Справа № 400/6753/21
Суддя: Лебедєва Г. В.
Дата ухвалення: 2022-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2022 р. № 400/6753/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лебедєвої Г.В., розглянувши за правилами загального позовного провадження в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "БУНКЕР ЮГ" до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 30.07.2021 року № 02,-

ВСТАНОВИВ:

До Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю "БУНКЕР ЮГ" (надалі - позивач) до Головного управління ДПС у Миколаївській області (надалі - відповідач) з позовними вимогами про:

- визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 30.07.2021 року № 02.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в період з 14.06.2021 року по 23.06.2021 року ГУ ДПС у Миколаївській області було проведено фактичну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю «БУНКЕР ЮГ» з питань дотримання податкового та іншого законодавства з питань виробництва, зберігання та обігу пального, контроль за виконанням якого покладений на органи ДПС. За результатами проведеної перевірки, відповідачем прийнято податкове повідомлення - рішення від 30.07.2021 року № 02, яким на підставі п.п 230.1.2. п. 230.1 ст. 230 ПКУ абз 1,2 п. 128.1 ст. 128-1 ПКУ нараховано штрафні санкції за не обладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі рівнеміра-лічильника на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі за адресою: вул. Айвазовського, 15А м. Миколаїв. Вказав, що в наказі на проведення фактичної перевірки від 11.06.2021 року № 1106-П не зазначено підстав для її проведення не визначено, яку саме інформацію отримало Головне управління ДПС в Миколаївській області, що стала у подальшому підставою для прийняття наказу, а лише перераховано норми Податкового кодексу України. Зазначене, на думку позивача, свідчить про те, що у відповідача були відсутні підстави для проведення фактичної перевірки ТОВ "БУНКЕР ЮГ". Також вказав, що 27.05.2019 року між ТОВ "Термінал «Трейд НЮ (Орендодавець) та ТОВ "БУНКЕР ЮГ" (Орендар) укладено договір суборенди № 2705-3, згідно п.п.1.1 якого ТОВ "Термінал «Трейд НК" надав, а ТОВ "БУНКЕР ЮГ" прийняв у строкове платне володіння та користування на умовах оренди резервуар № 6 з металу, ємність резервуару 54 м3, розташований за адресою: Миколаїв, вул. Айвазовського, 15-А для зберігання світлих нафтопродуктів. Після чого, ТОВ "БУНКЕР ЮГ" 24.06.2019 року зареєструвало акцизний склад 1004881 за адресою орендованого резервуару: м. Миколаїв, вул. Айвазовського, 15А та отримало ліцензії на право оптової торгівлі пальним як з акцизного складу пересувного так і з акцизного складу стаціонарного з адресою складу м. Миколаїв, вул. Айвазовського, 15А. Разом з тим, директором Товариства було видано наказ № 17 від 31 березня 2020 року, відповідно до якого було заборонено експлуатацію резервуару № 6 на період з 01.04.2020 року орієнтовно до 31.12.2021 року. Тобто, відповідно до підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України резервуар № 6 був виведений з експлуатації. Враховуючи, що резервуар № 6 не експлуатувався з 01.04.2020 року, а також факт відсутності будь-яких операцій з пальним, Товариством не порушено норми підпункта 230.1.2 пункту 230.1 статті. 230 ПК України, а отже відсутні підстави для застосування до нього штрафних санкцій, передбачених пунктом 128-1.1 статті 128-1 ПК України. З огляду на таке, просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою суду від 25.08.2021 року позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю "БУНКЕР ЮГ" залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

30.08.2021 року на виконаня ухвали суду від 25.08.2020 року позивачем до канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду надано уточнену позовну заяву (з копією для учасників справи) із зазначенням реєстраційного номеру облікової картки платника податків, за його наявності, або номер і серію паспорта представника позивача Рак В.О., яка підписала позовну заяву.

Ухвалою від 02.09.2021 року Миколаївський окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі № 400/6753/21 та ухвалив розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче судове засідання на 28.09.2021 року.

Підготовче судове засідання, призначене на 28.09.2021 року, відкладено на 20.10.2021 року.

29.09.2021 року до канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду від Головного управління ДПС у Миколаївській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що 11.06.2021 року начальником Головного управління ДПС в Миколаївській області Прокоф`євим Д. було прийнято наказ №1106-П про проведення фактичної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю "БУНКЕР ЮГ" з метою здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального на підставі пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України. З метою виконання даного наказу посадовими особами відповідача здійснено вихід за адресою: м. Миколаїв, вул. Айвазовського, 15А. Вказав, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків, зокрема щодо, здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва, обліку, обігу, зберігання та транспортування підакцизних товарів. З урахуванням чого контролюючим органом було дотримано положення пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України. Враховуючи положення Податкового кодексу України, Головним управлінням ДПС в Миколаївській області з метою виконання покладених на контролюючий орган функцій з контролю у сфері виробництва, обліку, обігу, зберігання та транспортування підакцизних товарів було цілком правомірно видано наказ від 11.06.2021 року №1106-П. При цьому посилання позивача на невідповідність виданого наказу вимогам пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, оскільки на думку позивача наказ не містить підставу для проведення фактичної перевірки, - є повністю необґрунтованими, оскільки підставою для призначення перевірки стало здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального, що є самостійною підставою для призначення перевірки. Таким чином, перевірка була здійснена правомірно. Перевіркою встановлено, що 27.05.2019 року між ТОВ "Термінал «Трейд НЮ (Орендодавець) та ТОВ "БУНКЕР ЮГ" (Орендар) укладено договір суборенди № 2705-3, згідно п.п.1.1 якого ТОВ "Термінал «Трейд НК" надав, а ТОВ "БУНКЕР ЮГ" прийняв у строкове платне володіння та користування на умовах оренди резервуар № 6 з металу, ємність резервуару 54 м3, розташований за адресою: Миколаїв, вул. Айвазовського, 15-А для зберігання світлих нафтопродуктів. Після чого, ТОВ "БУНКЕР ЮГ" 24.06.2019 року зареєструвало акцизний склад 1004881 за адресою орендованого резервуару: м. Миколаїв, вул. Айвазовського, 15А. На акцизному складі з уніфікованим номером 1004881 розташовано резервуар РГС- 54, ємність резервуару 54 м. куб. До перевірки надано технічний паспорт горизонтального, наземного, зварювального резервуара №6 номінальним обсягом 54 768 л. Також перевіркою встановлено, що на акцизному складі з уніфікованим номером 1004881 розташовано одне місце відпуску пального наливом, яке обладнане витратоміром-лічильником ШЕЛЬФ-100 2КЕД-50-025, серійний (ідентифікаційний) номер 11421. До перевірки надано свідоцтво про повірку робочого засобу витрато мірної техніки (витратоміра-лічильника ШЕЛЬФ-100 2КЕД-50-025, серійний номер 11421) від 04.09.2020 №64/749 (чине до 04.09.2021) видане ДП «Миколаївстрандартметрологія». Документів щодо обладнання резервуара РГС-54 №6 рівнеміром-лічильником ОРW, який зареєстровано у реєстрі, не надано. Разом з тим, директором Товариства було видано наказ № 17 від 31 березня 2020 року, відповідно до якого було заборонено експлуатацію резервуару № 6 на період з 01.04.2020 року орієнтовно до 31.12.2021 року. Вказав, що заходи щодо виведення з експлуатації резервуара повинен був здійснити Орендар тобто, ТОВ «Термінал Трейд Нк», а так, як це зробив ТОВ «Бункер Юг», ці заходи вважаються не дійсними.

Ухвалою від 20.10.2021 року суд продовжив шістдесятиденний строк підготовчого провадження у справі №400/6753/21 на тридцять днів та відклав підготовче засідання по даній адміністративній справі на 17.11.2021 року.

15.11.2021 року до канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду від товариства з обмеженою відповідальністю «Бункер Юг»" надійшла відповідь на відзив, в якій позивач вказав, що у відповідача були відсутні підстави для проведення фактичної перевірки ТОВ "БУНКЕР ЮГ", оскільки в наказі на проведення фактичної перевірки від 11.06.2021 року № 1106-П не зазначено підстав для її проведення та не визначено, яку саме інформацію отримало Головне управління ДПС в Миколаївській області, що стала у подальшому підставою для прийняття наказу. ТОВ «БУНКЕР ЮГ» до Реєстру було внесено інформацію про дні. в які акцизний склад не працює, а саме: з 01.04.2020 року по 31.12.2021 року. Таким чином, відповідно до підпункти 230.1.2 пункту230.1 статті 230 ПК України оскільки резервуар № 6 був виведений з експлуатації, він не мав бути обладнаний рівнеміром-лічильником. Крім того, починаючи з 01.04.2020 року та по день проведення фактичної перевірки товариство не здійснювало жодної господарської діяльності, пов`язаної з виробництвом, обробленням (переробленням), змішуванням, розливом, навантаженням-розвантаженням, зберіганням, реалізацією пального, оскільки відповідно до ПКМУ в Україні було запроваджено карантинний режим, і у Товариства були відсутні фінансові та інші можливості для здійснення будь-яких операцій з пальним, про що свідчить відсутність реєстрації акцизних накладних акцизного складу 1004881 у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Підготовче судове засідання, призначене на 17.11.2021 року, відкладено на 01.12.2021 року.

Ухвалою від 01.12.2021 року суд закрив підготовче провадження в адміністративній справі за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю "БУНКЕР ЮГ" до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 30.07.2021 року № 02 та призначив справу № 400/8310/21 до судового розгляду по суті на 12 січня 2022 року.

Представник позивача в судове засідання, призначене на 12.01.2022 року, не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. До канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Представник відповідача в судове засідання, призначене на 12.01.2022 року, не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, про причини неявки суд не сповістили. Заяв чи клопотань до суду не надходило.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "БУНКЕР ЮГ" зареєстроване у якості юридичної особи 22.06.2015 року за № 0031845. Видами діяльності якого є: допоміжне обслуговування водного транспорту (основний); діяльність посередників у торгівлі паливом, рудами, металами та промисловими хімічними речовинами; оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами; неспеціалізована оптова торгівля; вантажний автомобільний транспорт; вантажний морський транспорт; складське господарство; транспортне оброблення вантажів; інша допоміжна діяльність у сфері транспорту.

Як вбачається з матеріалів справи, 11.06.2021 року начальником Головного управління ДПС в Миколаївській області Прокоф`євим Д. було прийнято наказ №1106-П про проведення фактичної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю "БУНКЕР ЮГ", яким наказано провести фактичну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю "БУНКЕР ЮГ" за місцем здійснення діяльності: м. Миколаїв, вул. Айвазовського, 15А, тривалістю 10 діб. Перевірку провести за період діяльності з 01.04.2021 року по дату закінчення перевірки з метою здійснення контролю за дотриманням платниками податків законодавства в частині виробництва, обліку, обігу, зберігання та тпідакцизних товарів.

Посадовими особами відповідача здійснено вихід за місцем здійснення діяльності: м. Миколаїв, вул. Айвазовського, 15А.

Уповноваженими представниками ГУ ДПС було пред`явлено направлення на перевірку від 14.06.2021 року №1341/14-29-07-10, №1340/14-29-07-10 та службові посвідчення головних державних ревізорів-інспекторів, що прибули на перевірку відповідно до наказу та направлень.

Перевірка здійснена в присутності Шевченка Віталія Юрійовича - представника товариства з обмеженою відповідальністю "БУНКЕР ЮГ" за довіреністю.

За результатами вказаної вище перевірки Головним управлінням ДПС в Миколаївській області складено акт №4444/14-29-09-02-11/39849419 від 24.06.2021 року "Про результати фактичної перевірки з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства з питань виробництва, зберігання та обігу пального, контроль за виконанням якого покладений на органи ДПС", яким встановлено, зокрема, порушення ТОВ "БУНКЕР ЮГ":

пп. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755, зі змініми та доповненнями.

На підставі акту перевірки №4444/14-29-09-02-11/39849419 від 24.06.2021 року контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 30.07.2021 року № 02, яким до позивача застосовано адміністративний штраф у розмірі 20 000, 00 грн.

Не погодившись з висновками податкового органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства та прийнятим Головним управлінням ДПС в Миколаївській області податковим повідомленням-рішенням 30.07.2021 року № 02, позивач оскаржив вказане рішення суб`єкта владних повноважень в судовому порядку, звернувшись до суду із даною позовною заявою.

Вирішуючи даний публічно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно з п.1.1 ст.1 Податкового кодексу України (тут і надалі в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до підпунктів 21.1.1 - 21.1.5 пункту 21.1 статті 21 Податкового кодексу України, посадові особи контролюючих органів зобов`язані: дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати сумлінне виконання покладених на контролюючі органи функцій; забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань контролюючих органів відповідно до їх повноважень; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій; коректно та уважно ставитися до платників податків, їх представників та інших учасників відносин, що виникають під час реалізації норм цього Кодексу та інших законів, не принижувати їх честі та гідності.

Приписами пункту 16.1.9 статті 16 Податкового кодексу України визначено обов`язки платника податків, серед яких, зокрема, не перешкоджати законній діяльності посадової особи контролюючого органу під час виконання нею службових обов`язків та виконувати законні вимоги такої посадової особи.

Згідно з п.61.1 ст.61 Податкового кодексу України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичної перевірки визначений статтею 80 Податкового кодексу України.

Згідно із пунктом 80.1 статті 80 Податкового кодексу України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Пунктом 80.2 статті 80 Податкового кодексу України передбачено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з підстав, визначених пп. пп. 80.2.1 - 80.2.7 п. 80.2 ст. 80 ПК України.

Тобто, існування хоча б однієї з обставин, передбачених вказаними положеннями ПК України, наділяє контролюючий орган правом на проведення фактичної перевірки.

Статтею 80 ПК України визначено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:

- 80.2.1 - у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів;

- 80.2.2 - у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів;

- 80.2.3 - письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування;

- 80.2.4 - неподання суб`єктом господарювання в установлений законом строк обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками;

- 80.2.5 - у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального;

- 80.2.6 - у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3;

- 80.2.7 - у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.

Перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція.

Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу (пункт 80.5 статті 80 Податкового кодексу України).

Відповідно до підпункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

З вищевикладених норм вбачається, що податковий орган не попереджає платника податків про проведення фактичної перевірки, однак, перед її проведенням має платнику податків пред`явити направлення на проведення такої перевірки та копію наказу про проведення перевірки, які містять відповідну інформацію, а також службові посвідчення осіб, які направлені на проведення такої перевірки

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Отже, вказаною нормою права визначено як перелік документів, за умови пред`явлення яких посадові особи контролюючого органу можуть почати проведення перевірки, так і наслідки непред`явлення таких документів посадовими особами контролюючого органу платнику податку перед початком перевірки.

Судом встановлено, що 11.06.2021 року начальником Головного управління ДПС в Миколаївській області Прокоф`євим Д. було прийнято наказ №1106-П про проведення фактичної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю "БУНКЕР ЮГ", яким наказано провести фактичну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю "БУНКЕР ЮГ" за місцем здійснення діяльності: м. Миколаїв, вул. Айвазовського, 15А, тривалістю 10 діб. Перевірку провести за період діяльності з 01.04.2021 року по дату закінчення перевірки з метою здійснення контролю за дотриманням платниками податків законодавства в частині виробництва, обліку, обігу, зберігання та тпідакцизних товарів.

Посадовими особами відповідача здійснено вихід за місцем здійснення діяльності: м. Миколаїв, вул. Айвазовського, 15А.

Уповноваженими представниками ГУ ДПС було пред`явлено направлення на перевірку від 14.06.2021 року №1341/14-29-07-10, №1340/14-29-07-10 та службові посвідчення головних державних ревізорів-інспекторів, що прибули на перевірку відповідно до наказу та направлень.

Таким чином, відповідачем виконано вимоги статті 81 Податкового Кодексу України.

Перевірка здійснена в присутності Шевченка Віталія Юрійовича - представника товариства з обмеженою відповідальністю "БУНКЕР ЮГ" за довіреністю.

Щодо тверджень позивача про незаконність призначення та проведеної фактичної перевірки, оскільки, на його думку, в наказі про проведення фактичної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю "БУНКЕР ЮГ" не зазначені підстави для її проведення, які передбачені у п.80.2.5 ст.80 ПК України, а саме не вказано яка інформація була отримана ГУ ДПС в Миколаївській області щодо порушень з боку позивача, коли та ким така інформація надана та в який спосіб, суд зазначає наступне.

Як вбачається з наказу від 11.06.2021 року № 1106-П, в якості передбаченої законом підстави наведені п.п. 80.2.5 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України, а саме: з метою здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

Згідно підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

Таким чином, предметом призначеної на підставі підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України фактичної перевірки можуть бути виключно у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

ТОВ "БУНКЕР ЮГ" стверджує про невідповідність наказу, оскільки, на його думку, в ньому не зазначені підстави для її проведення, які передбачені у п.80.2 ст.80 ПК України, а саме не вказано яка інформація була отримана ГУ ДПС в Миколаївській області щодо порушень з боку позивача, коли та ким така інформація надана та в який спосіб.

Як свідчать матеріали справи та не заперечується сторонами, наказ про проведення перевірки видано на підставі підпунктів 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України. Мета перевірки здійснення контролю за дотриманням платниками податків законодавства в частині виробництва, обліку, обігу, зберігання та транспортування підакцизних товарів.

На думку позивача, для призначення фактичної перевірки з цих підстав контролюючому органу необхідно 1) отримати в установленому порядку інформацію про порушення вимог законодавства; 2) послатися в наказі про призначення перевірки на конкретні фактичні порушення.

Натомість відповідач вважає, що саме здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу пального, є достатнім уповноваженням на призначення фактичної перевірки з підстав, передбачених п.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України.

З приводу зазначення у наказі про проведення фактичної перевірки конкретних підстав для її проведення склалася суперечлива судова практика Верховного Суду.

В постановах Верховного Суду від 04.04.2019 року у справі №815/756/16, від 11.06.2019 року у справі №1440/2045/18, від 22.09.2020 року у справі №520/1304/2020, від 19.11.2020 року у справі №160/7971/19, від 08.09.2020 року у справі №640/21536/19, від 17.12.2020 року у справі №520/12028/18, від 08.09.2020 року у справі №640/21536/19, від 05.07.2021 року у справі №825/951/17, від 16.09.2021 у справі № 120/1431/20-а, від 12.10.2021 у справі №120/5729/20-а, від 28.10.2021 у справі №520/10214/2020, від 02.12.2021 у справі № 120/3918/20-а, та багатьох інших, Верховний Суд виходить з того, що недостатньо лише повноважень контролюючого органу, але і необхідне отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками. Також, зазначена інформація, яка стала підставою для призначення фактичної перевірки повинна бути відображена у наказі про призначення фактичної перевірки.

Натомість в постановах Верховного Суду від 22.05.2018 року у справі №810/1394/16, від 05.11.2018 року у справі №803/988/17, від 07.11.2019 року у справі №140/391/19, від 07.11.2019 року у справі №140/391/19, від 10.04.2020 року у справі №815/1978/18, від 22.04.2021 року у справі №805/3809/16-а, від 29.07.2021 року у справі №815/6864/16, від 12.08.2021 року у справі №140/14625/20, де п.п.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України розтлумачено на користь контролюючого органу: «…Тобто, здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального є самостійною обставиною, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства.

У даному випадку, за висновком судів попередніх інстанцій достатньо факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин (виробництво і обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального)…»

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Повноважень суду для відходу від правових висновків Верховного Суду діючий КАС України та Закон України «Про судоустрій і статус суддів» не містить.

Щодо того, що у різних постановах Верховного Суду викладені суперечливі правові висновки з цього питання, то суд виходить з позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 року у справі №755/10947/17, що незалежно від того чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата Верховного Суду, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду.

За таких обставин, суд зобов`язаний врахувати правові висновки, викладені у більш пізніших постановах Верховного Суду, а саме від 12.10.2021 у справі №120/5729/20-а, від 28.10.2021 у справі №520/10214/2020, від 02.12.2021 у справі № 120/3918/20-а, відповідно до яких, контролюючому органу необхідно 1) отримати в установленому порядку інформацію про порушення вимог законодавства; 2) послатися в наказі про призначення перевірки на конкретні фактичні порушення.

Враховуючи викладене, оскільки у цьому випадку, ГУ ДПС у Миколаївській області не навів інформацію про порушення вимог законодавства, яка стала підставою для призначення фактичної перевірки та не навів її у наказі про призначення фактичної перевірки, то суд погоджується з аргументами та позицією позивача про протиправність призначення та проведення фактичної перевірки ТОВ "Бункер Юг".

Суд зауважує, що лише дотримання норм Податкового кодексу України та порядку прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок може бути належною підставою для прийняття наказу про проведення перевірки. Невиконання цих вимог призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.01.2020 року у справі № 818/998/17.

Невиконання вимог закону щодо наявності підстав для призначення та проведення перевірки, та не спростування відповідачем обставин незаконності рішення про призначення перевірки, призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої, акт перевірки, отриманий в результаті такої перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом.

Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 04.03.2021 року у справі № 640/18411/18.

Разом з тим, суд вважає за необхідне надати оцінку виявленому відповідачем порушення пп. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 Податкового кодексу України.

Згідно пунктів 19-1.14, 19-1.16, 19-1.34 ст. 19-1 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу: зокрема, здійснюють контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері; здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального; забезпечують визначення в установлених цим Кодексом, іншими законами України випадках сум податкових та грошових зобов`язань платників податків, застосування і своєчасне стягнення сум передбачених законом штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно п. 54.3 ст. 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо: згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Згідно пп.14.1.6. п.14.1 ст.14 ПК України визначено, що акцизний склад це приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального.

Згідно пунктів 2, 3, 5 Порядку ведення Єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників і рівнемірів - лічильників рівня пального у резервуарі, передачі облікових даних з них електронними засобами зв`язку до контролюючих органів, затверджено постановою Кабінету Міністрів У країни від 22.11.2017 року № 891, витратомір-лічильник, це законодавчо регульований засіб вимірювальної техніки, призначений для безперервного вимірювання, запам`ятовування та відображення у фактичних умовах вимірювання кількості пального, що проходить через вимірювальний перетворювач у закритих, повністю заповнених трубопроводах. Рівнемір - лічильник рівня пального у резервуарі (далі - рівнемір) - законодавчо регульований засіб вимірювальної техніки, призначений для вимірювання рівня пального, за яким обчислюється об`єм пального, що перебуває у резервуарі, за градуювальною таблицею резервуара. Адміністратором та держателем Реєстру є контролюючий орган, який забезпечує створення програмного продукту, що забезпечує функціонування Реєстру, приймання від розпорядників акцизних складів електронних документів для наповнення Реєстру, обробку електронних документів для наповнення Реєстру та перенесення з них даних до Реєстру, збереження даних, що містяться в Реєстрі. Електронні документи для наповнення Реєстру, які формуються розпорядниками акцизних складів та надсилаються до Реєстру за кожним місцем розташування акцизного складу, містять: зокрема, дату встановлення, заміни, опломбування, технічного обслуговування, ремонту, повірки, калібрування витратоміра, рівнеміра, резервуара, відомості щодо організацій та осіб, які проводили такі роботи; інформацію про такі ознаки акцизного складу: акцизний склад, на якому провадиться діяльність з переробки нафти, газового конденсату, природного газу та їх суміші з метою вилучення цільових компонентів (сировини), що передбачає повний технологічний цикл їх переробки в готову підакцизну продукцію (пальне), обладнаний лише витратомірами в кожному місці відпуску готової підакцизної продукції (пального) шляхом налидку інформації про порушення вимог законодавства.

Згідно п. 6 Порядку ведення Єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників і рівнемірів - лічильників рівня пального у резервуарі, передачі облікових даних з них електронними засобами зв`язку до контролюючих органів, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 22.11.2017 року № 891, на кожному акцизному складі за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТЗЕД формуються показники про: обсяги залишків пального на початок та кінець звітної доби, що визначаються шляхом підсумовування обсягів залишків пального в кожному резервуарі на підставі показань рівнемірів, установлених на таких резервуарах; добовий обсяг реалізованого пального, що визначається шляхом підсумовування обсягів реалізованого за звітну добу пального через кожне місце відпуску пального шляхом наливу з акцизного складу на підставі показань витратомірів, установлених у кожному місці відпуску пального шляхом наливу з акцизного складу; добовий обсяг отриманого пального, що визначається шляхом віднімання від обсягу залишків пального на кінець звітної доби обсягу залишків пального на початок звітної доби та додавання добового обсягу реалізованого пального з такого акцизного складу з додаванням обсягу втраченого пального, зазначеного в акцизних накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі акцизних накладних, та з відніманням додаткового обсягу пального, зазначеного в заявках на поповнення обсягу залишку пального, зареєстрованих у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового. Фактичні показання витратомірів та рівнемірів щодо обсягів залишків пального та добового обсягу реалізованого пального перераховуються у літри, приведені до температури 15 °С, крім показань паливороздавальних та/або оливороздавальних колонок, які виконують функції витратомірів. У разі виходу з ладу, проведення повірки або калібрування рівнеміра або витратоміра визначення даних про обсяги залишків пального та обсяги обігу пального здійснюється у мірах повної місткості, які мають позитивний результат повірки, проведеної відповідно до закондку інформації про порушення вимог законодавства.

Згідно п. 8 вищевказаного Порядку, до електронних документів для наповнення Реєстру вноситься інформація про: витратоміри та резервуари, які відповідають вимогам законодавства та мають позитивний результат повірки або оцінку відповідності, проведені відповідно до законодавства; рівнеміри, які відповідають вимогам законодавства та мають позитивний результат повірки або оцінку відповідності, або калібрування, що проведені відповідно до законодавства. Метрологічні характеристики рівнемірів і витратомірів під час визначення обсягу обігу та залишку пального повинні відповідати вимогам законодавства. У разі встановлення, заміни, ремонту, технічного обслуговування витратомірів, рівнемірів та резервуарів інформація про такі події до електронних документів для наповнення Реєстру вноситься та надсилається розпорядником акцизного складу до Реєстру протягом 24 годин з моменту закінчення таких робіт.

Згідно п. 230.1.2, п. 230.1.4 п. 230.1 ст. 230 ПК України акцизні склади, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізація пального, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, та рівнемірами-лічильниками рівня таких товарів (продукції) у резервуарі, а для скрапленого газу (пропану або суміші пропану з бутаном), інших газів, бутану, ізобутану за кодами згідно з УКТ ЗЕД 2711 12 11 00, 2711 12 19 00, 2711 12 91 00, 2711 12 93 00, 2711 12 94 00, 2711 12 97 00, 2711 13 10 00, 2711 13 30 00, 2711 13 91 00, 2711 13 97 00, 2711 14 00 00, 2711 19 00 00, 2901 10 00 10 - також можуть бути обладнані пристроями для вимірювання рівня або відсотка пального у резервуарі (далі - рівнемір-лічильник) на кожному введеному в експлуатацію стаціонарному резервуарі, розташованому на акцизному складі. Акцизні склади, на яких здійснюється діяльність з переробки нафти, газового конденсату, природного газу та їх суміші, з очищення коксового газу, з метою вилучення цільових компонентів (сировини), що передбачає повний технологічний цикл їх переробки в готову продукцію (пальне), повинні бути обладнані лише витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску готової підакцизної продукції (пального) наливом з такого акцизного складу. Акцизні склади, на яких здійснюються виключно зберігання та реалізація пального, що отримується та реалізується виключно у споживчій тарі без зміни розфасовки, а також скрапленого газу природного, бензолу, метанолу, не обладнуються витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками. Витратоміри-лічильники та резервуари повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, проведені відповідно до законодавства, а рівнеміри-лічильники повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, або калібрування, проведені відку інформації про порушення вимог законодавства.

Платники податку - розпорядники акцизних складів зобов`язані зареєструвати: усі розташовані на акцизних складах резервуари, введені в експлуатацію, витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники у розрізі акцизних складів - в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі.

Порядок ведення Єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі, передачі облікових даних з них електронними засобами зв`язку до контролюючих органів встановлюється Кабінетом Міністрів України. У такому реєстрі міститься податкова інформація про розпорядників акцизних складів, наявні у них акцизні склади, розташовані на акцизних складах резервуари, витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники, їх серійні (ідентифікаційні) номери, а також дані про фактичні залишки пального на початок та кінець звітної доби та про фактичний обсяг обігу пального у розрізі кодів товарних підкатегорій згідно з УКТ ЗЕД, акцизних складів та розпорядників акцизних складів.

Пунктом 128-1.1 ст.128-1 ПК України передбачено, що не обладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі рівнеміра-лічильника на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі, та/або витратоміра-лічильника на місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованого на акцизному складі, а також не обладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників обсягу виробленого спирту етилового витратоміра-лічильника спирту етилового на місці отримання та відпуску спирту етилового, розташованого на акцизному складі, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 20000 гривень за кожний необладнаний резервуар та/або незареєстрований рівнемір-лічильник, а також за кожне необладнане місце відпуску пального наливом з акцизного складу або за кожне місце отримання та відпуску спирту етилового, та/або незареєстрований витратомір-лічильник/витратомір-лічильник спирту етилового.

Відповідно до п. 18 Підрозділу 5 розділу ХХ ПК України, норми п. 128-1.1 ст. 128-1 цього Кодексу застосовуються з 01.04.2020 року - до розпорядників акцизних складів, на яких розташовано резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів (крім розпорядника акцизного складу, який до 01.07.2019 не підпадав під визначення платника податку відповідно до п. 212.1 ст. 212 цього Кодексу).

З аналізу наведених вище норм вбачається, що резервуари, які використовуються для здійснення операцій з обігу пального та його зберігання, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів, з 01.01.2020 року повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками, які зареєстровані в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі, проте відповідальність у вигляді штрафу за не обладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі рівнеміра-лічильника на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі, та/або витратоміра-лічильника на місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованого на акцизному складі, настає з 01.04.2020 року.

Як встановлено судом в процесі розгляду справи, 27.05.2019 року між ТОВ "Термінал «Трейд НЮ (Орендодавець) та ТОВ "БУНКЕР ЮГ" (Орендар) укладено договір суборенди № 2705-3, згідно п.п.1.1 якого ТОВ "Термінал «Трейд НК" надав, а ТОВ "БУНКЕР ЮГ" прийняв у строкове платне володіння та користування на умовах оренди резервуар № 6 з металу, ємність резервуару 54 м3, розташований за адресою: Миколаїв, вул. Айвазовського, 15-А для зберігання світлих нафтопродуктів.

Після чого, ТОВ "БУНКЕР ЮГ" 24.06.2019 року зареєструвало акцизний склад 1004881 за адресою орендованого резервуару: м. Миколаїв, вул. Айвазовського, 15А та отримало ліцензії на право оптової торгівлі пальним як з акцизного складу пересувного так і з акцизного складу стаціонарного з адресою складу м. Миколаїв, вул. Айвазовського, 15А.

Як вбачається з матеріалів справи, директором Товариства було видано наказ № 17 від 31 березня 2020 року, відповідно до якого було заборонено експлуатацію резервуару № 6 на період з 01.04.2020 року орієнтовно до 31.12.2021 року.

Тобто, відповідно до підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України резервуар № 6 був виведений з експлуатації.

ТОВ "Бункер Юг" стверджує, що починаючи з 01.04.2020 року по день проведення фактичної перевірки позивач не здійснював жодної господарської діяльності, пов`язаної з виробництвом, обробленням (переробленням), змішуванням, розливом, навантаженням-розвантаженням, зберіганням, реалізацією пального.

На підтвердження вказаного свідчить відсутність реєстрації акцизних накладних акцизного складу 1004881 у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Доказів зворотнього відповідачем суду не надано.

Також, зміст акту фактичної перевірки не відображає обставин щодо встановлення контролюючим органом факту фізичного зберігання позивачем пального у виведеному з експлуатації резервуару № 6.

Крім того, судом встановлено, що ТОВ "Бункер Юг" вніс інформацію до Реєстру про дні, в які акцизний склад не працює, а саме з 01.04.2021 року по 31.12.2021 року, що не заперечувалося відповідачем.

На підставі вищевикладеного, суд доходить висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 30.07.2021 року № 02, прийняте за наслідками незаконної перевірки та на підставі акта перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, сума сплаченого позивачем судового збору в розмірі 2270,00 грн. підлягає відшкодуванню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Миколаївській області.

Щодо вимог про відшкодування витрат, пов`язаних із професійною правничою допомогою, отриманою від адвоката, суд зазаначає наступне.

Відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини першої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно із частиною другою статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Зазначені положення кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема, пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам Щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.

За змістом пункту першого частини третьої статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Частиною четвертою статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною п`ятою статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Крім того згідно з частиною 9 статті 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Таким чином, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Разом з тим, ані позивачем, ані представником позивача не надано суду жодних доказів на підтвердження понесення витрат, пов`язаних із професійною правничою допомогою, отриманою від адвоката, а саме не надано акту виконаних робіт, банківських розрахункових документів (платіжного доручення чи касового ордера).

Таким чином, заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу є необгрунтованими.

Керуючись статтями 2, 9, 72, 76, 77, 78, 80, 120, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю "БУНКЕР ЮГ" (вул. Наваринська, 2/1, офіс 5, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код 39849419) до Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код 43144729) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 30.07.2021 року № 02 - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Миколаївській області від 30.07.2021 року № 02.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код 43144729) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "БУНКЕР ЮГ" (вул. Наваринська, 2/1, офіс 5, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код 39849419) судові витрати в розмірі 2270,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 09.02.2022 року.

Суддя Г.В. Лебедєва