Справа № 440/14895/21
Суддя: А.О. Чеснокова
Дата ухвалення: 2022-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
.
. 01 лютого 2022 року м. ПолтаваСправа № 440/14895/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чеснокової А.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, в якій просить суд:
визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування та виплати позивачу за період з 28 листопада 2013 року по 28 лютого 2018 року щорічно грошової допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у розмірі місячного грошового забезпечення без урахування в складі такого грошового забезпечення сум щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889;
зобов`язати відповідача нарахувати та доплатити позивачу належні за період з 28 листопада 2013 року по 28 лютого 2018 року суми грошової допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, обчисливши розмір таких допомог у розмірі місячного грошового забезпечення з урахуванням в складі такого грошового забезпечення сум щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889.
Обґрунтовуючи позов, ініціатор звернення вказує на порушення його прав внаслідок невиплати відповідачем у належному розмірі щорічної грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань упродовж спірного періоду.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; розгляд справи вирішено здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідач позов не визнав. У відзиві на позовну заяву зазначив, що Військова частина НОМЕР_2 виплачувала позивачу щорічну грошову допомогу на оздоровлення та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань в розмірі, визначеному чинним законодавством.
Позивач правом на подання відповіді на відзив не скористався.
Розгляд справи, відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами, в межах строку, встановленого статтею 258 цього ж Кодексу.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі факти та відповідні до них правовідносини.
Позивач проходив військову службу за контрактом у Військовій частині НОМЕР_2 у період з 28 листопада 2013 року по 27 квітня 2018 року, що не заперечується відповідачем.
За час проходження військової служби позивачу виплачувалась щорічна грошова допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.
Незгода позивача з повнотою нарахування та виплати зазначених видів грошового забезпечення, позивач звернувся до відповідача з вимогою про доплату належних йому сум.
За результатами розгляду вищевказаного звернення відповідач листом від 23 жовтня 2021 року залишив останнє без задоволення, що стало підставою для звернення позивача до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та доводам учасників справи, суд виходить з наступного.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснює Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Відповідно до частини першої статті 2 вказаного Закону військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон № 2011-XII) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Статтею 9 Закону № 2011-XII визначено, що Держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Статтею 10-1 Закону № 2011-XII також визначено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.
Поряд з цим, в спірний період розміри грошового забезпечення були визначені постановою Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова № 1294).
Пунктом 1 Постанови № 1294 постановлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Підпунктом 3 пункту 5 Постанови № 1294 установлено надавати військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та допомогу для оздоровлення при щорічній основній відпустці у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.
Крім того постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889 "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій" (далі - Постанова № 889) установлено виплачувати як вид грошового забезпечення щомісячну додаткову грошову винагороду військовослужбовцям
з 01 квітня 2013 року - у розмірі, що не перевищує 20 відсотків місячного грошового забезпечення;
з 01 вересня 2013 року - у розмірі, що не перевищує 40 відсотків місячного грошового забезпечення;
з 01 січня 2014 року - у розмірі, що не перевищує 60 відсотків місячного грошового забезпечення;
з 01 квітня 2014 року - у розмірі, що не перевищує 80 відсотків місячного грошового забезпечення;
з 01 липня 2014 року - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.
Тобто Кабінетом Міністрів України, як уповноваженим Законом № 2011-XIІ органом, з 01 вересня 2013 року до складу грошового забезпечення військовослужбовців включено додатковий вид грошового забезпечення - щомісячну додаткову грошову винагороду.
Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889 наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17 липня 2014 року № 691 затверджено Інструкцію про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Національної гвардії України, які займають посади льотного складу (далі - Інструкція № 691).
Пунктом 3 Інструкції № 691 визначено, що винагорода виплачується військовослужбовцям за місцем штатної служби за минулий місяць одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць на підставі наказу командира військової частини; військовослужбовцям Головного управління Національної гвардії України та командирові військової частини - на підставі наказів командувача Національної гвардії України (далі - командир військової частини) із зазначенням у них розміру винагороди.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 04 липня 2014 року № 638 затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам (далі - Інструкція № 638).
Згідно пункту 1.2. розділу І Інструкції № 638 До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Пунктом 22.1 розділу XXII Інструкції № 638 встановлено, що особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, за рішенням командира військової частини може надаватися в межах фонду грошового забезпечення, затвердженого в кошторисі військової частини, один раз на рік матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення, на яке військовослужбовець має право згідно із законодавством України на день звернення.
Пунктом 23.1 розділу XXIII Інструкції № 638 встановлено, що особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського та старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, один раз на рік надається допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.
Під час проходження військової служби в період з 28 листопада 2013 року по 28 лютого 2018 року позивач щомісячно в складі грошового забезпечення отримував щомісячну додаткову грошову винагороду, що підтверджено архівною відомістю, особистою карткою грошового забезпечення № 35, особистою карткою грошового забезпечення № 36.
Крім того, щорічно упродовж спірного періоду позивач отримував одноразову грошову допомогу для оздоровлення та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань в розмірі місячного грошового забезпечення.
Проте до складу місячного грошового забезпечення позивача, з якого обчислено одноразову грошову допомогу для оздоровлення та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, що виплачені в період з 28 листопада 2013 року по 28 лютого 2018 року, відповідач не включив суми щомісячної додаткової грошової винагороди, яка щомісячно виплачувалася позивачу в складі грошового забезпечення.
Разом з тим, Верховний Суд в постанові від 16 травня 2019 року у справі № 826/11679/17 дійшов висновку, що до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Тобто, до грошового забезпечення військовослужбовців як обрахункової величини не включаються одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць. Такий принциповий підхід застосовується незалежно від виду виплат.
Оскільки в спірний період на підставі Постанови № 889 щомісячна додаткова грошова винагорода нараховувалась і виплачувалась позивачу щомісяця у складі грошового забезпечення, підстави вважати таку винагороду одноразовим видом грошового забезпечення відсутні.
Аналогічні висновки містить постанова Верховного Суду від 10 липня 2020 року у справі № 760/8406/16-а.
У постанові Верховного Суду від 14 липня 2020 року № 820/1784/17 сформовано наступний правовий висновок: "Верховний Суд враховує, що частиною четвертою статті 9 Закону №2011-XII Міністру оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України надано повноваження лише визначати порядок виплати грошового забезпечення, тоді як право визначення розміру одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби та види виплат військовослужбовцям, які включаються до складу місячного грошового забезпечення законом не віднесено до їх компетенції та може бути змінений лише законодавцем.
Таким чином, колегія суддів приходить до про те, що при визначенні розміру грошового забезпечення застосуванню підлягає Закон № 2011-XII, а не підзаконні акти, які звужують поняття грошового забезпечення та суперечать вимогам Закону № 2011-XII.
Колегія суддів також враховує, що питання складу грошового забезпечення військовослужбовців було предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду у справі № 522/2738/17. Так, ухвалюючи постанову від 06.02.2019 у вищеозначеній справі Велика палата дійшла наступних висновків:
Згідно з частинами другою, третьою статті 9 Закону № 2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військослужбовця.
Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: посадовий оклад; оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Тобто, до грошового забезпечення військовослужбовців як обрахункової величини не включаються одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.
Такий принциповий підхід застосовується незалежно від виду виплат.
Як встановлено судами попередніх інстанцій, останні 24 місяці перед звільненням додаткова грошова винагорода у розмірі 60% грошового забезпечення, на підставі Постанови КМУ № 889, та винагорода за бойове чергування нараховувались та виплачувались позивачу щомісяця, а тому, на переконання колегії суддів, за жодних обставин такі складові не можуть вважатись одноразовими.
Наведені висновки відповідають правовій позиції, висловленій у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.02.2019 по справі №522/2738/17 та Верховним Судом у постановах від 24.06.2020 по справі № 0640/4032/18, від 16.05.2019 по справі № 826/11679/17".
Згідно з частиною п`ятою статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Таким чином, отримана позивачем щомісячна додаткова грошова винагорода є складовою грошового забезпечення та входить до складу грошового забезпечення як розрахункової величини для обчислення розміру грошової допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, які виплачувалися мені щорічно.
Посилання відповідача на на той факт, що постанова КМУ від 22 вересня 2010 року № 889 втратила чинність на підставі постанови КМУ від 30 серпня 2017 року, тому відсутні підстави для задоволення позову, судом не беруться до уваги, виходячи з наступного.
Постанова КМУ № 889 втратила чинність з 01 березня 2018 року, проте позивач просить нарахувати та доплатити суму грошової допомоги за період з 28 листопада 2013 року по 28 лютого 2018 року, тобто за період, протягом якого постанова КМУ № 889 була чинною.
Зважаючи на встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовано спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.
Позивач звільнений від сплати судового збору, тому підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.
Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 за період з 28 листопада 2013 року по 28 лютого 2018 року щорічно грошової допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у розмірі місячного грошового забезпечення без урахування в складі такого грошового забезпечення сум щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та доплатити ОСОБА_1 належні за період з 28 листопада 2013 року по 28 лютого 2018 року суми грошової допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, обчисливши розмір таких допомог у розмірі місячного грошового забезпечення з урахуванням в складі такого грошового забезпечення сум щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889.
Рішення набирає законної сили відповідно до положень статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду у порядку та строки, визначені статтями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.О. Чеснокова