Справа № 500/421/22
Суддя: Мірінович Уляна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2022-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

Справа № 500/421/22

21 січня 2022 рокум. Тернопіль
Суддя Тернопільського окружного адміністративного суду Мірінович У.А., розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали ОСОБА_1 до Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

19 січня 2022 року до Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), у якій позивач просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову про арешт коштів боржника, винесену 13.05.2020 державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Любим А.В. у виконавчому провадженні № 21214241 в частині накладення арешту на кошти, які знаходяться на рахунку НОМЕР_1 , відкритому в АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_1 протиправною та скасування постанови;

визнати протиправною відмову державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Любого А.В. та зобов`язати вчинити дії щодо зняття арешту з рахунку НОМЕР_1 , відкритому в АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_1 .

У відповідності до вимог пункту 3 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161,172 цього Кодексу.

Позовна заява подана без додержання вимог, встановлених статтею 161 КАС України, та містить такі недоліки.

Частиною першою статті 122 КАС України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Статтею 287 КАС України визначено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця та встановлено, що позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів (пункту 1 частини другої статті 287 КАС України).

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою в якій просить визнати протиправною та скасувати постанову у виконавчому провадженні №21214241, винесену 13.05.2020 державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Любим А.В., при примусовому виконанні виконавчого листа №2-2725 від 09.08.2010, виданого Тернопільським міськрайонним судом, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, - у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 70789,97 грн.

Тобто, позивачем оскаржується рішення державного виконавця, яке винесено 13.05.2020, однак позивач звернувся з позовом у суд 19.01.2022, тобто з пропуском встановленого пунктом 1 частини другої статті 287 КАС України строку, більш як на півтора роки.

Разом з тим, в позовній заяві міститься клопотання позивача за змістом якого він просить суд "визнати отримання 17.01.2022 копії постанови від 13.05.2020 про арешт коштів боржника у ВП №21214241 поважною причиною пропуску строку позовної давності та поновити його".

Надаючи правову оцінку поважності причин пропуску позивачем на звернення в суд з даним позовом, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої, другої статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. Позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Отже, строк звернення до суду з позовом про оскарження, зокрема, рішення державного виконавця становить 10 робочих днів з дня отримання такого рішення чи ознайомлення з ним. Так само цей строк має застосовуватися до позовних вимог про визнання постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору такою, що не підлягає виконанню.

На користь висновку про застосування до цих правовідносин положень статті 287 КАС України свідчать висновки Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 у справі № 1.380.2019.001073, у яких вона, аналізуючи положення статті 287 КАС України та статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016, дійшла висновку, що розгляд таких спорів (визнання постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору такою, що не підлягає виконанню) віднесено до юрисдикції адміністративних судів.

У позовній заяві позивач вказує, що дізнався про оскаржувану постанову, лише отримавши її копію у відповідь на адвокатський запит від 04.01.2022.

Однак такі підстави, в якості підтвердження поважності причин пропуску суд оцінює критично, оскільки до позовної заяви додано лист Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 16.09.2021 №55741, який адресований позивачу у відповідь на його заяву "стосовно зняття арешту з банківського рахунку" про який йде мова в межах даної судової справи, що свідчить про те, що позивач був обізнаним з фактом накладення відповідачем арешту на його банківські рахунки та вживав заходи, спрямовані на його зняття у вересні 2021 року.

Зазначене підтверджується і змістом доручення про надання безоплатної вторинної правової допомоги від 15 березня 2021 року, згідно якої остання видана "для надання безоплатної вторинної правової допомоги щодо здіснення представництва інтересів особи у справі про зняття арешту з рахунку, ОСОБА_1 ".

При цьому, оскаржувана постанова про накладення арешту винесена у межах виконавчого провадження №21214241, яке згідно інформації, що міститься в Автоматизованій системі виконавчих проваджень Міністерства юстиції, - відкрито станом на 07.09.2010 (https://asvpweb.minjust.gov.ua/#/search-debtors).

Неможливість своєчасного звернення в суд, з підстав необхідності отримання (в тому числі на адвокатський запит) копії постанови про накладення арешту з метою її подальшого оскарження, суд також оцінює критично, оскільки згідно приписів статті 80 та 94 КАС України, за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи суд може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу (в даному випадку постанови від 13.05.2020 про накладення арешту на рахунки позивача).

Зазначені обставини, на переконання суду, свідчать в користь того, що до моменту звернення із адвокатським запитом до відповідача про отримання копії оскаржуваної постанови від 13.05.2020 у виконавчому провадженні №21214241 про накладення арешту на рахунки, позивачу було відомо про її існування значно раніше, а тому звернення до суду із позовною заявою про скасування вказаної постанови через один рік і вісім місяців з дня її винесення, - здійснено позивачем з пропуском встановленого законом строку.

Згідно із частиною першою статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до частини першої статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Наведені обставини вказують на невідповідність позовної заяви вимогам, процесуального законодавства, тому її слід залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення вказаних недоліків.

Позивачу необхідно усунути недоліки позовної заяви шляхом подання заяви про поновлення строку звернення в суд із зазначення інших поважних причин пропуску з підтвердженням їх належними та допустими доказами.

З урахуванням зазначеного, керуючись статтями 160, 161, 169, 171, 256, 293 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання протиправною та скасування постанови, - залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - п`ять днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху, шляхом подання необхідних документів на адресу суду:46021 м.Тернопіль, вул. Грушевського, 6.

Роз`яснити позивачу, що уразі не усунення зазначених недоліків у встановлений судом строк, відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява буде повернута останньому.

Копію ухвали направити позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Оскарження ухвали окремо від рішення суду не допускається. Заперечення на ухвалу може бути включене до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Мірінович У.А.