Справа № 340/935/21
Суддя: Г.М. Момонт
Дата ухвалення: 2022-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2022 року м. Кропивницький Справа №340/935/21

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Момонт Г.М., розглянув у порядку спрощеного провадження (письмового провадження) в м. Кропивницькому адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до відповідача: Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області

про визнання неправомірною відмови та зобов`язання вчинити певні дії.

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду Кіровоградській області про:

- визнання неправомірною відмови Головного управління Пенсійного фонду Кіровоградській області у розгляді заяви ОСОБА_1 про поновлення виплати пенсії викладені від 13.01.2021 р.;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області розглянути відповідну заяву ОСОБА_1 про поновлення виплати пенсії, подану 24 грудня 2020 року та винести рішення щодо поновлення виплати пенсії, відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що по досягненню пенсійного віку та наявності 36 років страхового стажу позивачці призначена пенсія за віком, яка виплачувалася до виїзду на постійне місце проживання до Ізраїлю. З 01.08.1999 р. і до часу звернення до суду позивачка призначеної пенсії не отримує. 08.01.2018 р. представник позивачки, діючи на підставі нотаріальної довіреності, надіслав до відповідача нотаріально посвідчену та апостильовану особисту заяву позивачки про поновлення пенсії. 18.01.2021 р. отримано листа відповідача за №1100-08-8/1213 від 13.01.2021 р. відповідно до якого позивачці відмовлено у розгляді питання щодо поновлення їй пенсії з тих підстав, що позивачкою не дотримано вимоги особистого звернення про поновлення пенсії; представники позивача, що діють на підставі нотаріально посвідченої апостильованої довіреності, не мають законних повноважень передати до УПФУ її особистої заяви про поновлення пенсії; у позивачки відсутня реєстрація на території України за місцезнаходження відповідача; позивачкою не надано належним чином завірені копії документів. Представник позивача вважає дії відповідача щодо відмови у розгляді питання про поновлення виплати пенсії неправомірними і дискримінаційними та такими, що суперечать чинному законодавству, а також судовій практиці.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву відповідно до якого позовні вимоги не визнаються у повному обсязі (а.с.87-88). Відповідач зазначає, що позивач не зверталася до управління особисто всупереч Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з чим в управління на сьогодні відсутні правові підстави для поновлення виплати пенсії. Також відповідач зазначає, що до листа додано документи, які підтверджують проведення нотаріусом нотаріальних дій, що стосуються ОСОБА_1 без дотримання вимог ч.6 ст.1 Закону України «Про нотаріат».

Представником позивача подано відповідь на відзив у якій зазначено, що відповідно до преамбули Закону України «Про нотаріат», цей Закон встановлює порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні. Нотаріус Вадим Меламед є нотаріусом Держави Ізраїль, отже вчиняє нотаріальні дії відповідно до законодавства Держави Ізраїль. Всі надані відповідачу документи були засвідчені нотаріусом в Державі Ізраїль, підпис, повноваження та відповідність дій якого до законодавства Ізраїлю у свою чергу підтверджена печаткою апостиль, відповідно до Гаагської конвенції, до якої Україна приєдналася 23.12.2003 р. Також представник позивача наголошує на тому, що відповідно до п.1.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» заява може бути подана представником заявника, який діє на підставі виданої йому довіреності. Посвідченої нотаріально (а.с.92-95).

Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12.03.2021 р. позовну заяву залишено без руху (а.с.37).

Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 31.03.2021 р. відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с.82).

15.04.2021 р. проведено перше судове засідання та розпочато розгляд справи по суті (а.с.86).

Заяв, клопотань від учасників процесу до суду не надходило. Інші процесуальні дії у справі не вчинялися.

Дослідивши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, адміністративний суд,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 з 07.01.1992 року призначена пенсія за віком (а.с.20).

Із серпня 1999 року ОСОБА_1 припинено виплату пенсії за віком у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання до Ізраїлю, що не заперечується сторонами.

ОСОБА_2 , що представляє інтереси ОСОБА_1 за довіреністю (а.с.28-30) направлено до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області нотаріально посвідчену апостильовану заяву ОСОБА_1 від 18.08.2020 р. про поновлення виплати пенсії з дати припинення (серпня 1999 року) (а.с.14-15).

Листом від 13.01.2021 р. №1100-0801-8/1213 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, за результатами листа щодо поновлення виплати раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 , ОСОБА_3 повернуто документи додані до листа (а.с.33). При цьому зазначено, що до листа ОСОБА_4 додано документи, які підтверджують проведення нотаріусом (Вадим Меламед, посвідчення № НОМЕР_1 ) нотаріальних дій, що стосується ОСОБА_1 , без дотримання вимог ч.6 ст.1 Закону України «Про нотаріат». Принагідно зазначено, що пунктом 1.5 розділу І Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. №22-1, передбачено, що заява про поновлення виплати пенсії, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії. Законним представником відповідно до пункту 1.1. розділу І цього Порядку є батьки, усиновителі, батьки-вихователі, прийомні батьки, патронатні вихователі, опікуни, піклувальники за місцем їх проживання (реєстрації), представники закладів (органів опіки і піклування), які виконують функції опікунів і піклувальників за місцезнаходженням таких закладів (органів). Повідомлено, що на даний час відсутні правові підстави для розгляду надісланих документів стосовно поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 на період постійного проживання за кордоном (а.с.33).

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно з ч.ч.3, 4 ст.1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 р. №1788-XII пенсійне забезпечення громадян України, що проживають за її межами, провадиться на основі договорів (угод) з іншими державами.

У тих випадках, коли договорами (угодами) між Україною та іншими державами передбачено інші правила, ніж ті, що містяться у цьому Законі, то застосовуються правила, встановлені цими договорами (угодами).

Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. №1058-IV (далі за текстом Закон №1058) виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст.51 Закону №1058 у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від`їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Міжнародні договори між Україною та Ізраїлем з питань пенсійного (соціального) забезпечення не укладалися.

Рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009 р. №25-рп/2009 у справ за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (справа №1-32/2009) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У п.3.3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 07.10.2009 р. №25-рп/2009 зазначено, що оспорюваними нормами Закону конституційне право на соціальний захист поставлене в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином держава, всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

Отже, з дня ухвалення рішення Конституційного Суду України від 07.10.2009 р. №25-рп/2009 щодо неконституційності положень п.2 ч.1 ст.49, другого речення ст.51 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виникли підстави для поновлення конституційного права особи на виплату пенсії, припиненої на підставі зазначених положень.

Аналогічна правова позиція зазначена в постанові Верховного Суду від 18.07.2018 р. у справі №263/3644/17 (провадження №К/9901/23479/18).

Згідно з ч.1 ст.44 Закону №1058, у редакції, чинній на час звернення, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Частиною 5 статті 45 Закону №1058 визначено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. №22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі за текстом Порядок №22-1).

Відповідно до п.1.5 Р.І Порядку №22-1, у редакції, чинній на час звернення, заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про припинення перерахування пенсії на банківський рахунок та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, а пенсіонерами, які зареєстровані на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, - до органу, що призначає пенсію, визначеного Пенсійним фондом України.

З огляду на п.1.7 Р.І Порядку №22-1, у редакції, чинній на час звернення, днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону.

Днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами.

Таким чином, Порядком №22-1 передбачено можливість подання заяви як особисто пенсіонером, так і його представником, при цьому, відсутні вказівки на те, що останній повинен звертатися до органу Пенсійного фонду України особисто та позбавлений можливості надсилати заяву і документи поштою.

Викладене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеним у постанові від 20.02.2018 р. у справі №757/12134/14-а (провадження №К/9901/5941/18).

Згідно з п.2.9 Р.ІІ Порядку №22-1, у редакції, чинній на час звернення, особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред`явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік). Радою України.

Документи, видані компетентними органами іноземних держав щодо громадян України, іноземців і осіб без громадянства, визнаються дійсними в Україні за наявності легалізації, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Документи, складені іноземною мовою, подаються разом з їх перекладами українською мовою, засвідченими в установленому порядку, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до п.п.4.2, 4.3 Р.ІV Порядку №22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі; 4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 4), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Судом встановлено, що одночасно із заявою ОСОБА_1 про поновлення виплати пенсії від 18.08.2020 р. подано нотаріально посвідчену апостильовану довіреність представника позивача і засвідчений переклад апостилю (а.с.28-30).

Однак, листом від 13.01.2021 р. №1100-0801-8/1213 Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повідомило представника позивача Меламеда В., що додані документи, які підтверджують проведення нотаріусом (Вадим Меламед, посвідчення № НОМЕР_1 ) нотаріальних дій, що стосується ОСОБА_1 , без дотримання вимог ч.6 ст.1 Закону України «Про нотаріат» (а.с.33).

Згідно зі ст.13 Закону України «Про міжнародне приватне право» від 23.06.2005 р. №2709-ІV документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.

Відповідно до Закону України від 10.01.2002 р. №2933-ІІІ Україна приєдналася до Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів, 1961 року.

Статтею 2 Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів, встановлено, що кожна з Договірних держав звільняє від легалізації документи, на які поширюється ця Конвенція і які мають бути представлені на її території. Для цілей цієї Конвенції під легалізацією розуміється тільки формальна процедура, що застосовується дипломатичними або консульськими аґентами країни, на території якої документ має бути представлений, для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплено документ.

З огляду на ст.3 Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів, єдиною формальною процедурою, яка може вимагатися для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ, є проставлення передбаченого статтею 4 апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений.

При цьому, у розумінні п.п.«с», «d» ч.2 ст.1 Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів, для цілей цієї Конвенції офіційними документами вважаються: нотаріальні акти; офіційні свідоцтва, виконані на документах, підписаних особами, у їх приватній якості, такі як офіційні свідоцтва про реєстрацію документа або факту, який існував на певну дату, та офіційні і нотаріальні засвідчення підписів.

Отже, відповідно до положень Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів, довіреність предстанвика позивача на якій проставлено апостиль, не потребує ніякого додаткового оформлення чи засвідчення і може бути використана в Україні.

Посилання відповідача на вимоги ст.1 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 р. №3425-ХІІ є необґрунтованим, оскільки відповідно до преамбули, цей Закон встановлює порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні.

На піддставі викладеного, суд дійшов висновку, що відповідачем безпідставно відмовлено у розгляді заяви ОСОБА_1 про поновлення виплати пенсії від 18.08.2020 р., поданої представником ОСОБА_5 , а тому відповідні дії Головногоу правління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області підлягають визнанню протиправними.

Вирішуючи позовну вимогу про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області розглянути відповідну заяву ОСОБА_1 про поновлення виплати пенсії, подану 24 грудня 2020 року та винести рішення щодо поновлення виплати пенсії, відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд враховує приписи ч.4 ст.245 КАС України.

Відповідно до ч.4 ст.245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Тобто однією з умов за яких суд повноважний зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача є встановлення факту виконання всіх умов визначених законом для прийняття такого рішення.

Пунктом 2.8 Р.ІІ Порядку №22-1 встановлено, що поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Окрім того, п.2.9 Р.ІІ Порядку №22-1 передбачає обов`язок пред`явлення паспорта (або іншого докуменат, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

Документи мають бути чинними (дійсними) на дату їх подання.

Відповідно до п.2.22 РІІ Порядку №22-1 за документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються: паспорт громадянина України, довідка про реєстрацію місця проживання особи у випадках, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру», тимчасове посвідчення громадянина України (для іноземців та осіб без громадянства посвідка на постійне проживання, посвідчення на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист).

Як встановлено судом, до заяви позивача про поновлення виплати пенсії додано апостильовану нотаріально засвідчену копію посвідчення особи, виданої Державою Ізраїль, яка засвідчує особу ОСОБА_1 , її вік, місце проживання і набуття громадянства Ізраїля (а.с.31-32).

Також до позовної заяви представником позивача додано копію паспорта громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 виданого ОСОБА_1 , дійсного до 17.05.2009 р., відмітки про продовження дії паспорта у наданій копії відсутні (а.с.73-74).

Листом Управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області №3501.3-5488/35.1-20 від 16.12.2020 р. повідомлено ОСОБА_6 , що за архівними обліками УДМС України в Кіровоградській області інформація щодо виходу із громадянства України ОСОБА_1 відсутня. У разі не звернення ОСОБА_1 до Посольства України в Державі Ізраїль або до інших представництв нашої держави з даного питання та надання вказаних документів, підстав вважати ОСОБА_1 такою, що оформила вихід із громадянства України не має. Одночасно поінформовано, що для отримання більш актуальної інформації рекомендовано звернутися до МЗС України або Посольства України в Державі Ізраїль (а.с.75-76).

Оскільки, матеріали справи не містять доказів, які б засвідчували факт перебування позивача в громадянстві України на час звернення до відповідача та на час розгляду справи, а тому відсутні підстави для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України прийняти рішення про поновлення виплати раніше призначеної пенсії.

Таким чином, позовна вимога про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області розглянути відповідну заяву ОСОБА_1 про поновлення виплати пенсії, подану 24 грудня 2020 року та винести рішення щодо поновлення виплати пенсії, відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», задоволенню не підлягає.

Водночас, зважаючи на те, що відповідач фактично не розглянув заяву ОСОБА_1 про поновлення виплати пенсії від 18.08.2020 р., яка була повернута представнику позивача листом від 13.01.2021 р. №1100-0801-8/1213, суд вважає, що належним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області розглянути відповідну заяву та прийняти рішення за результатом її розгляду.

Згідно з ч.1, 3 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду позивачем понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 908,00 грн (а.с.34), а тому суд стягує на користь позивача документально підтверджені судові витрати (судовий збір) пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 454,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області.

Керуючись ст.ст.132, 139, 242-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо відмови у розгляді заяви ОСОБА_1 про поновлення виплати пенсії від 18 серпня 2020 року, поданої представником ОСОБА_5 .

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області розглянути заяву ОСОБА_1 про поновлення виплати пенсії від 18 серпня 2020 року, подану представником ОСОБА_5 та прийняти рішення за результатом розгляду.

4. У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) понесені нею судові витрати (судовий збір) у розмірі 454,00 грн (чотириста п`ятдесят чотири грн 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (, м. Кропивницький, вул. Соборна, 7 а).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного рішення суду 31 січня 2022 року.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Г.М. Момонт