Справа № 500/8775/21
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/8775/21

17 січня 2022 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Подлісної І.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якому просить:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови в розрахунку, нарахуванні та виплаті, відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", компенсації за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати перерахованої пенсії, на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 10.09.2018 р. (справа №1940/1597/18) в сумі 38103,57 грн., з моменту виникнення права на таке отримання по день фактичної виплати донарахованої частини щомісячного довічного грошового утримання;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області розрахувати, нарахувати та виплатити позивачу згідно із Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати перерахованої пенсії, на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 10.09.2018 р. (справа №1940/1597/18) в сумі 38103,57 грн., з 10.11.2018 р. (момент виникнення права на таке отримання) по 22.07.2020 р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16 листопада 2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою про нарахування та виплату компенсації за втрату частини грошового утримання, у зв`язку з порушенням строків його виплати.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області було відмовлено у задоволенні заяви, у зв`язку з відсутністю підстав для отримання суми компенсації.

Позивач вважає відмову протиправною, оскільки саме з вини відповідача рішення суду, яке набрало законної сили 11.10.2018, були фактично виконані лише у липні 2020.

Ухвалою судді від 09.12.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач відзив на позов у строк встановлений судом (п`ятнадцять днів з дня вручення йому ухвали про відкриття провадження у справі) не подав, як і будь-які докази у спростування позовних вимог.

Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи, викладені у позові, суд встановив наступні обставини.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 10.09.2018 у справі 1940/1597/18 за моїм позовом визнано протиправними дії ГУПФ України в Тернопільській області щодо не проведення мені перерахунку пенсії з 01.01.2016 та зобов`язано ГУПФ провести перерахунок та виплату перерахованої пенсії за довідкою Ліквідаційної комісії УМВС України у Тернопільській області № 197 від 22.03.2018 року, у розмірі 90 % грошового забезпечення. Рішення суду набрало законної сили 11.10.2018.

Вказане рішення ГУПФ в Тернопільській області частково виконано 10.10.2018 року, а саме - було проведено перерахунок пенсії та нараховано доплату в сумі 38103,57 грн. за період з 01.01.2016 по 09.10.2018, однак, виплачена вказана сума була двома транзакціями лише 22.07.2020 - 12 212,56 грн. та 23 липня 2020 року - 25 891,01 грн., тобто через 20 місяців - листопад і грудень 2018 + 12 місяців 2019 + 6 місяців 2020 року.

16.11.2021 позивач звернувся із заявою до відповідача і просив: надати інформацію про виплачену суму грошових коштів; здійснити розрахунок і виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати щомісячного довічного грошового утримання судді відповідно до Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати і Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159.

Листом Головного управління №6878-7256/Д-02/8-1900/21 від 19.11.2021 позивача повідомлено, що виплата доплат, які нараховані згідно рішень суду, здійснюється за окремою бюджетною програмою. Бюджетом Пенсійного фонду України на 2021 рік з урахуванням норм Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" передбачено видатки на погашення заборгованості із пенсійних виплат, що фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, за рішеннями суду в розмірі 360 млн. грн.

Черговість виконання рішень визначається датою їх надходження до боржника, в даному випадку до органу Пенсійного фонду України.

Таким чином, виплата нарахованих згідно рішень суду доплат проведена після виділення коштів на ці витрати.

Враховуючи вищезазначене, підстав для нарахування та виплати компенсації немає.

Не погоджуючись із таким рішенням відповідачу, позивач звернувся до суду із відповідним позовом.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати від 19.10.2000 №2050-ІІІ (далі - Закон № 2050-ІІІ) з послідуючими змінами та доповненнями, та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 (далі - Порядок № 159) з послідуючими змінами і доповненнями.

Відповідно до статті 1 Закону №2050-ІІІ, підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Статтею 2 Закону № 2050-ІІІ визначено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у даному Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україно та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством); соціальні виплати; стипендії; заробітна плата і інші.

Згідно зі статтею 4 Закону №2050-111, виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

З метою реалізації Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 затверджено Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати.

Відповідно до пункту 2 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159 (далі Порядок №159), компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

За змістом пункту 3 Порядку №159, компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема: пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством);

З аналізу наведених правових норм слід дійти висновку, що основною умовою для виплати громадянину, передбаченої статтею 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком №159, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі щомісячного довічного грошового утримання). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у даній-справі - пенсійним органом) добровільно чи на виконання судового рішення.

Також, дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (зокрема, щомісячне довічне грошове утримання).

При цьому, кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації громадянину частини доходу, в тому числі щомісячного грошового утримання, у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги ( Постанова Верховного суду від 03 липня 2018 р. у справі № 521/940/17).

Відповідно до положень пункту 7 Порядку №159, компенсація проводиться за рахунок джерел, з яких здійснюються відповідні виплати, а саме: коштів Пенсійного фонду, фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, інших цільових соціальних фондів, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету.

Таким чином, пенсійний орган, з вини якого не було вчасно нараховано та виплачено щомісячне довічне грошове утримання у встановленому законом розмірі, повинен був здійснити виплату цього утримання з одночасною виплатою суми компенсації. Невиплата мені суми компенсації у тому ж місяці, у якому здійснена виплата заборгованості з щомісячного довічного грошового утримання, є порушенням права позивача на отримання такої компенсації.

Суд не погоджується з доводами відповідача про відсутність його вини у несвоєчасній виплаті сум довічного грошового утримання, нарахованих на виконання рішень суду, з посиланням на те, що виплата вказаних сум пенсії здійснена відповідно до Постанови №649, оскільки позивач, отримував довічне грошове утримання у зменшеному розмірі внаслідок протиправних дій Управління, що встановлено рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 10.09.2018 по справі №1940/1597/18, тобто несвоєчасна виплата сум довічного грошового утримання у спірному випадку зумовлена протиправними діями відповідача, а не внаслідок застосування положень Постанови №649.

Також, суд не приймає до уваги доводи відповідача про відсутність фінансування для виплати компенсації втрати частини доходів, оскільки реалізація особою права, яке пов`язане з отриманням коштів, і базується на спеціальних і чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не залежить від бюджетних асигнувань, відсутність яких не може бути підставою для порушення прав громадян.

Отже, суд зазначає, що обмежене фінансування жодним чином не впливає на наявність чи відсутність у позивача права на отримання компенсації втрати частини доходу у зв`язку з його несвоєчасною виплатою.

Судом встановлено, що на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 10.09.2018 по справі №1940/1597/18, яке набрало законної сили 11.10.2018, позивачу було здійснено виплату перерахованої пенсії лише 22.07.2020 та 23.07.2020.

Таким чином, несвоєчасна виплата перерахованої пенсії відбулось з вини органу, що призначає і виплачує пенсію.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позивач має право на отримання компенсації втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати.

Таким чином, з урахуванням встановлених обставин справи, суд вважає, що порушене право позивача підлягає відновленню шляхом зобов`язання відповідача здійснити розрахунок та виплату позивачу компенсації втрати частини доходу, нарахованого на виконання судових рішень від 10.09.2018 по справі №1940/1597/18, у зв`язку з порушенням строку його виплати відповідно до Закону №2050-III та Порядку №159.

Щодо встановлення, у відповідності до статті 382 КАС України, судового контролю за виконанням рішення суду то суд зазначає наступне.

Так, частиною 1 ст. 382 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Зі змісту наведеної правової норми слідує, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, яке має застосовуватися у виключних випадках.

Поряд з цим суд враховує, що позивачем не наведено причин та не надано доказів, які б свідчили про те, що відповідач може ухилятися від виконання рішення суду у даній справі.

Приймаючи до уваги обставини даної справи, підстави зобов`язувати суб`єкта владних повноважень подавати звіт про виконання судового рішення відсутні.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови у нарахуванні і виплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходу, нарахованого на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 10.09.2018 по справі №1940/1597/18, у зв`язку з порушенням строку його виплати.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходу, нарахованого на виконання рішень Тернопільського окружного адміністративного суду від 10.09.2018 по справі №1940/1597/18, у зв`язку з порушенням строку його доплати до пенсії в сумі 38 103,57 грн. за період з 10.11.2018 по 22.07.2020, відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 №2050-III та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 18 січня 2022 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: Майдан Волі, 3,м. Тернопіль,46001 код ЄДРПОУ/РНОКПП 14035769).

Головуючий суддя Подлісна І.М.