Справа № 360/703/22
Суддя: В.С. Шембелян
Дата ухвалення: 2022-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
Іменем України

07 лютого 2022 рокуСєвєродонецькСправа № 360/703/22

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Шембелян В.С., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України Луганської області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу, -

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду 27 січня 2021 року надійшов адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України Луганської області (далі-позивач) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (далі-відповідач), в якому позивач просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 18.01.2022 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн у виконавчому провадженні ВП № 66585233.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 24.01.2022 на адресу позивача надійшла постанова відповідача від 18.01.2022 у виконавчому провадженні № 66585233 про накладення штрафу на позивача у розмірі 5100,00 грн.

Постановою 23.08.2021 державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) відкрито виконавче провадження № 66585233 з примусового виконання виконавчого листа №360/2679/21 виданого 17.08.2021 Луганським окружним адміністративним судом про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 квітня 2019 року на підставі довідки № ФЕ-55332 від 07.05.2021 про розмір грошового забезпечення, виданої Луганським обласним центром комплектування та соціальної підтримки.

Листом від 01.09.2021 № 1200-0306-8/33573 позивач повідомив відповідача про те, що на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 29.06.2021 у справі № 360/2679/21 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області здійснено з 01.04.2019 перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням довідки Обласного територіального центру Комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України про розмір грошового забезпечення, № ФЕ 55332 від 07.05.2021 станом на 05.03.2019.

Доплату по проведеному перерахунку за період 01.04.2019 по 31.08.2021 (місяць проведення розрахунку) у сумі 142666,26 грн. обліковано в Головному управлінні, що підтверджується розрахунком № ФЕ 55332 (додається) та буде виплачена з урахуванням повноважень, наданих чинним законодавством. Пенсія з 01.09.2021 ОСОБА_1 виплачується з урахуванням рішення Луганського окружного адміністративного суду від 29.06.2021 у справі № 360/2679/21 на підставі довідки від 07.05.2021 № ФЕ 55332.

Відповідач вжив заходів з метою належного виконання рішення суду, здійснив нарахування заборгованості з виплати пенсії за минулий час, яка обліковується в управлінні, втім затримка у її виплаті зумовлена відсутністю належного асигнування з Державного бюджету України.

Позивач зазначає, що Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» по програмі 2506080 було передбачено 195,3 млрд грн. Сума коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду визначена у бюджеті Пенсійного фонду України на 2021 рік.

Відтак, виплата коштів на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 29.06.2021 по справі № 360/2679/21 здійснюватиметься в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат.

На підставі зазначеного, позивач на підставі Закону України «Про виконавче провадження» просить визнати та скасувати постанову про накладення штрафу від 18.01.2022 ВП № 66585233.

Ухвалою суду від 31.01.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі (а.с. 13-14).

07 лютого 2022 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (арк. спр. 18-20), в якому зазначено, що управління заперечує проти заявлених вимог з огляду на такі обставини.

20.08.2021 на виконання до Відділу надійшов виконавчий лист Луганського окружного адміністративного суду від 17.08.2021 № 360/2679/21 про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 квітня 2019 на підставі довідки № ФЕ-55332 від 07.05.2021 про розмір грошового забезпечення, виданої Луганським обласним територіальним центром комплексування та соціальної підтримки.

23.08.2021 відкрито виконавче провадження з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа.

З листа Головного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 01,09.2021 № 1200-0306-5/33573 встановлено, що на виконання рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області здійснено з 01.04.2019 перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням довідок Обласного територіального центру Комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України про розмір грошового забезпечення, № ФЕ 55332 від 07.05.2021 станом на 05.03.2019. Доплату по проведеному перерахунку за період 01.04.2019 по 31.08.2021 (місяць проведення розрахунку) у сумі 142 666, 26 грн обліковано в Головному управлінні, що підтверджується розрахунком № ФЕ55332.

18.01.2022 державним виконавцем, керуючись ст. ст. 63, 75 Закону України "Про виконавче провадження", винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 5 100 грн. Копію постанови направлено боржнику для виконання.

Таким чином, накладаючи штраф постановою від 18.01.2022 на боржника, державний виконавець діяв у межах своїх повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством.

Отже, на думку відповідача, дії відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) є правомірними та відповідають нормам Закону України Про виконавче провадження.

Сторони у судове засідання не прибули, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву просив розглянути справу без його участі.

Згідно із частиною дев`ятою статті 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд встановив такі обставини справи.

З даних КП «ДСС» судом встановлено, що рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 29 червня 2021 року у справі № 360/2679/21 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити. Визнано протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 14.05.2021 № 61 про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії за довідкою Луганського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 07.05.2021 № ФЕ-55332. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 квітня 2019 на підставі довідки № ФЕ-55332 від 07.05.2021 про розмір грошового забезпечення, виданої Луганським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки. Зазначене рішення набрало законної сили 05.08.2021.

17 серпня 2021 року стягувачу видано виконавчий лист № 360/2679/21 про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 квітня 2019 на підставі довідки № ФЕ-55332 від 07.05.2021 про розмір грошового забезпечення, виданої Луганським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки (арк. спр. 20).

23.08.2021 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області відкрито виконавче провадження № 66585233 з примусового виконання виконавчого листа № 360/2679/21, виданого Луганським окружним адміністративним судом 17.08.2021 (арк. спр. 20а).

Листом № 1200-0306-5/33573 від 01.09.2021 позивач повідомив відповідача, що ОСОБА_1 здійснено з 01.04.2019 перерахунок пенсії з урахуванням довідки Обласного територіального центру Комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України про розмір грошового забезпечення, № ФЕ 55332 від 07.05.2021 станом на 05.03.2019. Доплату про проведеному перерахунку за період з 01.04.2019 по 31.08.2021 (місяць проведення розрахунку) у сумі 142666,26 грн облікована в Головному управлінні, що підтверджується розрахунком №ФЕ55332 та буде виплачено з урахуванням повноважень, наданих чинним законодавством. До листа були додані лише копії перерахунків пенсії на підставі рішеня суду (арк. спр. 5, 6,7,8).

До відповідача надійшла заява стягувача ОСОБА_1 від 17.01.2022, в якому він повідомив про невиконання рішення суду боржником, просив вжити заходів відповідно до вимог чинного законодавства (а.с.23).

Постановою начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 18.01.2022 накладено штраф на Головну управління Пенсійного фонду України в Луганській області у сумі 5100 грн у зв`язку з невиконанням судового рішення (арк. спр.27).

Копію постанови надіслана боржнику листом від 18.01.2022 №736 (а.с.26 зв.бік).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги позивача, суд керується такими вимогами законодавства.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частинами другою та третьою статті 14 КАС України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом

Частиною першою статті 255 КАС України визначено, постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Відповідно до статті 1 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (пункт 1).

Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктами 1 та 16 частини третьої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Статтею 26 Закону № 1404-VIII визначено початок примусового виконання рішення, зокрема:

- виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення (пункт 1 частини першої);

- виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (частина п`ята);

- за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною) (частина шоста).

Відповідно до частини першої статті 63 Закону № 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (частина друга статті 63 Закону № 1404-VIII).

Згідно з частиною третьою статті 63 Закону № 1404-VIII виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Частинами першою та другою статті 75 Закону № 1404-VIII визначено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

З вищевикладеного слідує, що правовою підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання ним судового рішення у встановлений строк без поважних причин. При цьому, застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.

Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України «Про виконавче провадження». Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Пунктом 1 частини першої статті 73 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що кошти Пенсійного фонду використовуються на: виплату пенсій, передбачених цим Законом; надання соціальних послуг, передбачених цим Законом; фінансування адміністративних витрат, пов`язаних з виконанням функцій, покладених на органи Пенсійного фонду; оплату послуг з виплати та доставки пенсій; формування резерву коштів Пенсійного фонду.

Судом встановлено, що Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області рішення суду у встановлений державним виконавцем строк не виконано в повному обсязі, що визнає і сам позивач.

Як зазначає Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області, ним вжиті усі можливі заходи щодо виконання судового рішення та часткове невиконання рішення суду сталося з незалежних від нього причин, а саме через відсутність бюджетних асигнувань, оскільки на виконання вказаного рішення суду має бути виплачено заборгованість з військової пенсії за рахунок коштів Державного бюджету України.

Проте, позивачем не надано як державному виконавцю, так і суду жодних доказів відсутності у боржника коштів за відповідною бюджетною програмою на здійснення виплати ОСОБА_1 заборгованості з пенсії, а також вжиття боржником всіх необхідних заходів для отримання бюджетних коштів на виконання рішення суду у справі № 360/2679/21.

Зазначаючи, що ним вжито всі необхідні заходи для отримання бюджетних коштів на виконання вказаного рішення суду, позивач лише каже, що така заборгованість обліковується в управлінні, що підтверджує відповідними розрахунками та скріншотом з електронної підсистеми пенсійних органів «реєстр судових рішень». В той же час, позивач, зазначає, що Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» по програмі 2506080 було передбачено 195,3 млрд грн. Сума коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду була визначена у бюджеті Пенсійного фонду України на 2021 рік. Інших аргументів не наводить.

Однак, станом на дату прийняття оскарженого рішення та на дату звернення позивача до суду бюджетний 2021 рік вже сплинув, а рішення суду в частині виплати нарахованої ОСОБА_1 заборгованості з пенсії не виконано, жодних доказів на підтвердження фактичної неможливості виконання рішення суду боржником суду не надано, тому суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог.

Щодо невиконання судового рішення за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів суд зазначає, що невиконання в повному обсязі рішення судів, які набрали законної сили щодо пенсійних виплат, позбавляють пенсіонерів права отримати заборгованість з перерахованої (нарахованої) пенсії на виконання рішень судів, що в свою чергу, позбавляє їх гарантованого Конституцією України (стаття 46) права на соціальний захист в повному обсязі.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Україна гарантує виконання будь-яких рішень суду майнового характеру, боржником за яким є державний орган шляхом проведення безумовного списання з рахунків такого органу коштів, в обсязі, достатньому для задоволення вимог стягувача, а у випадку відсутності у державного органу - боржника коштів на рахунках - шляхом списання коштів з Державного бюджету України, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пунктах 52-54 пілотного рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України», заява № 40450/04, від 15.10.2009, ЄСПЛ зазначив, що відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу.

Так, Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року, заява № 18357/91, пункт 40 ) зазначив, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок (рішення у справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії («Immobiliare Saffi «проти Італії»), заява № 22774/93, пункт 66).

Неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого статті 1 Першого Протоколу (пункт 53 рішення ЄСПЛ у справі «Войтенко проти України» від 29.06.2004 № 18966/02).

У пункті 54 рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (заява № 40450/04,) ЄСПЛ, посилаючись на попередню практику, зазначив, що саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції (рішення у справі «Войтенко проти України» від 29.06.2004 № 18966/02; рішення у справі «Ромашов проти України», № 67534/01, від 27 липня 2004 року; у справі «Дубенко проти України», № 74221/01, від 11 січня 2005 року; та у справі «Козачек проти України», № 29508/04, від 7 грудня 2006 року).

Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою (рішення у справі «Шмалько проти України», № 60750/00, п. 44, від 20 липня 2004 року). Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі «Сокур проти України», № 29439/02, від 26 квітня 2005 року, і у справі «Крищук проти України», № 1811/06, від 19 лютого 2009 року).

Крім того, факт неможливості виконання конкретного рішення суду через недофінансування має бути доведеним, отже підтверджений відповідними доказами, на чому наголошував Верховний Суд в постанові 31 березня 2021 року у справі № 360/3573/20, провадження № К/9901/1673/21.

В силу вимог ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Отже саме позивач мав довести суду та підтвердити належними доказами факт відсутності належного фінансування для виконання такого рішення суду, а також вжиття ним всіх необхідних заходів для здійснення належного своєчасного рішення суду, оскільки він посилається на такі обставини в обґрунтування заявлених вимог.

Відсутність в матеріалах справи належних доказів на підтвердження цих обставин свідчить про те, що позивач не довів обґрунтованості своїх вимог, що є підставою для відмови в їх задоволенні.

Суд зазначає, що наявність права на отримання відповідних виплат встановлена рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 29.06.2021 у справі № 360/2679/21, яке набрало законної сили, і це право не може бути скасоване/обмежено з підстав відсутності фінансування такого виду виплат з державного бюджету.

Посилання відповідача, як уповноваженого державою органу, в обґрунтування невиконання судового рішення на нестачу бюджетних коштів, на переконання суду, є неприйнятним та неприпустимим, оскільки призводить до підриву самої концепції верховенства права.

Крім того, суд враховує, що ОСОБА_1 була призначена та нарахована пенсія, отже, витрати на її сплату були заплановані та передбачені відповідним бюджетом Пенсійного фонду та рішенням суду підтверджено право ОСОБА_2 на її отримання. За таких обставин суд відхиляє твердження позивача про відсутність витрат на виплату заборгованості в бюджеті Пенсійного фонду.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Оскільки суд відмовляє у задоволенні позовних вимог, судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2481,00 грн, понесені позивачем при зверненні до суду з цим адміністративним позовом, не підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Головного управління Пенсійного фонду України Луганської області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу,- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Першого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.С. Шембелян