Справа № 360/8402/21
Суддя: О.В. Ірметова
Дата ухвалення: 2022-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

10 лютого 2022 рокуСєвєродонецькСправа № 360/8402/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Ірметова О.В., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження (без виклику сторін) справу за адміністративним позовом адвоката Скворцової Алли Юріївни в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

20 грудня 2021 року на адресу Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява адвоката Скворцової Алли Юріївни в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що позивач здобула право на отримання пенсії за віком та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області (сервісному центрі № 6) та отримує пенсію за віком, як внутрішньо-переміщена особа з 01.03.20216.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» позивач є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою № 927- від 28.07.2021.

Позивач має заборгованість по пенсії з 01.06.2018 по 31.08.2018 та з 01.10.2018 по 31.08.2021.

Згідно з наданою на адвокатський запит відповіді Головного Управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 25.11.2021, на підставі отриманої інформації відповідно до підпункту 5 пункту 12 Порядку 365 у зв`язку з відсутністю за місцем проживання ОСОБА_1 розпорядженням Управління від 04.06.2018 було призупинено виплату пенсії з 01.06.2018. За особистою заявою від 20.06.2018 про поновлення виплати пенсії та на підставі рішення Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 16.07.2018, управлінням поновлено виплату пенсії на основну відомість вересня 2018 року та виплачено місячний розмір пенсії за вересень 2018 (дата виплати 4 число).

З 01.10.2018 після інформаційного обміну з Управлінням соціального захисту населення Новоайдарської районної державної адміністрації у зв`язку з не підтвердженням фактичного місця проживання та скасування довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи виплату пенсії ОСОБА_1 повторно припинено. На підставі заяви від 29.07.2021 про поновлення пенсії та списку Управління соціального захисту населення Щастинської районної державної адміністрації від 29.07.2021 на отримання інформації з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, ОСОБА_1 поновлено виплату пенсії на основну відомість жовтня 2021 року. Борг по пенсії за період з 01.06.2018 по 31.08.2018 та з 01.10.2018 по 31.08.2021 обліковано в управлінні та виплата буде здійснюватися відповідно до Порядку № 1165.

Про причини невиплати пенсії позивач дізналася з листа Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області за № 1200-0202-8/52836 від 25.11.2021.

Вважаю бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо невиплати пенсії протиправною.

Враховуючи вищенаведене позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного Управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо невиплати з 01.06.2018 по 31.08.2018 та з 01.10.2018 по 31.08.2021 пенсії ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Луганській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за період з 01.06.2018 по 31.08.2018 та з 01.10.2018 по 31.08.2021.

Ухвалою суду від 24 грудня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 22-23).

17 січня 2022 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 26-28), в якому зазначено, що 22.03.2017 позивачка звернулась до управління з особистою заявою про запит пенсійної справи з Артемівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецької області.

Розпорядженням управління від 21.04.2017 №3328 позивача взято на облік як одержувача пенсії за віком за даними електронної пенсійної справи як внутрішньо переміщену особу і 01.03.2016.

Розпорядженням управління від 04.06.2018 припинено виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі підпункту 5 пункту 12 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України від 08.06.2016 № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» з 01.06.2018.

З заявою про поновлення виплат пенсії згідно Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно то Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», позивачка звернулась 20.06.2018.

На підставі поданої заяви управління поновило виплату пенсії позивачу з 01.09.2018.

Розпорядженням управління від 05.10.2018 припинено виплате пенсії ОСОБА_1 після інформаційного обміну з Управлінням соціального захисту населення Новоайдарської районної державної адміністрації у зв`язку з непідтвердженням фактичного місця проживання та скасуванням довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи з 01.10.2018.

На підставі заяви від 29.07.2021 про поновлення виплати пенсії та списку Управління соціального захисту населення ІЦастинської районної державної адміністрації від 29.07.2021 на отримання інформації з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб ОСОБА_1 поновлено виплату пенсії з 01 вересня 2021.

На даний час позивачка пенсію отримує па картковий рахунок відкритий в АТ «Ощадбанк».

Пенсія за період з 01.06.2018 по 31.08.2018 у розмірі 4408,44 гривень та за період з 01.10 2018 по 31.08.2021 у сумі 59339,42 гривень обліковується в управлінні та буде виплачена позивачу па умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

На теперішній час такий порядок відсутній. Підстави для невиконання приписів постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 637 у відповідача відсутні, оскільки ця постанова є чинною та не скасована.

На підставі викладеного, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , є громадянкою України, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 (а.с. 9-10, 11).

Позивач є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою від 28.07.2021 № 927- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (а.с. 12).

22.03.2017 позивачка звернулась до управління з особистою заявою про запит пенсійної справи з Артемівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецької області (а. с. 30).

Розпорядженням управління від 21.04.2017 №3328 позивача взято на облік як одержувача пенсії за віком за даними електронної пенсійної справи як внутрішньо переміщену особу з 01.03.2016 (а. с. 29).

Розпорядженням управління від 04.06.2018 припинено виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі підпункту 5 пункту 12 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України від 08.06.2016 № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», на підставі списку пенсіонерів, які перетинають державний контроль (система «Аркан»), про відсутність на підконтрольній території понад 60 днів від 04.06.2018 з 01.06.2018 (а. с. 35).

З заявою про поновлення виплат пенсії згідно Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», позивачка звернулась 20.06.2018 (а. с. 36).

На підставі поданої заяви управління поновило виплату пенсії позивачу з 01.09.2018.

Розпорядженням управління від 05.10.2018 припинено виплату пенсії ОСОБА_1 після інформаційного обміну з Управлінням соціального захисту населення Новоайдарської районної державної адміністрації у зв`язку з не підтвердженням фактичного місця проживання та скасуванням довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи з 01.10.2018 (а. с. 38).

На підставі заяви від 29.07.2021 про поновлення виплати пенсії та списку Управління соціального захисту населення ІЦастинської районної державної адміністрації від 29.07.2021 на отримання інформації з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб ОСОБА_1 поновлено виплату пенсії з 01 вересня 2021 (а. с. 39, 40, 41, 42).

Вирішуючи спір по суті, суд вважає, що до даних правовідносин необхідно застосувати норми Конституції України, Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV) та Закону України від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" (далі - Закон № 1706-VII).

Так, у наведених нижче положеннях Конституції України закріплено основи соціальної спрямованості держави:

Стаття 1 Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава.

Стаття 3. Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. […]

Стаття 19. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 46. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Стаття 92. Виключно законами України визначаються: […] 6. основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення […].

Визначення поняття внутрішньо переміщеної особи міститься у ст. 1 Закону № 1706-VII, який набрав чинності 22 листопада 2014 року.

Це визначення має описовий характер та охоплює три види конституційно-правового статусу людини (громадянин України, іноземець та особа без громадянства). З огляду на визначення, внутрішньо переміщена особа - це особа, яка:

- перебуває на території України на законних підставах;

- має право на постійне проживання в Україні;

- була змушена залишити або покинути своє місце проживання в результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Отже, спеціальний статус внутрішньо переміщеної особи не збігається та не може підміняти собою жоден із закріплених у Конституції України конституційно-правових статусів особи, та не є окремим конституційно-правовим статусом особи.

Проте, реєстрація особи як внутрішньо переміщеної надає можливість державним органам врахувати її особливі потреби. Серед таких особливих потреб - доступ до належного житла та правової допомоги, доступ до спеціальних державних програм, зокрема адресних програм для внутрішньо переміщених осіб, тощо.

Таким чином, статус внутрішньо переміщеної особи надає особі спеціальні, додаткові права (або "інші права", як це зазначено у ст. 9 Закону № 1706-VII), не звужуючи, між тим, обсяг конституційних прав та свобод особи та створюючи додаткові гарантії їх реалізації.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом № 1058-IV.

Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Частиною 3 ст. 4 Закону № 1058-IV визначено складові законодавства про пенсійне забезпечення в Україні, виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Враховуючи те, що відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону № 1058-IV умови, норми та порядок пенсійного забезпечення визначаються виключно законами про пенсійне забезпечення, питання щодо припинення пенсійних виплат (які є складовою порядку пенсійного забезпечення) не можуть регулюватися підзаконними актами.

Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею та є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Відповідно до статті 47 Закону № 1058-IV пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеними у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Суд зазначає, що заборгованість з пенсії за період з 01.06.2018 по 31.08.2018 та з 01.10.2018 по 31.08.2021 не є спірним питанням.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 335 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365 Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, а саме, пункти 15 і 18 доповнені реченням такого змісту: Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України, враховуючи наведене позивачу не сплачено заборгованості за минулий період.

Суд вважає таку позицію неприйнятною, виходячи з наступного.

Так, за змістом конституційних норм (статті 113, 116, 117 Конституції України), Кабінет Міністрів України не наділений правом вирішувати питання, які належать до виключної компетенції Верховної Ради України, так само як і приймати правові акти, які підміняють або суперечать законам України.

Конституційний Суд України у своїх рішеннях № 20-рп/2011 від 26 грудня 2011 року та № 2-рп-99 від 02 березня 1999 року висловив позицію, згідно з якою Кабінет Міністрів України є органом, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, форми і види пенсійного забезпечення, захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Особливу увагу варто звернути на те, що у преамбулі до Закону № 1058-IV зазначено, що зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Конституційне поняття Закон України, на відміну від поняття законодавство України, не підлягає розширеному тлумаченню, це - нормативно-правовий акт, прийнятий Верховною Радою України в межах повноважень. Зміни до закону вносяться за відповідно встановленою процедурою Верховною Радою України шляхом прийняття закону про внесення змін. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є підзаконними, а тому не можуть обмежувати права громадян, які встановлено законами.

Судом встановлено, що жодних змін у вказаний Закон з приводу особливостей виплати заборгованості пенсіонерам, які є внутрішньо переміщеними особами, Верховною Радою не приймались.

Статтею 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Отже, у випадку суперечності норм підзаконного акту нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.

При цьому, суд ще раз акцентує свою увагу на тому, що статус внутрішньо переміщеної особи надає особі спеціальні, додаткові права (або "інші права", як це зазначено у ст. 9 Закону № 1706-VII), не звужуючи, між тим, обсяг конституційних прав та свобод особи та створюючи додаткові гарантії їх реалізації, а тому відповідач повинен всіляко сприяти відновленню виплат, гарантованих державою внутрішньо переміщеним особам.

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про відсутність у відповідача правових підстав для невиплати позивачу заборгованості з пенсії.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Ухвалою суду від 24 грудня 2021 року відстрочено позивачу сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, суд вважає за необхідне судовий збір у розмірі 908,00 грн стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 241-246, 250, 255, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов адвоката Скворцової Алли Юріївни в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо не виплати ОСОБА_1 заборгованості з пенсії за період з 01.06.2018 по 31.08.2018 та з 01.10.2018 по 31.08.2021.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області (, місцезнаходження: 93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Шевченка, 9) виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) заборгованість з пенсії за період з 01.06.2018 по 31.08.2018 та з 01.10.2018 по 31.08.2021.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (, місцезнаходження: 93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Шевченка, 9) на користь Державного бюджету України судовий збір в сумі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 коп.).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Ірметова