Справа № 360/6481/21
Суддя: І.В. Тихонов
Дата ухвалення: 2022-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

31 січня 2022 рокуСєвєродонецькСправа № 360/6481/21

Луганський окружний адміністративний суд

у складі головуючого судді Тихонова І.В.,

при секретарі судового засідання Таращенка Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Державної екологічної інспекції у Луганській області до Новопсковської селищної ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

29 жовтня 2021 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов Державної екологічної інспекції у Луганській області (далі позивач або Інспекція) до Новопсковської селищної ради (далі відповідач), в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просить:

- визнати недійсним рішення Новопсковської селищної ради від 06.05.2021 № 7/18 «Про визначення місць видобування пісчано-гравійної сировини-піску місцевого значення для комунальних потреб Новопсковської селищної територіальної громади», що порушують вимоги законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до ст. 20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.1999 № 399 «Про затвердження Порядку за здійсненням органами місцевого самоврядування делегованих повноважень органів виконавчої влади» та наказу Державної екологічної інспекції у Луганській області від 15.12.2020 № 2/1-28-503, направлення від 19.10.2021 № 2/2-18-746, у період з 20.10.2021 по 25.10.2021 проведено перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства Новопсковської селищною радою.

В ході Перевірки встановлено, що Новопсковською селищною радою прийняте, рішення від 06.05.2021 № 7/18 «Про визначення місць видобування пісчано-гравійної сировини-піску місцевого значення для комунальних потреб Новопсковської селищної територіальної громади» (далі Рішення).

Згідно додатку 1 до Рішення визначені адреси місць видобування копалин місцевого значення для комунальних потреб за географічними координатами.

При прийнятті Рішення Новопсковська селищна рада керувалась положеннями ст. 25 Закону України «Про місцеве самоврядування», ст. 10, 23 Кодексу України про Надра, постановою Кабінету Міністрів України від 12.12.1994 № 827 «Про затвердження переліку корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення».

Так, ні норми права якими керувалася відповідач при прийнятті Рішення, а ні інші норми Кодексу України про Надра та Закону України «Про місцеве самоврядування» не містять умов або прав щодо встановлення селищним радам повноважень з визначення місць видобування копалин місцевого значення для комунальних потреб.

Інспекція вбачає незаконність прийнятого рішення Новопсковської селищної ради від 06.05.2021 № 7/18 «Про визначення місць видобування пісчано-гравійної сировини-піску місцевого значення для комунальних потреб Новопсковської селищної територіальної громади».

Новопсковською селищною радою поданий відзив на адміністративний позов, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог з таких підстав (арк.спр.34-37).

Відповідно до вимог статті 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 10, 23 кодексу України «Про надра», Постанови Кабінету Міністрів України від 12.12.1994 № 827 «Про затвердження переліків корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення», з метою вирішення питання забезпечення піском для комунальних потреб Новопсковської селищної територіальної громади, рішенням Новопсковської селищної ради від 06.05.2021 № 7/18 «Про визначення місць видобування пісчано-гравійної сировини-піску місцевого значення для комунальних потреб Новопсковської селищної територіальної громади» були визначені місця видобування корисної копалини місцевого значення пісчано-гравійної сировини-піску загальною глибиною розробки до двох метрів для потреб Новопсковської селищної територіальної громади.

Зазначив, що право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Зі змісту ч. 3 ст. 78 3емельного кодексу України вбачається, що земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Суб`єктами права власності на землю, зокрема є: територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, на землі комунальної власності. (ст. 80 ЗК України).

Статтею 83 Земельного кодексу України зазначено, що землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю.

У комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування; в) землі та земельні ділянки за межами населених пунктів, що передані або перейшли у комунальну власність із земель державної власності відповідно до закону.

Згідно ст. 90 Земельного кодексу України, власники земельних ділянок мають право: г) використовувати у встановленому порядку для власних потреб наявні на земельній ділянці загальнопоширені корисні копалини, торф, лісові насадження, водні об`єкти, а також корисні властивості землі.

Частиною 1 cт. 23 Кодексу України «Про надра» встановлено що, землевласники і землекористувачі в межах наданих їм земельних ділянок мають право без спеціальних дозволів та гірничого відводу видобувати корисні копалини місцевого значення торф загальною глибиною розробки до двох метрів, а також підземні води (крім мінеральних) для всіх потреб, крім виробництва фасованої питної води, за умови, що обсяг видобування підземних вод із кожного з водозаборів не перевищує 300 кубічних метрів на добу.

Також, відповідач зазначив, що звертаючись до суду позивач, має обґрунтувати не лише зміст позовних вимог, а і факт порушення нормативно-правовим актом, а саме рішенням Новопсковської селищної ради від і 06.05.2021 № 7/18 «Про визначення місць видобування пісчано-гравійної сировини-піску місцевого значення для комунальних потреб Новонсковської селищної територіальної громади», свобод, інтересу.

Таким чином, наведені вище норми чинного законодавства вказують на те, що Новопсковська селищна рада Луганської області вправі реалізовувати свої функції щодо задоволення потреб територіальної громади, а тому просить у задоволенні позовних вимог Державної екологічної інспекції у Луганській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Користуючись правом на подання заяв по суті справи, позивачем подана відповідь на відзив від 22 грудня 2021 року № 46060/2021 (арк.спр.58-59).

Відповідач також скористався правом на подання заяви по суті справи, надав заперечення на відповідь відзив позивача від 05 січня 2022 року № 178/2022 (арк.спр.62-63).

По справі вчинені такі процесуальні дії.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2021 року відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання (арк.спр.30-31).

13.01.2022 відповідачем подано заяву про застосування позовної давності (арк.спр.66-67; 71-72).

17.01.2022 представником позивача подано пояснення на заяву відповідача про застосування позовної давності (арк.спр.77-78; 83).

Ухвалою суду від 17.01.2022 встановлено, що позивач своєчасно звернувся до суду з відповідним позовом та дійшов висновку про закриття підготовчого провадження з призначенням справи до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні (арк.спр.86-87).

У судові засідання представники сторін не прибули, про дату, час і місце проведення судових засідань повідомлені належним чином (арк. спр.88;89). Від відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі (арк.спр.84).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), судом встановлено таке.

Новопсковська селищна рада Луганської області є юридичною особою, організаційно-правова форма орган місцевого самоврядування, керівник ОСОБА_1 , про що свідчить витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (арк.спр. 92).

Відповідно до наказу Державної екологічної інспекції у Луганській області від 15 грудня 2020 року № 2/1-28-503 «Про здійснення перевірок центральних органів виконавчої влади та їх територіальних органів, місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади у 2021 році Державною екологічною інспекцією у Луганській області та направлення на проведення планової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства Новопсковської селищної ради Луганської області від 19.10.2021 № 2/2-18-746, керуючись ст. 20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.1999 № 399 «Про затвердження Порядку за здійсненням органами місцевого самоврядування делегованих повноважень органів виконавчої влади», у період з 20.10.2021 по 25.10.2021 проведено перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства Новопсковської селищною радою (арк.спр.4; 5).

За результатами дотримання вимог природоохоронного законодавства Новопсковською селищною радою Старобільського району Луганської області складений Акт №301 перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства Новопсковською селищною радою Старобільського району Луганської області (арк.спр.6-14).

Вищевказаному акті № 301 в розділі «Охорона земель» зазначено, що Новопсковською селищною радою було прийняте рішення №7/18 від 06 травня 2021 року «Про визначення місць видобування пісчано-гравійної сировини-піску місцевого значення для комунальних потреб Новопсковської селищної територіальної громади», відповідно до вищевказаного рішення було визначено місця видобування корисної копалини місцевого значення пісчано-гравійної сировини-піску загальною глибиною розробки до двох метрів для комунальних потреб Новопсковської селищної територіальної громади згідно додатку. Контроль за виконанням цього рішення здійснює постійна комісія з питань житлово-комунального господарства та сфери послуг.

За результатами перевірки, Державною екологічною інспекцією у Луганській області складено припис №301 щодо усунення порушень вимог природоохоронного законодавства від 25.10.2021 (арк.спр.15-17).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно достатті 19 Конституції Україниоргани державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцієюта законами України.

Згідно з п. 1 Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України від 19.04.2017 № 275(далі - Положення № 275), Державна екологічна інспекція України (Держекоінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра захисту довкілля та природних ресурсів і який реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Держекоінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи (пункт 7 Положення № 275).

Діяльність Державної екологічної інспекції у Луганській області регламентується Положенням про Державну екологічну інспекцію у Луганській області, яке затверджено наказом Державної екологічної інспекції України від 02.02.2021 року № 50 (надалі - Положення).

Відповідно до Положення, Державна екологічна інспекція відповідної області (далі - Інспекція) є територіальним органом Державної екологічної інспекції України (далі - Держекоінспекція) та їй підпорядковується.

Повноваження Інспекції поширюються на територію Луганської області.

Відповідно до п. 2 розділу II Положення Держекоінспекція здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням територіальними органами центральних органів виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства: 1) про екологічну та радіаційну безпеку; 2) про охорону земель, надр; 3) про охорону, раціональне використання вод та відтворення водних ресурсів; 4) про охорону атмосферного повітря; 5) про охорону, захист, використання та відтворення лісів; 6) про раціональне використання, відтворення і охорону об`єктів тваринного світу; 7) про охорону, використання і відтворення водних біоресурсів; 8) щодо наявності дозволів, лімітів та квот на спеціальне використання природних ресурсів, дотримання їх умов; 9) про охорону, утримання і використання зелених насаджень; 10) про використання, охорону і відтворення об`єктів рослинного світу; 11) щодо дотримання правил створення, поповнення, зберігання, використання та державного обліку зоологічних, ботанічних колекцій і торгівлі ними; 12) з питань дотримання положень Конвенції про міжнародну торгівлю видами дикої фауни і флори, що перебувають під загрозою зникнення (CITES); 13) під час ведення мисливського господарства та здійснення полювання; 14) про збереження об`єктів рослинного та тваринного світу, занесених до Червоної та Зеленої книг України, формування, збереження і використання екологічної мережі; 15) про охорону і використання територій та об`єктів природно-заповідного фонду; 16) з питань поводження з відходами; 17) у сфері хімічних джерел струму в частині забезпечення екологічної безпеки виробництва хімічних джерел струму та утилізації відпрацьованих хімічних джерел струму, ведення обліку обсягів накопичення відпрацьованих хімічних джерел струму та передачі їх для утилізації; 18) щодо дотримання заходів біологічної і генетичної безпеки стосовно біологічних об`єктів природного середовища під час створення, дослідження та практичного використання генетично модифікованих організмів у відкритій системі; 19) у сфері озоноруйнівних речовин та фторованих парникових газів.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає, зокрема, Закон України«Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності`від 05.04.2007 № 877-V(далі -Закон № 877-V).

В абз. 2, 3 частини першої статті 1 вказаного Закону визначено, що державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Згідно з абз. 1-6 частини першоїстатті 5 Закону № 877-V планові заходи здійснюються відповідно до річних планів, що затверджуються органом державного нагляду (контролю) не пізніше 1 грудня року, що передує плановому. Внесення змін до річних планів здійснення заходів державного нагляду (контролю) не допускається, крім випадків зміни найменування суб`єкта господарювання та виправлення технічних помилок. Плановим періодом вважається рік, який обчислюється з 1 січня по 31 грудня планового року. Плани здійснення заходів державного нагляду (контролю) на наступний плановий період повинні містити дати початку кожного планового заходу державного нагляду (контролю) та строки їх здійснення. Протягом планового періоду здійснення більш як одного планового заходу державного нагляду (контролю) щодо одного суб`єкта господарювання одним і тим самим органом державного нагляду (контролю) не допускається. За наявності у суб`єкта господарювання відокремлених підрозділів планові заходи державного нагляду (контролю) щодо такого суб`єкта господарювання можуть здійснюватися одночасно в усіх відокремлених підрозділах протягом строку здійснення одного планового заходу. Внесення одного й того самого суб`єкта господарювання до планів здійснення заходів державного нагляду (контролю) різних органів державного нагляду (контролю) є підставою для проведення щодо такого суб`єкта господарювання комплексного планового заходу державного нагляду (контролю).

За результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт (абз. 1 ч. 6 ст. 7 Закону № 877-V).

На підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу (ч.7 ст. 7 Закону № 877-V).

Припис - обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб`єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку (ч. 8ст. 7 Закону № 877-V).

Відповідно до ч. 9ст. 7 Закону № 877-Vрозпорядчі документи щодо усунення порушень вимог законодавства можуть бути оскаржені до відповідного центрального органу виконавчої влади або суду в установленому законом порядку.

З огляду на зміст положень статей 4, 7 Закону № 877-V припис органу державного нагляду (контролю) є розпорядчим документом, в якому, з урахуванням характеру спірних правовідносин, мають бути наведені конкретні порушення суб`єктом господарювання норм законодавства про охорону навколишнього природного середовища, які вже мали місце на момент проведення перевірки, та встановлені строки усунення цих порушень, оскільки метою видання приписів є саме усунення таких виявлених порушень.

Така спрямованість припису на усунення виявлених перевіркою порушень у встановлені органом державного нагляду (контролю) строки узгоджується і з положеннями абзацу 4 частини першої статті 6 Закону України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, згідно з якими підставами для здійснення позапланових заходів є: перевірка виконання суб`єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення планових заходів органом державного нагляду (контролю).

Таким чином, до припису можуть включатися виключно вимоги, направлені на усунення виявлених у ході перевірки порушень.

Стосовно пункту 1 припису № 301 щодо усунення порушення вимог природоохоронного законодавства від 25.10.2021, суд зазначає наступне.

Пунктом 1 Припису №301 приписано в 10 денний термін після отримання припису, розробити план організаційно-технічних заходів щодо усунення виявлених порушень природо-охоронного законодавства. Обґрунтування: ст.20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»

Відповідно до п.п. а), е) ч. 1 ст. 20-2 Закону № 1264-XII, до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища належить: організація і здійснення у межах компетенції державного нагляду (контролю) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства в тому числі, під час ведення мисливського господарства та здійснення полювання; надання обов`язкових до виконання приписів щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства з питань, що належать до його компетенції, та здійснення контролю за їх виконанням.

Відповідно до ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією.

Стаття 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначає, що місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Згідно частини другої статті 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Згідно до п. 34 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Відповідно ч. 1 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Згідно до ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, належить право комунальної власності на землю, природні ресурси.

Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, укладати договори в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійні договори, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Відповідно до статті 79 Земельного кодексу України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Згідно статті 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру (частина 1).

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі (частина 3 вказаної статі ).

Частина 4 ст. 79-1 Земельного кодексу України визначає, що земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок (частина 5 вказаної статі).

Частиною 9 статті 79-1 Земельного кодексу України безпосередньо визначено, що земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі (частина 10 вказаної статі ).

Статтею 83 Земельного кодексу України встановлено, що землі, які належать на праві власності територіальним громадам, є комунальною власністю.

У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності.

Згідно з ст. 92 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають підприємства, установи та організації, що належать до державної та комунальної власності.

Згідно статті 10 Кодексу України про надра до відання сільських, селищних, міських та районних рад і рад об`єднаних територіальних громад на їх території у порядку, встановленому цим Кодексом та іншими законодавчими актами, належить:

1) погодження надання надр у користування з метою геологічного вивчення, розробки родовищ корисних копалин місцевого значення;

2) реалізація місцевих програм розвитку мінерально-сировинної бази, раціонального використання та охорони надр;

3) обмеження діяльності підприємств, установ, організацій і громадян у випадках і в порядку, передбачених цим Кодексом;

4) здійснення контролю за використанням та охороною надр;5) вирішення інших питань у сфері регулювання гірничих відносин у межах своєї компетенції.

Стаття 18 Кодексу України про надра передбачає, що надання земельних ділянок для потреб, пов`язаних з користуванням надрами, провадиться в порядку, встановленому земельним законодавством України.

Відповідно до частини першої статті 23 Кодексу України про надра землевласники і землекористувачі в межах наданих їм земельних ділянок мають право без спеціальних дозволів та гірничого відводу видобувати корисні копалини місцевого значення і торф загальною глибиною розробки до двох метрів, а також підземні води (крім мінеральних) для всіх потреб, крім виробництва фасованої питної води, за умови, що обсяг видобування підземних вод із кожного з водозаборів не перевищує 300 кубічних метрів на добу.

Видобування корисних копалин місцевого значення і торфу з застосуванням спеціальних технічних засобів, які можуть призвести до небажаних змін навколишнього природного середовища, погоджується з місцевими радами, Радою міністрів Автономної Республіки Крим та обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями (ч. 3 ст. 23 цього Кодексу).

Враховуючи зазначені норми законодавства та матеріали справи, суд дійшов таких висновків стосовно оскаржуваного рішення Новопсковської селищної ради Луганської області від 06 травня 2021 року № 7/18.

Пунктом 1 Рішення вирішено: визначити місця видобування місця видобування корисної копалини місцевого значення пісчано-гравійної сировини-піску загальною глибиною розробки до двох метрів для комунальних потреб Новопсковської селищної територіальної громади згідно додатку 1.

Контроль за виконанням цього рішення покласти на постійну комісію з питань житлово-комунального господарства та комунальної власності, будівництва, промисловості, підприємництва та сфери послуг (арк.спр.81; 82).

Враховуючи приписи п. 34 ч. 1 ст. 26, ч. 1 ст. 59, ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. ст. 10, 18, 23 Кодексу України про надра, вказаний пункт відповідає нормам діючого законодавства, оскільки прийнятий повноважним органом у спосіб, визначений діючим законодавством з питання, яке віднесене до компетенції такого органу (із зазначенням необхідності видобування корисних копалин місцевого значення глибиною розробки до двох метрів).

При цьому суд зазначає, як визначено положеннями статті 79 Земельного кодексу України, земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Однак пункт 1 Рішення не містить доручень міському голові створення робочої групи для визначення частин земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо них правами, тобто земельних ділянок та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Додаток 1 до Рішення Новопсковської селищної ради №7/18 від 06.05.2021 стосується питання відносно місць видобування корисних копалин місцевого значення піску пісчано-гравійна сировина-пісок за межами населеного пункту с. Донцівка, с. Рибяйцеве та с. Камянка Старобільського району Луганської області із зазначенням лише координат та схем, із зазначенням орієнтованою площею та глибини розробки 2 метри, однак без конкретного місця видобування корисних копалин місцевого значення (пісчано-гравійної сировини-піску), оскільки конкретне місце також повинне мати певні ознаки як то розташування в конкретному населеному пункті, назви вулиць, номери будівель, назви угідь тощо.

Як наслідок, певне місце може бути розташоване на конкретній земельній ділянці, яка вже може мати установлені межі, конкретне місце розташування, з визначеними щодо неї правами фізичних чи юридичних осіб державної реєстрації права власності на неї та внесена інформація про них до Державного земельного кадастру та призначення кадастрового номера.

Крім того, відповідно до положень частини 5 статті 79-1 Земельного кодексу України формування земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

У зв`язку з чим судом на підставі аналізу норм законодавства, які регулюють спірні правовідносини, та змісту самого пункту Рішення встановлено, що цим пунктом не доручалося міському голові створення робочої групи для визначення земельних ділянок, для видобування корисних копалин місцевого значення пісчано-гравійної сировини-піску, глибиною до двох метрів, яка за наслідками своєї діяльності повинна визначити відповідні місця видобування піску, а вирішено лише визначити виключно «місця видобування корисних копалин місцевого значення пісчано-гравійної сировини-піску».

Як наслідок, реалізація вказаного Рішення створює реальну загрозу заподіяння шкоди інтересам держави, оскільки ці пункти носять зобов`язальний характер стосовно невизначених земельних об`єктів, спонукають до дій щодо видобування корисної копалини місцевого значення пісчано-гравійної сировини-піску без проведення необхідних законодавчо визначених процедур.

Таким чином, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про задоволення заявлених вимо про визнання протиправним та скасування рішення Новопсковської селищної ради від 06.05.2021 №7/18 «Про визначення місць видобування пісчано-гравійної сировини-піску місцевого значення для комунальних потреб Новопсковської селищної територіальної громади.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. По даній справі такі судові витрати відсутні, у зв`язку з чим з відповідача судові витрати не стягуються.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Державної екологічної інспекції у Луганській області (, 93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Гагаріна, буд. 93) до Новопсковської селищної ради (, пров. Історичний, буд. 1, смт. Новопсков, Старобільський район, Луганська область, 92303) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Новопсковської селищної ради від 06.05.2021 № 7/18 «Про визначення місць видобування пісчано-гравійної сировини-піску місцевого значення для комунальних потреб Новопсковської селищної територіальної громади», що порушують вимоги законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено та підписано 10 лютого 2022 року.

Суддя І.В. Тихонов