Справа № 440/15799/21
Суддя: С.С. Бойко
Дата ухвалення: 2022-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2022 року м. ПолтаваСправа № 440/15799/21

Полтавський окружний адміністративний у складі судді Бойка С.С., розглянувши у порядку письмового провадження cправу за адміністративним позовом Приватного сільськогосподарського підприємство "Оболонь" до Оболонської сільської ради про визнання протиправною та скасувати рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Приватне сільськогосподарське підприємство "Оболонь" звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Оболонської сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення від 28 жовтня 2021 року одинадцятої сесії восьмого скликання №38 "Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури із земель громадської забудови комунальної власності для передачі у користування на умовах оренди Приватному сільськогосподарському підприємству "Оболонь" та зобов`язати Оболонську сільську раду на найближчому пленарному засіданні надати дозвіл приватному сільськогосподарському підприємству "Оболонь" на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури із земель громадської забудови комунальної власності для передачі у користування на умовах оренди Приватному сільськогосподарському підприємству "Оболонь", під об`єктом нерухомості за адресою: Полтавська область, Семенівський район, с.Оболонь, вул.Соборності,10, що перебуває у власності ПСП "Оболонь", з подальшою передачею такої земельної ділянки в оренду.

В обгрунування зазначив, що 11 вересня 2021 року ПСП «Оболонь» звернулося до Оборолонської сільської ради про надання дозволу на виготовлення документації із землеустрою щодо (встановлення) меж земельної ділянки, орієнтовною площею 0,075 га під нежитловою будівлею, що розташована по вулиці Соробності, 10 в селі Оболонь та перебуває у власності позивача з подальшою передачею в оренду. Проте, відповідач повторно протиправно відмовив у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури із земель громадської забудови комунальної власності для передачі у користування на умовах оренди ПСП «Оболонь», нічим не обгрунтувавши своє рішення.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі 440/15799/21 за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 29 грудня 2021 року (з урахуванням ухвали суду від 01.12.2021 про виправлення описки).

Відповідач отримав копії ухвали від 30 листопада 2021 року та ухвали від 01 грудня 2021 року про виправлення описки, судову повістку про виклик 07 грудня 2021 року, проте відзив на позовну заяву до суду не подав, в судове засідання не з`явився, про причини неявки до суду не повідомив / а.с.17/.

Від представника позивача 29.12.2021 надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності / а.с.19/.

Відповідно до частини дев`ятої статті 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З врахуванням викладеного, судовий розгляд даної справи продовжено в письмовому провадженні на підставі наявних у суду матеріалів без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер витягу №16637372 власником нежитлового приміщення А-1 загальною площею 248,3 кв.м, що знаходиться за адресою: Полтавська область, Семенівський район, с. Оболонь, вул. Соборності,10, є Оболонська сільська рада.

06 серпня 2021 року Оболонська сільська рада рішенням 9 сесії восьмого скликання №14 «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури із земель громадської забудови комунальної власності для передачі у користування на умовах оренди ПСП «Оболонь» рішення не прийняла.

У рішення відповідача №14 від 06.08.2021 обґрунтування не зазначено, вказано лише, що воно не прийнято.

Не погодившись з вищезазначеним рішенням позивач звернувся до суду з позовною заявою в якій просив визнати протиправним та скасування рішення від 06.08.2021 № 14, зобов`язати надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури із земель громадської забудови комунальної власності для передачі у користування на умовах оренди ПСП "Оболонь", земельної ділянки орієнтовною площею 0,075 га під нежитловою будівлею по вул. Соборності, 10, в с. Оболонь та перебуває у власності ПСП "Оболонь".

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду у справі №440/9644/21вимоги позивача були задоволені частково. Визнано протиправним та скасовано рішення 9 сесії Оболонської сільської ради 8 скликання № 14 від 06.08.2021 року "Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури із земель громадської забудови комунальної власності для передачі у користування на умовах оренди ПСП "Оболонь". Зобов`язано Оболонську сільську раду повторно розглянути заяву Приватного сільськогосподарського підприємства "Оболонь" від 11.06.2021 про надання дозволу на виготовлення технічної документації землеустрою, з урахуванням висновків суду. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено / а.с.9 -12/.

Позивач повторно 20 вересня 2021 року звернувся із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури із земель громадської забудови комунальної власності, орієнтовною площею 0,075 га, під нежитловою будівлею, що розташована по вулиці Соборності,10, в с. Оболонь, та перебуває у власності ПСП «Оболонь», з подальшою передачею в оренду.

До заяви додано виписку з ЄДДРЮО, ФО-П та ГФ; витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності; графічні матеріали бажаного місця розташування ділянки.

28 жовтня 2021 року Оболонська сільська рада рішенням одинадцятої сесії восьмого скликання №38 повторно розглянула питання щодо надання дозволу на виготовлення технічної документації землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури із земель громадської забудови комунальної власності для передачі у користування на умовах оренди ПСП «Оболонь». рішення не прийняла / а.с.13/.

Не погодившись з вказаним рішенням, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Аналізуючи спірне рішення, судом встановлено, що воно не містить жодних обґрунтувань, лише результат рішення не прийнято.

Надаючи оцінку спірному рішенню суд врахував, що відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 14 Конституції України гарантує право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Законом, який регулює земельні правовідносини, є Земельний кодекс України від 16.07.2020 №2768-III (далі - ЗК України), а також прийняті відповідно до Конституції України та цього Кодексу нормативно-правові акти.

Частинами 1-2 ст.116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до ч.5 ст.116 ЗК України встановлено, що земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

У ч.7 ст. 118 ЗК України наведено два альтернативні варіанти правомірної поведінки органу, у разі звернення до нього особи з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою:

а) надати дозвіл;

б) надати мотивовану відмову у наданні дозволу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (абзац 1 ч.7 ст.118 ЗК України).

Для вирішення спору суд врахував правову позицію Верховного Суду (далі - ВС) щодо застосування вказаних норм у подібних правовідносинах, викладену у постанові від 19.06.2018 у справі №803/1183/17 (провадження №К/9901/49708/18), що відповідно до ч.5 ст.242 КАС України підлягає безумовному врахуванню.

ВС у вказаному рішенні вказав, що системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти до висновку про те, що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 ЗК України.

Статтею 123 ЗК України встановлено порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування.

Так відповідно до ч.1 вказаної статті ЗК України визначено, що надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі:

- надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення;

- формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання).

Надання у користування земельної ділянки здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу.

Земельні ділянки державної та комунальної власності, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна, що перебувають у державній чи комунальній власності, передаються особам, зазначеним у пункті "а" частини другої статті 92 цього Кодексу, лише на праві постійного користування.

Частиною 2 вказаної статті ЗК України встановлено, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до ч.3 ст. 123 ЗК України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Забороняється відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, місце розташування об`єктів на яких погоджено відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування згідно із статтею 151 цього Кодексу

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення документації із землеустрою або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення документації із землеустрою без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Умови і строки розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок визначаються договором, укладеним замовником з виконавцем цих робіт відповідно до типового договору. Типовий договір на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки затверджується Кабінетом Міністрів України.

У разі встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) або формування земельної ділянки, необхідної для здійснення державно-приватного партнерства (реалізації проекту, що здійснюється на умовах концесії), замовником документації із землеустрою є державний партнер (концесієдавець), а також за його дорученням державне або комунальне підприємство, установа, організація чи господарське товариство, 100 відсотків акцій (часток) якого належать державі, Автономній Республіці Крим, територіальній громаді або іншому господарському товариству, 100 відсотків акцій (часток) якого належать державі.

Отже, відмова у наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі повинна бути мотивованою.

Спірне рішення не містить жодних мотивів відмови, що перешкоджає позивачу усунути недоліки його запиту.

З огляду на викладене суд приходить висновку, що рішення від 28 жовтня 2021 року одинадцятої сесії восьмого скликання №38"Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури із земель громадської забудови комунальної власності для передачі у користування на умовах оренди Приватному сільськогосподарському підприємству "Оболонь" є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Відповідно до абзацу першого ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, відповідач самоусунувся від надання пояснень та доказів наявності правових і фактичних підстав для відмови позивачу у наданні відповідного дозволу.

Ухвала суду від 30 листопада 2021 року встановлений порядок надання доказів суду, відповідачу встановлений строк для надання відзиву на позовну заяву, та попереджено, що у разу ненадання відзиву без поважних причин суд вирішуватиме справу за наявними матеріалами, а неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову в силу частини статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1,2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини 2 статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Враховуючи, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів суду правомірності прийнятого ним рішення, з метою ефективного захисту порушених прав, свобод, інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення від 28 жовтня 2021 року одинадцятої сесії восьмого скликання №38"Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури із земель громадської забудови комунальної власності для передачі у користування на умовах оренди Приватному сільськогосподарському підприємству "Оболонь" та зобов`язати Оболонську сільську раду на найближчому пленарному засіданні надати дозвіл приватному сільськогосподарському підприємству "Оболонь" на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури із земель громадської забудови комунальної власності для передачі у користування на умовах оренди Приватному сільськогосподарському підприємству "Оболонь", під об`єктом нерухомості за адресою: Полтавська область, Семенівський район, с.Оболонь, вул.Соборності,10, що перебуває у власності ПСП "Оболонь", з подальшою передачею такої земельної ділянки в оренду.

Таким чином позовні вимоги Приватного Сільськогосподарського підприємства «Оболонь» підлягають задоволенню.

Позивачем заявлено клопотання про стягнення з відповідача понесених судових витрат: судового збору та витрат на правову допомогу.

У відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, відповідно до вимог ч. 1 ст. 139 КАС України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача слід стягнути суму сплаченого судового збору у розмірі 2270,00 грн.

Відповідно до положень статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За правилами частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною сьомою вказаної статті передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись (частина дев`ята статті 139 КАС України).

При визначенні суми відшкодування суд також враховує критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічні критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо, - є неспівмірним.

Такі висновки неодноразово висловлені Верховним Судом, а саме, у постановах від 20.05.2020 у справі №240/3888/19 та від 11.12.2019 у справі №2040/6747/18.

У цій справі до її матеріалів на підтвердження розміру витрат позивача на правничу допомогу долучені належним чином завірені копії: - договору про надання правової допомоги від20.10.2021; - звіту від 30.12.2021 за договором від 20.10.2021 про надання правової допомоги; - акту прийому-передачі від 30.12.2021 за договором від2 0.10.2021 про надання правової допомоги; - квитанції від 30.12.2021.

Дослідивши зміст вказаних документів судом встановлено, що 20.10.2021 між адвокатом Грущанським В.О. та Фермерським сільськогосподарським господарством "Оболонь" укладено договір про надання правової допомоги, згідно якого Замовник доручає, а Виконавець зобов`язується надати відплатні юридичні послуги з представництва інтересів Замовника у правовідносинах із Оболонською сільською радою.

30.12.2021 між сторонами підписано акт прийому-передачі послуг до договору від20.10.2021 про надання правничої допомоги, згідно якого сума наданої правової допомоги у справі № 440/15799/21 становить 8500 грн.

Згідно звіту від 30.12.2021 за договором від 20.10.2021 про надання правової допомоги адвокат виконав наступні роботи на загальну суму 8500грн:

- аналіз та ознайомлення з матеріалами справи для підготовки позовної заяви, витрати часу 4 години;

- підготовка позовної заяви з підготовкою документів, що долучаються до справи, витрати часу - 1 година.

Загальний час - 5 годин. 5 год х 1500 грн/год + 7500 грн.

Разом з тим, суд вважає заявлену кількість годин на надання правничої допомоги необґрунтованою та неспівмірною, виходячи зі складності справи (розгляд справи здійснювався у спрощеному провадженні без виклику учасників справи), виконаними роботами, часом, витраченим на виконання відповідних робіт та їх обсягом.

Послуги, які включають ознайомлення адвоката з наявними документами для підготовки позовної заяви, підготовка позову та документів до нього, взагалі не можуть бути віднесені до жодного з видів правничої допомоги, які передбачені статтями 1, 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". А тому, витрати на здійснення вказаних видів робіт не можуть бути відшкодовані у якості витрат на професійну правничу допомогу.

Таким чином, за встановлених обставин, суд виходить з того, що предмет спору у цій справі не є складним, справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, містить лише один епізод спірних правовідносин, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними, а тому суд вважає, що обґрунтованим та пропорційним до предмета спору розміром витрат на правничу допомогу є сума 3000 грн.

Керуючись статтями 242-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов Приватного сільськогосподарського підприємства (вул.Позена, 42, с. Оболонь, Кременчуцький район, Полтавська область, 38230, код ЄРДПОУ 03770129)) до Оболонської сільської ради (вул. Позена, ?, с. Оболонь, Кременчуцький район, Полтавська область, 38230, код ЄРДПОУ 22543563) про визання протиправним та скасувати рішення, зобов`язання винити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Оболонської сільської ради від 28 жовтня 2021 року одинадцятої сесії восьмого скликання №38 "Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури із земель громадської забудови комунальної власності для передачі у користування на умовах оренди Приватному сільськогосподарському підприємству "Оболонь";

Зобов`язати Оболонську сільську раду на найближчому пленарному засіданні надати дозвіл Приватному сільськогосподарському підприємству "Оболонь" на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури із земель громадської забудови комунальної власності для передачі у користування на умовах оренди Приватному сільськогосподарському підприємству "Оболонь", під об`єктом нерухомості за адресою: Полтавська область, Семенівський район, с.Оболонь, вул.Соборності,10, що перебуває у власності ПСП "Оболонь", з подальшою передачею такої земельної ділянки в оренду.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Оболонської сільської ради на користь Приватного сільськогосподарського підприємства «Оболонь» судовий збір в розмірі 2270,00 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень) та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн (три тисячі гривень).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.С. Бойко