Справа № 500/9050/21
Суддя: Мірінович Уляна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2022-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про закриття провадження у справі

Справа № 500/9050/21

28 січня 2022 р.м. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі головуючої судді Мірінович У.А., розглянувши в порядку письмового провадження питання про закриття провадження у справі за позовом Головного управління ДПС у Тернопільській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління ДПС у Тернопільській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу з платежу орендна плата з фізичних осіб в розмірі 92238,43 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що оскільки відповідач не в повному обсязі сплачував узгоджені суми податкового зобов`язання з податку на доходи з фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, то у нього виникла заборгованість перед бюджетами та державними цільовими фондами на загальну суму 92238,43 грн, з огляду на що податковий орган просить стягнути її в судовому порядку.

Ухвалою суду від 24.12.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

24 січня 2022 року Головним управління ДПС у Тернопільській області подано заяву про закриття провадження у справі та повернення судового збору у зв`язку із відмовою від позову з підстав самостійної сплати відповідачем такого податкового боргу в повному обсязі після подання позовної заяви суб`єктом владних повноважень (арк. справи 24-28).

За приписами статті 189 КАС України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві (частина перша статті 189 КАС України).

До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення (частина друга статті 189 КАС України).

Про прийняття відмови від позову суд постановляє ухвалу, якою закриває провадження у справі. У разі часткової відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу, якою закриває провадження у справі щодо частини позовних вимог (частина третя статті 189 КАС України).

Пункт 2 частини першої статті 238 КАС України передбачає, що суд закриває провадження у справі якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.

Відповідно до частини першої статті 239 КАС України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Враховуючи викладене, право позивача на розпорядження своїми вимогами є диспозитивним правом і може бути обмежено судом на підставі частин другої та п`ятої статті 189 КАС України.

Водночас, таких обставин у справі №500/9050/21 судом не встановлено, зокрема, як слідує з інтегрованої картки платника податковий борг в сумі 92238,43 грн сплачений відповідачем самостійно (арк. справи 27).

Відповідно, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви Головного управління ДПС у Тернопільській області про відмову від позову та закриття провадження у справі за його позовом до фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу на суму 92238,43 грн.

Відповідно до частини другої статті 238 КАС України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена. Відтак суд вирішує питання наявності підстав для розподілу між сторонами судових витрат.

Позивач у заяві про відмову від позову та закриття провадження у справі просив повернути сплачений ним судовий збір при поданні позовної заяви відповідно до статті 140 КАС України. З цього приводу суд зазначає таке.

Відповідно до частин першої та другої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Частинами першою та другою статті 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Варто зауважити, що стаття 139 КАС України є загальною для вирішення питання розподілу судових витрат за наслідками розгляду справи.

Також КАС України містить спеціальні норми, які регулюють питання розподілу витрат у разі відмови позивача від позову (стаття 140 КАС України), а також повернення судового збору у разі відмови позивача від позову (стаття 142 КАС України).

За приписами статті 142 КАС України, якій кореспондують норми частини третьої статті 7 Закону України Про судовий збір, у разі вирішення справи шляхом примирення, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу п`ятдесяти відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Водночас згідно зі статтею 140 КАС України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються із позивача, крім випадків, коли позивач звільнений від сплати судових витрат. Однак якщо позивач відмовився від позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання позовної заяви, то суд за заявою позивача присуджує всі понесені ним у справі витрати із відповідача.

Таким чином, стаття 140 КАС України встановлює спеціальне та відмінне у співвідношенні з нормами статті 142 КАС України та статті 7 Закону України Про судовий збір правило, згідно з яким якщо позивач відмовився від позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання позовної заяви, то суд за заявою позивача присуджує всі понесені ним у справі витрати із відповідача. Тобто, якщо позивач відмовляється від позову з будь-яких інших причин, що має наслідком закриття провадження у справі (крім випадку задоволення його вимог відповідачем після подання позовної заяви), то в такому випадку позивачу підлягає повернення лише п`ятдесяти відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. В той же час, коли відмова позивача від позову обумовлена задоволенням позовних вимог відповідачем після подання позовної заяви, тоді застосовуються правила розподілу судових витрат відповідно до статті 140 КАС України.

У даному випадку суд дійшов висновку про закриття провадження у цій справі за заявою позивача про відмову від позову у зв`язку з задоволенням відповідачем позову після подання позовної заяви, а тому цілком обґрунтованим є покладення на відповідача обов`язку відшкодувати понесені позивачем витрати як міра відповідальності за поведінку, яка змусила позивача вирішувати спір у судовому порядку.

Такий висновок суду узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 25.02.2020 у справі № 260/1378/18, у якій було надано правову оцінку щодо застосування відповідних положень статті 142 КАС України у взаємозв`язку зі статтею статті 139 КАС України, та у постанові від 03.02.2021 у справі №200/6826/20-а, у якій оцінці підлягали положення статей 139 та 140 КАС України відносно одна одної, які по-різному регулюють спірні правовідносини щодо розподілу судових витрат.

Аналогічні висновки містяться і в постанові Верховного Суду від 07.09.2021 у справі №380/3138/20.

З урахуванням викладеного, клопотання позивача про повернення сплаченого судового збору в порядку статті 140 КАС України підлягає задоволенню.

Так, позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у сумі 2270,00 грн відповідно до платіжного доручення №2013 від 06.12.2021 (арк. справи 6).

З огляду на положення статті 140 КАС України, у зв`язку із відмовою позивача від позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання позовної заяви, суд присуджує Головному управлінню ДПС у Тернопільській області понесені ним витрати зі сплати судового збору шляхом стягнення їх з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 139, 140, 142, 185, 238, 243 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі за позовом Головного управління ДПС у Тернопільській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування в сумі 92238 (дев`яносто дві тисячі двісті тридцять вісім) гривень 43 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Головного управління ДПС у Тернопільській області судовий збір у розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень 00 коп.

Ухвала набирає законної сили згідно зі статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Копію ухвали надіслати сторонам про справі.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст ухвали складено 28 січня 2022 року.

Реквізити учасників справи:

позивач: - Головне управління ДПС у Тернопільській області (місцезнаходження: вул. Білецька, 1, м. Тернопіль, 46003, );

відповідач: - ОСОБА_1 (місце проживання: с. Стінка, Бучацький район, Тернопільська область, 48450, РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Головуючий суддя Мірінович У.А.