрахунком, зробленим Апеляційним судом Хмельницької області в листопаді 2015 року, та відповідно до довідки Апеляційного суду Хмельницької області, оригінал якої знаходиться в матеріалах справи №822/620/15, розмір заборгованості з виплати йому щомісячного грошового утримання за період з 02.0.2019 по 31.12.2011 включно становить 23108 грн. 30 коп., а розмір компенсації за порушення строків його виплати станом на жовтень 2014 року - 6850 грн. 68 коп. Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2016 року, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 19 вересня 2018 року, в позові ОСОБА_1 відмовлено через те, що за відсутності у кошторисі Апеляційного суду Хмельницької області кошторисних призначень на такі видатки, він не може відповідати за цим позовом. Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 22 липня 2019 року, залишеним без зміни постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 31 жовтня 2019 року та постановою Верховного Суду від 30 квітня 2020 року у справі №560/1725/19 з Державної судової адміністрації України за рахунок бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень суддів на користь суддів» на користь ОСОБА_1 стягнуто 23108 грн. 30 коп. заборгованості станом на 24 листопада 2014 року по щомісячному грошовому утриманню судді та 5467 грн. 87 коп. компенсації станом на 24 листопада 2014 року за несвоєчасну виплату цих коштів, а всього 28576 грн. 17 коп. Зазначене рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 22 липня 2019 року було виконано Державною казначейською службою України від 27 грудня 2019 року у спосіб перерахунку на картковий рахунок. З огляду на викладене, внаслідок невиконання відповідачем грошового зобов`язання, він повинен сплатити ОСОБА_1 за період з грудня 2014 року по грудень 2019 року 820 грн. 18 коп. - 3% річних та 4718 грн. 74 коп. інфляційних втрат. Оскільки компенсацію позивачу нарахував Апеляційний суд Хмельницької області, правонаступником якого є Хмельницький апеляційний суд, а Державна судова адміністрація України є розпорядником бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів», позивачу просить стягнути з Хмельницького апеляційного суду за рахунок бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів» на його користь 820 грн. 18 коп. річних, 4718 грн. 74 коп. інфляційних втрат, а всього 5538 грн. 92 коп.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 22 січня 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Хмельницького апеляційного суду, Державної судової адміністрації України про стягнення коштів - відмовлено.

09 лютого 2021 року, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Розпорядженням голови Хмельницького апеляційного суду від 15 лютого 2021 року на підставі статті 26 ЦПК України матеріали справи № 686/24357/20 направлено до Верховного Суду для визначення підсудності, оскільки однією із сторін у цій справі є Хмельницький апеляційний суд.

Ухвалою Верховного Суду від 25 лютого 2021 року підсудність цивільної справи № 686/24357/20 за позовом ОСОБА_1 до Хмельницького апеляційного суду, Державної судової адміністрації України про стягнення коштів, для здійснення апеляційного перегляду судових рішень у ній, визначено Тернопільському апеляційному суду. Матеріали цивільної справи направлено для розгляду до Тернопільського апеляційного суду.

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 03 червня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 22.01.2021 скасовано. Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Хмельницького апеляційного суду, Державної судової адміністрації України про стягнення коштів закрито.

23.03.2021 ОСОБА_1 подав заяву, у якій зазначив, що спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, тому просив передати справу до Хмельницького окружного адміністративного суду.

Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 03.06.2021 заяву ОСОБА_1 задоволено, справу №686/24357/20 за позовом ОСОБА_1 до Хмельницького апеляційного суду, Державної судової адміністрації України про стягнення коштів передано для розгляду за підсудністю до Хмельницького окружного адміністративного суду.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 14.09.2021 прийнято до провадження адміністративну справу №686/24357/20 за позовом ОСОБА_1 до Хмельницького апеляційного суду, Державної судової адміністрації України про стягнення коштів. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження.

Представником Хмельницького апеляційного суду подано до суду відзив на позов, в якому зазначив, що позовні вимоги позивача до Хмельницького апеляційного суду вважає безпідставними, оскільки рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 22 липня 2019 року у справі №560/1725/19, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 31 жовтня 2019 року та постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 30 квітня 2020 року, позов ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто з Державної судової адміністрації України за рахунок бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів» на користь позивача суму заборгованості у розмірі 28576 грн. 17 коп. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вінницький адміністративний апеляційний суд при розгляді справи 822/620/15, на яку посилається позивач, встановив, що Апеляційний суд Хмельницької області не є належним відповідачем за позовом про стягнення заборгованості з виплати щомісячного грошового утримання судді та компенсації за несвоєчасну її виплату, позаяк не є розпорядником коштів і в його кошторисі не передбачено коштів на такі виплати. Зазначив, що в межах своїх повноважень апеляційний суд вжив усіх залежних від нього заходів щодо погашення заборгованості. Враховуючи викладене, відсутня вина Апеляційного суду Хмельницької області в невчасній виплаті щомісячного грошового утримання ОСОБА_1 . Також, представник відповідача зазначив, що стягнення заборгованості з виплати щомісячного грошового утримання та компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків його виплати чітко визначене з Державної судової адміністрації України, а тому вважати, що між апеляційним судом та ОСОБА_1 , за викладених вище обставин, існує зобов`язання - неможливо. Просив суд в задоволенні позовних вимог відмовити.

Представником відповідача - Державної судової адміністрації України, подано до суду відзив на позов, в якому останній зазначив, що рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 22 липня 2019 року, залишеним без зміни постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 31 жовтня 2019 року та постановою Верховного Суду від 30 квітня 2020 року у справі № 560/1725/19 з Державної судової адміністрації України за рахунок бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень суддів на користь суддів» на його користь стягнуто 23108,30 грн. заборгованості станом на 24 листопада 2014 року по щомісячному грошовому утриманню судді та 5467,87 грн компенсації станом на 24 листопада 2014 року за несвоєчасну виплату цих коштів, а всього 28576,17 грн. Спірні правовідносини, між позивачем та Державною судовою адміністрацією України склалися внаслідок ухвалення рішення про стягнення за рахунок бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів» коштів на користь позивача. Виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 22.07.2019 у справі № 560/1725/19 повинно було бути здійснене за рахунок коштів бюджетної програми 0501150 Виконання рішень судів на користь суддів Державною казначейською службою України. Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 22.07.2019 у справі № 560/1725/19 виконано Державною казначейською службою України 27.12.2019. До звернення позивача з виконавчим листом Хмельницького окружного адміністративного суду у справі № 560/1725/19 ДСА України не мала правових підстав здійснювати виплату коштів на суму 28576,17 грн. на користь позивача, адже виконує Державна казначейська служба України шляхом списання коштів з бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів». В даному випадку ДСА України несла зобов`язання як головний розпорядник бюджетних коштів, який виконує рішення суду, що набрало законної сили. Жодних інших зобов`язань ДСА України не мала перед позивачем. З огляду на викладене, вважає, що ДСА України діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і Законами України.

Дослідивши докази, суд встановив такі обставини справи.

Судом встановлено, що рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 22 липня 2019 року в справі № 560/1725/19 за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Міністерства юстиції України, Держави Україна в особі Державної Казначейської служби України, Державної судової адміністрації України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ліквідаційна комісія Апеляційного суду Хмельницької області про стягнення заборгованості - стягнуто з Державної судової адміністрації України за рахунок бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів» на користь ОСОБА_1 заборгованість в сумі 28576 грн.17 коп. Вказаним рішення суду встановлено, що функції головного розпорядника бюджетних коштів, які виділяються на забезпечення діяльності судів, виконує Державна судова адміністрація України.

Вважаючи те, що у зв`язку з невиконанням відповідачем грошового зобов`язання, Хмельницький апеляційний суд повинен сплатити позивачу за рахунок бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів» 820 грн. 18 коп. річних, 4718 грн. 74 коп. інфляційних втрат, а всього - 5538 грн. 92 коп., а тому позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За положеннями статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України),

- адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір;

- публічно-правовий спір - спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи;

- суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Суд зазначає, що в адміністративній справі №560/1725/19 Державна судова адміністрація України виступала як суб`єкт владних повноважень у публічно-правовому спорі.

Поряд з вищенаведеним, слід зазначити, що за змістом частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є:

1) договори та інші правочини;

2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності;

3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі;

4) інші юридичні факти (частина 2 статті 11 Цивільного кодексу України).

Відповідно до положень частини 3 статті 11 та частини 1 статті 13 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Законодавець у частині 1 статті 509 Цивільного кодексу України визначив зобов`язання як правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно із частиною 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами своїх грошових зобов`язань передбачені, зокрема, приписами статей 549 - 552, 611, 625 Цивільного кодексу України.

Грошовим зобов`язанням, за змістом статей 524, 533-535 Цивільного кодексу України, є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов`язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Грошовим слід вважати будь-яке зобов`язання, що складається в тому числі з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Зокрема, грошовим зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана оплатити поставлену продукцію, виконану роботу чи надану послугу в грошах, а друга сторона вправі вимагати від першої відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору.

За частиною 2 статті 527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Стягнення інфляційних втрат регулюється статтею 625 Цивільного кодексу України, яка передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Системний аналіз вказаних норм права свідчить, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами належними до сплати кредиторові.

Між тим суд зазначає, що у рішенні від 22 липня 2019 року по справі №560/1725/19 стягнення заборгованості за рахунок бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів» на користь ОСОБА_1 в сумі 28576 грн.17 коп. чітко визначене з Державної судової адміністрації України, проте позивач заявив позовні вимоги про стягнення на його користь 820,18 грн. річних та 4718,74 грн. інфляційних втрат з Хмельницького апеляційного суду, а тому між Хмельницьким апеляційним судом та ОСОБА_1 не існує грошового зобов`язання.

Отже, за встановленими обставинами суд приходить до висновку, що між позивачем та відповідачем не виникло грошових правовідносин. Позивач не є кредитором по відношенню до відповідача.

Таким чином, оскільки між позивачем та відповідачем не виникли грошові правовідносини, вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційні втрати та три проценти річних є безпідставними.

Вищенаведене відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 08.02.2018 у справі №826/22867/15.

З огляду на вказане, підстави для задоволення даного позову відсутні.

Частиною 1 та 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Виходячи з меж заявлених вимог та заперечень, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, в межах компетенції, суд дійшов висновку про те, що позов не підлягає задоволенню.

Враховуючи висновки суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Хмельницького апеляційного суду, Державної судової адміністрації України про стягнення коштів - відмовити.

Судові витрати в порядку статті 139 КАС України розподілу між сторонами не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідачі:Хмельницький апеляційний суд (Майдан Незалежності, 1, м. Хмельницький, Хмельницька область, 29000 , код ЄДРПОУ - 42255375) Державна судова адміністрація України (вул. Липська, 18/5, Мсп601, Центральна Частина Києва, м. Київ, 01601 , код ЄДРПОУ - 26255795)

Головуючий суддя І.І. Тарновецький