Справа № 500/8017/21
Суддя: Мартиць Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2022-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №500/8017/21

19 січня 2022 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Мартиць О.І. розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Шумської міської ради Тернопільської області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Шумської міської ради Тернопільської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, в якому просить:

визнати протиправною бездіяльність Шумської міської ради щодо неприйняття рішення за заявою ОСОБА_1 від 01.12.2020 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 1,9430 га за рахунок земельної ділянки комунальної власності (землі запасу), кадастровий номер :01:001:1794, на території Рохманівської сільської ради Шумського району Тернопільської області,

зобов`язати Шумську міську раду прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ОСОБА_1 ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 1,9430 га за рахунок земельної ділянки комунальної власності (землі запасу), кадастровий номер :01:001:1794, на території Рохманівської сільської ради Шумського району Тернопільської області та передати її у власність ОСОБА_1 .

В обґрунтування позову позивач зазначила, що рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 20.05.2021 у справі №500/1378/21, зокрема визнано протиправним та скасовано рішення Шумської міської ради від 24.12.2020 №276 "Про відмову в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та безоплатній передачі у власність земельної ділянки ОСОБА_1 " Зобов`язано Шумську міську раду повторно розглянути подану ОСОБА_1 заяву від 01.12.2020 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Рохманівської сільської ради Шумського району Тернопільської області, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. Вказане рішення суду набрало законної сили 23.06.2021.

Відповідач листом від 13.07.2021 за №03-03/1262 повідомив, що заяву від 01.12.2020 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Рохманівської сільської ради Шумського району Тернопільської області було повторно розглянуто 13.07.2021 на засіданні чергової сесії Шумської міської ради.

На підтвердження зазначеного, відповідач до вказаного листа долучив витяг з протоколу №11 першого пленарного засідання десятої сесії восьмого скликання Шумської міської ради від 13.07.2021 з результатами поіменного голосування "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Рохманівської сільської ради Шумського району Тернопільської області ОСОБА_1 " - рішення не прийнято.

Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною позивач звернулася до суду з цим позовом.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 19.11.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі, ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) суддею одноособово.

Відповідно до статей 162-164 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

08.12.2021 до суду надійшов відзив на позов, у якому відповідач, заперечуючи щодо позовних вимог зазначає, що на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 20.05.2021 у справі №500/1378/21, 13.07.2021 заяву ОСОБА_1 від 01.12.2020, про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 1,940 га, кадастровий номер :01:001:1794 розглянуто на першому пленарному засіданні десятої сесії Шумської міської ради. За результатами голосування рішення не прийнято.

28.07.2021 заяву ОСОБА_1 від 01.12.2020 про погодження проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки було повторно розглянуто на другому пленарному засіданні десятої сесії міської ради. За результатами обговорення було прийнято рішення №1899 "Про відмову в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та безоплатній її передачі у власність ОСОБА_1 ", яким відмовлено ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі її у власність для ведення особистого селянського господарства, площею 1,940 га, кадастровий номер :01:001:1794, яка розташована за межами населеного пункту села Обич Кременецького (колишнього Шумського) району Тернопільської області на підставі частини другої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", а саме, рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу її у власність не підтримано необхідною кількістю голосів депутатів від загального складу ради.

Під час голосування було враховано те, що рішенням сесії міської ради від 21.10.2020 №4976 "Про відхилення проекту рішення "Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 " та що рішенням від 13.07.2021 №1602 "Про визначення переліку земельних ділянок для підготовки лотів для продажу права оренди на земельних торгах у формі аукціону та надання дозволу на виготовлення відповідної документації" земельну ділянку площею 1,940 га, кадастровий номер :01:001:1794, розташовану за межами населеного пункту с. Обич Кременецького району Тернопільської області включено до переліку земельних ділянок для підготовки лотів для продажу права оренди на земельних торгах у формі аукціону.

Також у поданому відзиві відповідач просив розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Позивач 21.12.2021 подала до суду заяву про зміну позовних вимог, в якій просила:

визнати протиправним та скасувати рішенням десятої сесії восьмого скликання Шумської міської ради від 13.07.2021 №1602 "Про визначення переліку земельних ділянок для підготовки лотів для продажу права оренди на земельних торгах у формі аукціону та надання дозволу на виготовлення відповідної документації" в частині включення земельної ділянки площею 1,9430 га за кадастровим номером :01:001:1794 за межами населеного пункту село Обич Шумського району Тернопільської області,

визнати протиправним та скасувати рішенням десятої сесії восьмого скликання Шумської міської ради від 28.07.2021 №1899 "Про відмову в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та безоплатній передачі у власність земельної ділянки ОСОБА_1 ",

зобов`язати Шумську міську раду прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ОСОБА_1 ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 1,9430 га за рахунок земельної ділянки комунальної власності (землі запасу), кадастровий номер :01:001:1794, на території Рохманівської сільської ради Шумського району Тернопільської області та передати її у власність ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 19.01.2022 у задоволенні клопотання про розгляд у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у справі №500/8017/21 за позовом ОСОБА_1 до Шумської міської ради Тернопільської області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні відмовлено.

Дослідивши подані до суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив таке.

Уповноваженою особою позивача Вихованець І.М. 21.09.2020 через центр надання адміністративних послуг Шумської міської ради подано заяву про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 1,9430 га за рахунок земельної ділянки комунальної власності (землі запасу), кадастровий номер :01:001:1794, яка знаходиться на території Рохманівської сільської ради Шумського району Тернопільської області.

Заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 1,9430 га за рахунок земельної ділянки комунальної власності (землі запасу), кадастровий номер :01:001:1794, яка знаходиться на території Рохманівської сільської ради Шумського району Тернопільської області було розглянуто 21 жовтня 2020 року на сесії міської ради та прийнято рішення №4976 "Про відхилення проекту рішення "Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 ".

Позивач, вважаючи, що Шумською міською радою Тернопільської області у місячний строк не було надано ні дозволу на розроблення проекту землеустрою на земельну ділянку, ні мотивованої відмови у його наданні, 22.10.2020 подала до Шумської міської ради Тернопільської області повідомлення про розроблення проекту землеустрою, яке було отримано відповідачем 23.10.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

22.10.2020 між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 укладено договір за №176 на підставі якого виготовлено "Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства на території Рохманівської сільської ради Шумського району Тернопільської області".

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства на території Рохманівської сільської ради Шумського району Тернопільської області погоджено експертом державної експертизи Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області відповідно до висновку від 26.11.2020 №16465/82-20 про розгляд документації із землеустрою.

01.12.2020 позивачем подано заяву про затвердження виготовленого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Рішенням Шумської міської ради Тернопільської області №276 від 24.12.2020 відмовлено ОСОБА_1 у затверджені проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі її у власність для ведення особистого селянського господарства площею 1,9430 га, кадастровий номер :01:001:1794 розташованої за межами населеного пункту с. Обич Шумського району Тернопільської області у зв`язку з його невідповідністю вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Як на підставу відмови у затвердженні проекту землеустрою Шумська міська рада у рішенні від 24.12.2020 №276 послалась на: рішення сесії міської ради від 21.10.2020 №4976 "Про відхилення проекту рішення "Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 ", рішення сесії міської ради від 24.12.2020 №256 "Про визначення переліку земельних ділянок для підготовки лотів для продажу права оренди на земельних торгах у формі аукціону та надання дозволу на виготовлення відповідної документації".

Вважаючи рішення Шумської міської ради Тернопільської області від 24.12.2020 №256 "Про визначення переліку земельних ділянок для підготовки лотів для продажу права оренди на земельних торгах у формі аукціону та надання дозволу на виготовлення відповідної документації" в частині включення земельної ділянки площею 1,9430 га за кадастровим номером :01:001:1794 за межами населеного пункту село Обич Шумського району Тернопільської області та №276 "Про відмову в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та безоплатній передачі у власність земельної ділянки ОСОБА_1 " протиправними, позивач звернулася до суду.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 20.05.2021 у справі №500/1378/21 визнано протиправним та скасовано рішення Шумської міської ради Тернопільської області від 24.12.2020 №256 "Про визначення переліку земельних ділянок для підготовки лотів для продажу права оренди на земельних торгах у формі аукціону та надання дозволу на виготовлення відповідної документації" в частині включення до переліку земельної ділянки площею 1,9430 га за кадастровим номером :01:001:1794 за межами населеного пункту село Обич Шумського району Тернопільської області.

Визнано протиправним та скасовано рішення Шумської міської ради Тернопільської області від 24.12.2020 №276 "Про відмову в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та безоплатній передачі у власність земельної ділянки ОСОБА_1 ".

Зобов`язано Шумську міську раду Тернопільської області повторно розглянути подану ОСОБА_1 заяву від 01 грудня 2020 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Рохманівської сільської ради Шумського району Тернопільської області, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Вказане рішення суду набрало законної сили 23.06.2021.

Листом від 13.07.2021 за №03-03/1262 Шумська міська рада повідомила позивача, що заяву від 01.12.2020 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Рохманівської сільської ради Шумського району Тернопільської області було повторно розглянуто 13.07.2021 на засіданні чергової сесії Шумської міської ради. На підтвердження чого до вказаного листа долучено витяг з протоколу №11 першого пленарного засідання десятої сесії восьмого скликання Шумської міської ради від 13.07.2021 з результатами поіменного голосування "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Рохманівської сільської ради Шумського району Тернопільської області ОСОБА_1 " - рішення не прийнято.

Судом встановлено, що крім того 13.07.2021 рішенням Шумської міської ради №1602 "Про визначення переліку земельних ділянок для підготовки лотів для продажу права оренди на земельних торгах у формі аукціону та надання дозволу на виготовлення відповідної документації" земельну ділянку площею 1,940 га, кадастровий номер :01:001:1794, розташовану за межами населеного пункту с. Обич Кременецького району Тернопільської області включено до переліку земельних ділянок для підготовки лотів для продажу права оренди на земельних торгах у формі аукціону.

Рішенням Шумської міської ради від 28.07.2021 №1899 "Про відмову в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та безоплатній її передачі у власність ОСОБА_1 ", позивачу відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі її у власність для ведення особистого селянського господарства, площею 1,9430 га, кадастровий номер :01:001:1794, яка розташована за межами населеного пункту села Обич Кременецького (колишнього Шумського) району Тернопільської області на підставі частини другої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", а саме, рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу її у власність не підтримано необхідною кількістю голосів депутатів від загального складу ради.

Пунктом 2 рішення №1899, позивачу рекомендовано повторно звернутись із заявою до Шумської міської ради про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення іншої земельної ділянки.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 КАС України).

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість рішення відповідача на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Земельні відносини регулюються Конституцією України, Земельний кодекс України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Частиною першою статті 3 Земельного кодексу України визначено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно з частинами першою та другою статті 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до вимог частин третьої, четвертої статті 116 Земельного кодексу України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема: б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Частиною першою статті 122 Земельного кодексу України встановлено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до частини шостої статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

За приписами абзацу 1 частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Згідно з частиною шостою статті 186 Земельного кодексу України проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються в порядку, встановленому статтею 186-1-цього Кодексу, і затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

На час погодження проекту землеустрою діяла норма статті 186-1 Земельного кодексу України, яка передбачала, що проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин (частина перша).

Відповідно до частини шостої статті 186-1 Земельного кодексу України підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Частиною дев`ятою статті 118 Земельного кодексу України встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Системний аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що законом передбачено певний алгоритм та поетапність процесу безоплатної передачі земельних ділянок державної та комунальної власності у власність громадян, а саме: 1) подання громадянином клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо отримання земельної ділянки у власність; 2) отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (або мотивовану відмову у його наданні); 3) після розроблення проекту землеустрою такий проект погоджується, зокрема з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин відповідно до приписів статті 186-1 ЗК України; 4) здійснення державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі; 5) подання громадянином погодженого проекту землеустрою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, який у двотижневий строк зобов`язаний прийняти відповідне рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність або рішення про відмову передання земельної ділянки у власність.

Наведеними нормами права врегульовано процедуру безоплатного отримання земельних ділянок. При цьому всі дії відповідних суб`єктів земельно-правової процедури є взаємопов`язаними, послідовними і спрямовані на досягнення результату у вигляді отримання земельної ділянки у власність. Результатом розгляду заяви про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є прийняття органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування одного із рішень, визначених частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України - про надання такого дозволу або про відмову у його наданні.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду (частина десята статті 118 Земельного кодексу України).

З наведених норм Земельного кодексу України вбачається, що єдиною підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою може бути лише те, що проект землеустрою не погоджено в порядку, встановленому статтею 186-1 Земельного кодексу України, а також відсутність обов`язкової державної експертизи у визначених законом випадках та відомостей щодо державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі. Жодних інших правових підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою після його погодження в порядку статті 186-1 Земельного кодексу України, норми статті 118 цього Кодексу не містять. Перевірка на відповідність проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів має здійснюватися саме на етапі погодження такого проекту. Право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 Земельного кодексу України не передбачено.

Такі висновки щодо застосування норм права викладені у постановах Верховного Суду від 30 жовтня 2018 року №820/4852/17, від 06 березня 2019 року у справі №1640/2594/18, від 22 жовтня 2020 року у справі №808/3083/17 та їх відповідно до положень частини п`ятої статті 242 КАС України суд враховує до спірних правовідносин.

Відповідно до Закону №1423-ІХ від 28 квітня 2021 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин", який набрав чинності 27 травня 2021 року, статтю 186 Земельного кодексу України викладено у новій редакції, а статтю 186-1 вказаного Кодексу виключено.

Згідно з пунктом 6 частини другої статті 186 Земельного кодексу України (далі - в редакції Закону №1423-ІХ) проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Частиною шостою статті 186 Земельного кодексу України передбачено, що Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування, інші суб`єкти, визначені цією статтею, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання документації із землеустрою безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про її погодження або про відмову в погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері. Строк дії таких висновків є необмеженим.

Як встановлено частиною сьомою статті 186 Земельного кодексу України, підставою для відмови у погодженні та затвердженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.

Відповідно до частини дев`ятої статті 118 Земельного кодексу України (в редакції Закону №1423-ІХ) відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Отже, відповідно до статті 186 Земельного кодексу України (в редакції Закону №1423-ІХ), зокрема, органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки у власність, надано повноваження на погодження та затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок. При цьому підставою для відмови у погодженні та затвердженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації

Разом з тим, норми частини дев`ятої статті 118 Земельного кодексу України (в редакції Закону №1423-ІХ), яка регулює порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, не надають відповідному органу місцевого самоврядування після погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймати будь-яке інше рішення ніж про його затвердження та надання такої земельної ділянки у власність. Водночас з аналізу статті 186 Земельного кодексу України (в редакції Закону №1423-ІХ) слідує, що перевірка проекту землеустрою на відповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації здійснюється на етапі його погодження.

Суд зазначає, що рішення Шумської міської ради від 28.07.2021 №1899 "Про відмову в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та безоплатній її передачі у власність ОСОБА_1 " прийняте без належного обґрунтування причини відмови.

Крім того, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Також суд звертає увагу на те, що відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з рішенням Конституційного суду України у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України від 09 лютого 1999 року №1-рп/99 за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Таким чином, за загальним правилом норма права діє стосовно фактів і відносин, які виникли після набрання чинності цією нормою. Тобто до події, факту застосовується закон (інший нормативно-правовий акт), під час дії якого вони настали або мали місце.

Крім того, Конституційний суд України в рішенні від 29 червня 2010 року №17-рп/2010 зазначив, що одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

В контексті наведеного слід зазначити, що правовідносини з приводу отримання земельної ділянки у власність та подальшого розроблення/погодження проекту землеустрою виникли ще у 2020 році, коли позивач звернулася до Шумської міської ради з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, та продовжились розробленням/погодженням такого проекту.

Таким чином, затвердження проекту землеустрою є частиною процедури отримання позивачем земельної ділянки у власність, розпочатої ще у 2020 році.

Суд наголошує на тому, що вказаний вище проект землеустрою був погоджений у встановленому законом порядку територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, який на той час був наділений такими повноваженнями.

Щодо визнання протиправним та скасувати рішенням десятої сесії восьмого скликання Шумської міської ради від 13.07.2021 №1602 "Про визначення переліку земельних ділянок для підготовки лотів для продажу права оренди на земельних торгах у формі аукціону та надання дозволу на виготовлення відповідної документації" в частині включення земельної ділянки площею 1,9430 га за кадастровим номером :01:001:1794 за межами населеного пункту село Обич Шумського району Тернопільської області суд зазначає таке.

Обов`язковість продажу земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них на конкурентних засадах (земельних торгах) визначається статтею 134 Земельного кодексу України.

Разом з цим, перелік випадків, за яких земельні торги не проводяться, передбачать частини друга і третя статті 134 Земельного кодексу України.

Зокрема, земельні торги не проводяться при наданні (передачі) земельних ділянок громадянам у випадках, передбачених статтями 34, 36 та 121 цього Кодексу, а також передачі земель загального користування садівницькому товариству та дачному кооперативу.

В свою чергу, статтею 121 Земельного кодексу України встановлені норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам, підпунктом "б" частини першої якої, визначено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Як зазначено у рішенні Тернопільського окружного адміністративного суду від 20.05.2021 у справі №500/1378/21 "на момент звернення позивача 21.09.2020 із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 1,9430 га за рахунок земельної ділянки комунальної власності (землі запасу), кадастровий номер :01:001:1794 та отримання 23.10.2020 Шумською міською радою повідомлення про розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки згідно з абзацом 3 частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України, відповідач не приймав жодних рішень щодо включення в перелік земельних ділянок з продажу права оренди на земельних торгах (аукціоні), зокрема земельної ділянки комунальної власності сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :01:001:1794.

Крім того, відповідач не надав жодного доказу (рішення) про результати проведення відповідних торгів та надання, бажаної позивачем, земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:1794 у власність іншим особам.

Саме включення земельної ділянки в перелік земельних ділянок з продажу права оренди на земельних торгах (аукціоні) земельної ділянки комунальної власності сільськогосподарського призначення, під час реалізації законного права позивача на набуття у власність земельної ділянки на підставі статті 121 Земельного кодексу України є таким, що суперечить вимогам частини третьої статті 134 Земельного кодексу України та вказує на протиправність оскаржуваного рішення відповідача."

Суд наголошує, що рішення Шумської міської ради від 13.07.2021 №1602 передувало та стало причиною, як вказує відповідач у відзиві для відмови позивачу у затвердженні проекту землеустрою та прийняття рішення від 28.07.2021 №1899.

На думку суду, в контексті даних правовідносин включення до переліку земельних ділянок, які призначені для продажу у власність або для передачі в оренду на земельних торгах (аукціонах) земельної ділянки, на яку претендує позивач у межах норм, встановлених статтею 121 Земельного кодексу України, та щодо якої наявні погодження проекту землеустрою компетентними органами, та не було прийнятого відповідного рішення (затвердження або відмови у затвердженні), не можна вважати таким, що прийнято Шумською міською радою на підставі та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а відтак рішення від 13.07.2021 №1602 в частині включення до переліку бажаної земельної ділянки є протиправним та підлягає скасуванню.

Вказана позиція відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 12.09.2019 у справі №461/681/16-а.

З огляду на наведене, порушене право позивача підлягає захисту шляхом визнання протиправним та скасування рішенням десятої сесії восьмого скликання Шумської міської ради від 13.07.2021 №1602 "Про визначення переліку земельних ділянок для підготовки лотів для продажу права оренди на земельних торгах у формі аукціону та надання дозволу на виготовлення відповідної документації" в частині включення земельної ділянки площею 1,9430 га за кадастровим номером :01:001:1794 за межами населеного пункту село Обич Шумського району Тернопільської області та визнання протиправним та скасування рішення десятої сесії восьмого скликання Шумської міської ради від 28.07.2021 №1899 "Про відмову в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та безоплатній передачі у власність земельної ділянки ОСОБА_1 ".

Щодо способу поновлення прав позивача, порушення яких визнано судом, то необхідно зазначити наступне.

У постанові від 28 травня 2020 року у справі №819/654/17 Верховний Суд зазначив, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками розгляду звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

За загальним правилом, застосування такого способу захисту прав та інтересів позивача як зобов`язання уповноваженого органу прийняти конкретне рішення є правильним, коли уповноважений орган розглянув клопотання заявника та прийняв рішення, яким протиправно відмовив в його задоволенні.

Адміністративний суд з урахуванням фактичних обставин зобов`язаний здійснити ефективне поновлення порушених прав, а не лише констатувати факт наявності неправомірних дій.

Верховний Суд у своїй практиці неодноразово покликався на те, що "ефективний засіб правового захисту" у розумінні статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації не відповідає зазначеній нормі Конвенції (постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №705/552/15-а, Верховного Суду від 18 квітня 2018 року у справі №826/14016/16).

Верховний Суд у постанові від 24.12.2019 у справі №823/59/17 зробив наступний правовий висновок:

"... повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

У справі, що переглядається, повноваження щодо затвердження або відмову у затвердженні проекту землеустрою, регламентовано статтею 118 Земельного кодексу України.

Умови, за яких орган відмовляє у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, орган повинен прийняти відповідне рішення про затвердження проекту землеустрою. Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу - затвердити проект землеустрою або відмовити в його затвердженні, якщо для цього є законні підстави. За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними".

Так, станом на момент звернення із заявою, позивачем було надано на огляд відповідачу повний пакет документів, необхідних для прийняття рішення про затвердження проекту землеустрою, що підтверджується рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 20.05.2021 у справі №500/1378/21, яке відповідачем не оскаржувалось та набрало законної сили.

На думку суду, позивачем повністю дотримано регламентовану законодавством процедуру виготовлення та погодження проекту землеустрою, а Шумською міською радою прийнято рішення про відмову у його затвердженні, що скасоване рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 20.05.2021 у справі №500/1378/21, та, за результатами повторного розгляду заяви позивача від 01.12.2020, на виконання вказаного судового рішення знову прийнято рішення про відмову у його затвердженні за відсутності законних підстав.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що належним та ефективним способом захисту прав, свобод та інтересів позивача в даному випадку є зобов`язання відповідача затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 1,9430 га за рахунок земельної ділянки комунальної власності (землі запасу), кадастровий номер :01:001:1794, на території Рохманівської сільської ради Шумського району Тернопільської області та передати її у власність ОСОБА_1 .

Залишаючи без оцінки окремі аргументи учасників справи, суд виходить з того, що такі обставини лише опосередковано стосуються суті і природи спору, а їх оцінка не має вирішального значення для його правильного вирішення.

При цьому суд враховує роз`яснення, що викладені у пункті 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, відповідно до якого обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Цей же принцип знайшов свій вираз у низці рішень Європейського суду з прав людини, у яких ЄСПЛ неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain); рішення у справі "Серявін та інші проти України")

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закріплений у частині першій статті 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини другої статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За змістом частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На думку суду відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, покладений на нього обов`язок доказування з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 КАС України, не виконано та не доведено правомірність та законність його рішень, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно із частинами першою, третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позов підлягає до задоволення, то до відшкодування позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає сплачена сума судового збору у розмірі 908,00 грн згідно квитанції №42 від 17.11.2021.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішенням десятої сесії восьмого скликання Шумської міської ради від 13.07.2021 №1602 "Про визначення переліку земельних ділянок для підготовки лотів для продажу права оренди на земельних торгах у формі аукціону та надання дозволу на виготовлення відповідної документації" в частині включення земельної ділянки площею 1,9430 га за кадастровим номером :01:001:1794 за межами населеного пункту село Обич Шумського району Тернопільської області.

Визнати протиправним та скасувати рішенням десятої сесії восьмого скликання Шумської міської ради від 28.07.2021 №1899 "Про відмову в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та безоплатній передачі у власність земельної ділянки ОСОБА_1 ".

Зобов`язати Шумську міську раду прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ОСОБА_1 ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 1,9430 га за рахунок земельної ділянки комунальної власності (землі запасу), кадастровий номер :01:001:1794, на території Рохманівської сільської ради Шумського району Тернопільської області та передати її у власність ОСОБА_1 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Шумської міської ради Тернопільської області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 908,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 19 січня 2022 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 );

відповідач:

- Шумська міська рада Тернопільської робласті (місцезнаходження: вул. Українська, 59, м. Шумськ, Тернопільська область, 47101, ).

Головуючий суддя Мартиць О.І.