Справа № 440/17669/21
Суддя: С.С. Бойко
Дата ухвалення: 2022-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2022 року м. ПолтаваСправа № 440/17669/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бойка С.С.,

секретаря судового засідання Маслак О.Ю.,

за участю:

представника позивача - Біленко А.О.

відповідача - Котляра О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Полтавській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач Головне управління ДПС у Полтавській області звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу у розмірі 11511,00 грн за платежем єдиний податок з фізичних осіб на р/р UA0016622, код отримувача (ЄДРПОУ): 37959255, отримувач: ГУК у Полт.обл./тг с. Ланна/18050400, банк отримувача Казначейство України (ЕАП).

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що за ОСОБА_1 обліковується податковий борг в сумі 11511,00 грн, що виник внаслідок несплати відповідачем єдиного податку з фізичних осіб.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 10 січня 2022 року відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання на 01 лютого 2022 року / а.с.33 /.

Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Відповідач не заперечував проти задоволення позовних вимог.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини.

З довідки ГУ ДПС у Полтавській області / а.с17/, розрахунку податкового боргу ФОП ОСОБА_1 /а.с16/, відомостей з інтегрованих карток платника податків / а.с. 15/, суд вбачає, що за ОСОБА_1 обліковується податковий борг у розмірі 11511,00 грн за платежем єдиний податок з фізичних осіб, який виник з наступних підстав.

13 вересня 2016 року ОСОБА_1 подано до Головного управління ДФС у Полтавській області, Карлівське управління, Карлівська ДПІ заяву про застосування спрощеної системи оподаткування, відповідно до якої позивач просив про переведення на спрощену систему опоадткування, обліку та звітності з 01.01.2016.

Контролюючим органом здійснено нарахування єдиного податку:

- у сумі 744,60 (частково сплачено 703,00) грн по терміну сплати 20.07.2018;

- у сумі 744,60 грн по терміну сплати 20.08.2018;

- у сумі 744,60 грн по терміну сплати 20.09.2018;

- у сумі 744,60 грн по терміну сплати 20.09.2018;

- у сумі 744,60 грн по терміну сплати 20.10.2018;

- у сумі 744,60 грн по терміну сплати 20.11.2018;

- у сумі 744,60 грн по терміну сплати 20.12.2018;

- у сумі 834,60 грн по терміну сплати 20.01.2019;

- у сумі 834,60 грн по терміну сплати 20.02.2019;

- у сумі 834,60 грн по терміну сплати 20.03.2019.

06 жовтня 2020 року ГУ ДПС у Полтавській області проведено камеральну перевірку про результати своєчасності сплати єдиного податку, за результатами якої складено акт № 49887/16-31-04-21-10/ НОМЕР_1 від 06.10.2020, який вручений ОСОБА_1 особисто /а.с. 10/.

Відповідно до вказаного акта перевірки винесено податкове повідомлення-рішення форми "Ш" № від 30.10.2020 на суму 5242,60 грн, яке позивач разом з розрахунком штрафних санкцій отримав 31.10.2020.

Вказане вище податкове повідомлення-рішення в адміністративному чи судовому порядку позивачем не оскаржувалось.

Таким чином заборгованість зі сплати єдиного податку з фізичних осіб склала 11511,00 грн.

окрім цього, судом встановлено, що ГУ ДПС у Полтавській області винесено податкову вимогу "Ф" №140-53 від 16.10.2018, яка направлена за адресою реєстрації відповідача та отримана ним 20.10.2018.

Податкова вимога "Ф" №140-53 від 16.10.2018 в адміністративному чи судовому порядку не оскаржувалась та не скасовувалась, борг після її винесення не переривався, що підтверджується обліковими картками, які додані до позову.

Посилаючись на несплату відповідачем податкових зобов`язань про стягнення податкового боргу, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 25.03.2019 припинено підприємницьку діяльність.

Згідно з підпунктом 4.1.1 пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу України (далі - ПК) податкове законодавство ґрунтується на принципах, зокрема на принципі загальності оподаткування - кожна особа зобов`язана сплачувати встановлені цим Кодексом, законами з питань митної справи податки та збори, платником яких вона є згідно з положеннями цього Кодексу.

Згідно з пунктом 37.3 Податкового кодексу України підставами для припинення податкового обов`язку, крім його виконання, є: ліквідація юридичної особи; смерть фізичної особи, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою; втрата особою ознак платника податку, які визначені цим Кодексом; скасування податкового обов`язку у передбачений законодавством спосіб.

Відповідно до абзацу другого підпункту 65.10.8 пункту 65.10 статті 65 ПК України державна реєстрація (реєстрація) припинення підприємницької чи незалежної професійної діяльності фізичної особи або внесення до Державного реєстру запису про припинення такої діяльності фізичною особою не припиняє її зобов`язань, що виникли під час провадження підприємницької чи незалежної професійної діяльності, та не змінює строків, порядків виконання таких зобов`язань та застосування санкцій за їх невиконання.

У силу абзацу другого пункту 97.3 статті 97 ПК України визначено, що у разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи чи реєстрації у відповідному уповноваженому органі припинення незалежної професійної діяльності фізичної особи (якщо така реєстрація була умовою ведення незалежної професійної діяльності), погашення грошових зобов`язань та/або податкового боргу здійснюється за рахунок майна зазначеної особи.

При цьому підпунктом 97.4.3 пункту 97.4 цієї статті визначено, що особою, відповідальною за погашення грошових зобов`язань чи податкового боргу платника податків, є: стосовно фізичної особи - підприємця або фізичної особи, яка провадить незалежну професійну діяльність, - така фізична особа.

Отже, припинення фізичною особою - підприємцем ведення підприємницької діяльності за власним рішенням не звільняє таку особу від виконання податкового обов`язку.

Статтею 67 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно із підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

За змістом підпунктів 14.1.39, 14.1.156, 14.1.175, пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня. Податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України.

Податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

За змістом пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України передбачено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно з пунктом 59.3 статті 59 Податкового кодексу України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Відповідно до пункту 59.5 статті 59 Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Підпунктом 20.1.19 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України визначено, що контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право: стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно з підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 Податкового кодексу України контролюючими органами є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.

Відповідно до пункту 41.4 статті 41 Податкового кодексу України органами стягнення є виключно контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 цього пункту, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці в межах своїх повноважень.

Відповідно до пункту 87.11 статті 87 Податкового кодексу України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи.

Аналіз наведених норм Податкового кодексу України дає підстави для висновку, що грошові зобов`язання, визначені контролюючим органом у податкових повідомленнях-рішеннях, підлягають сплаті протягом 10 днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, а у разі процедури оскарження рішення контролюючого органу - протягом 10 днів, наступних за днем такого узгодження.

Матеріалами справи підтверджено, що акт про результати перевірки, податкове повідомлення-рішення, якими визначено грошове зобов`язання відповідача, вимогу про сплату податкового боргу позивач отримав, що підтверджується матеріалами справи, однак у встановлений Податковим кодексом України строк грошові зобов`язання, визначені податковими повідомленнями-рішеннями відповідачем не погашені, внаслідок чого набули статусу податкового боргу.

Доказів оскарження податкових повідомлень-рішень в судовому або адміністративному порядку сторонами у справі не надано.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідач відзиву на позовну заяву чи доказів сплати суми податкового боргу до суду не надав, у судовому засіданні не заперечував проти позову.

Наявність у відповідача податкового боргу у розмірі 11511,00 грн за платежем єдиний податок з фізичних осіб підтверджено довідкою ГУ ДПС у Полтавській області /а.с.17/, розрахунком податкового боргу ОСОБА_2 /а.с.16/, відомостями з інтегрованих карток платника податків /а.с.15/.

За таких обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог Головного управління ДПС у Полтавській області про стягнення з відповідача податкового боргу у розмірі 11511,00 грн.

Отже, позов належить задовольнити у повному обсязі.

Відповідно до статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються

із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Зважаючи на те, що позивачем є суб`єкт владних повноважень, доказів на підтвердження понесення судових витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз не надано, тому суд не вбачає підстав для розподілу судових витрат.

На підставі викладеного та керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов Головного управління ДПС у Полтавській області (вул.Європейська,4, м. Полтава, 36014, код ЄРДПОУ ВП 44057192) до фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) про стягнення податкового боргу - задовольнити.

Стягнути з фізичної особи ОСОБА_1 податковий борг у розмірі 11511,00 грн (одинадцять тисяч п`ятсот одинадцять гривень) за платежем єдиний податок з фізичних осіб на р/р UA0016622, код отримувача (ЄДРПОУ): 37959255, отримувач: ГУК у Полт.обл./тг с. Ланна/18050400, банк отримувача Казначейство України (ЕАП).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 03 лютого 2022 року.

Суддя С.С. Бойко