Справа № 440/2969/19
Суддя: Л.М. Петрова
Дата ухвалення: 2022-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2022 року м. ПолтаваСправа № 440/2969/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Петрової Л.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім ПРОМСАНТЕХНІКА-1 до Полтавської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

09 серпня 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ПРОМСАНТЕХНІКА-1" звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Полтавської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA806000/2019/000278/2 від 06 червня 2019 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Полтавською митницею ДФС порушено права та інтереси ТОВ ТД ПРОМСАНТЕХНІКА-1 у сфері публічно-правових відносин через безпідставне коригування митної вартості товарів.

Позивач стверджував про те, що приймаючи спірне рішення, митний орган не довів наявність в нього обґрунтованих сумнівів відносно недостовірності визначеної ним за ціною договору митної вартості товарів, а також необґрунтовано застосував резервний метод її визначення у той час, як декларант надав всі необхідні документи для визначення митної вартості за ціною договору. А тому прийняте відповідачем рішення вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

29.08.2019 до суду від Полтавської митниці ДФС надійшов відзив на позов, в якому вона заперечувала проти задоволення позовних вимог вказуючи на правомірність прийнятого рішення про коригування митної вартості товарів №UA806000/2019/000278/2 від 06 червня 2019 року, оскільки з документів наданих позивачем під час розмитнення не можливо було встановити митну вартість товару за ціною договору, так як такі документи містили розбіжності, а також наявна у митного органу інформація щодо митної вартості імпортованих товарів призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості позивачем. У зв`язку із чим вважає прийняте рішення обґрунтованим.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 01.11.2019 у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім ПРОМСАНТЕХНІКА-1 (вул. Свіштовська, 3-а, м. Кременчук, Полтавська область, 39600, ідентифікаційний код 23806668) до Полтавської митниці Державної фіскальної служби (вул. Анатолія Кукоби, буд.28, м. Полтава, Полтавська область, 36022, ідентифікаційний код 39421072) про визнання протиправним та скасування рішення відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 12.02.2020 у справі № 440/2969/19 апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ПРОМСАНТЕХНІКА-1" залишено без задоволення. Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01.11.2019 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 22.10.2021 у справі №440/2969/19 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ПРОМСАНТЕХНІКА-1" задоволено частково; Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01.11.2019 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 12.02.2020 - скасовано; справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Справа надійшла до Полтавського окружного адміністративного суду 04.11.2021.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.11.2021 справу передано для розгляду судді Петрової Л.М.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 09.11.2021 адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ПРОМСАНТЕХНІКА-1" до Полтавської митниці ДФС України про визнання протиправними та скасування рішення прийнято до провадження, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, зобов`язано учасників справи надати до суду письмові пояснення по справі з урахуванням висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 22.10.2021 у справі № 440/2969/19 та доказів на підтвердження викладеного у письмових поясненнях.

10.01.2022 до суду від відповідача надійшов відзив на позов в якому зазначено, що матеріалами справи підтверджено, що наявними документами підтверджено, що товар, задекларований у МД № UA806020/2019/107558 надійшов на адресу ТОВ «ПРОМСАНТЕХНІКА-1" відповідно до контракту від 23.01.2019 №01/23-1, специфікації №1, вартістю згідно з інвойсом від 15.04.2019 №НY20190415 23858 дол. США. Відповідно до п. 2.1 контракту №01/23-1 від 23.01.2019 в ціну товару включено вартість навантажувальних робіт, пакування, але товар поставляється без пакування, складська обробка вантажу, портові та транспорті витрати. У підтвердження оплати за товар позивачем до митного контролю подано банківські платіжні документи №1 від 04.03.2019 та №2821 від 19.03.2019, № 2867 від 15.04.2019, загальна вартість оплати 27004 дол. США, а згідно з інвойсом фактурна вартість товару становить 23858 дол. США. Зазначено, що бухгалтерські документи, які б могли підтвердити інформацію щодо ціни, яка була сплачена за товар позивачем не подавалися. Указано, що в позові позивач стверджує, що різниця в 3146 дол. США врахована сторонами контракту в рахунок наступної поставки за даним контрактом та відповідно до специфікації №2 від 06.01.2019, долученої до позову. Водночас відповідач стверджує, що позивачем специфікація №2 до митного контролю під час оформлення МД №UA806020/2019/107558 не подавалася, платіжні документи містять посилання лише на номер контракту й відповідно ідентифікувати вказані банківські документи як такі, що підтверджують здійснення оплати за поставлений товар згідно з інвойсом №HY20190415 без подання додаткових документів неможливо. Представник відповідача наголошує, що доводи позивача не могли бути прийняті до уваги оскільки на час здійснення митного контролю за МД № UA806020/2019/107558 та в подальшому за МД № UA806050/2019/107604 позивачем не подавалася специфікація №2 до контракту №01/23-1 не надавалися, будь-яких документів про укладення специфікації не надходило. Крім того, зазначено, що позивачем навпаки було подано повідомлення про відсутність додаткових документів, які б підтверджували задекларовану митну вартість товару. Також представник відповідача звертає увагу суду на те, що специфікація №2 до контракту №01/23-1 датована датою 06.01.2019 та є раніше складена ніж сам контракт 23.01.2019.

24.01.2022 до суду від ТОВ «ПРОМСАНТЕХНІКА-1" надано відповідь на відзив в якій зазначено, різниця (переплата) в сумі 3146 доларів США врахована сторонами в рахунок наступної поставки товару по контракту №01/23-1 від 23.01.2019. Також представник позивача стверджує, що відповідач спотворює дату специфікації №2 від 01.06.2019 до контракту №01/23-1 від 23.01.2019 та зазначає, що специфікація №2 від датована 06.06.2019, а не 06.01.2019. Зазначено, що специфікація №2 виписана на суму 25555,65 доларів США. Також зазначено, що товар (вироби трубопроводів) придбаний позивачем двома партіями у Китайського постачальника на підставі Контракту №01/23-1 від 23.01.2019 відповідно до специфікації №1 від 23.01.2019 та специфікації №2 від 01.06.2019 є ідентичними/аналогічними товарами вартість яких в обох випадках була визначена декларантом основним методом за ціною контракту.

28.01.2022 до суду відповідачем надано заперечення щодо відповіді на відзив, в яких зокрема зазначено, що специфікація №2 на час прийняття спірного рішення не подавалася до контролюючого органу.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 04.02.2022 задоволено клопотання відповідача та замінено Полтавську митницю ДФС на Полтавську митницю (код ЄДРПОУ ВП 43997576).

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 04.02.2022 клопотання представника Полтавської митниці ДФС про розгляд справи за участю представника відповідача у справі №440/2969/19 залишено без задоволення.

Розгляд даної справи, відповідно до статті 258, частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

23 січня 2019 року між компанією CANGZHOU HAOYUAN PIPE FITTINGS MFG CO., LTD (продавець) та ТОВ ТД ПРОМСАНТЕХНІКА-1 (покупець) укладено контракт №01/23-1 від 23.01.2019 /т. 1 а.с.33-39/.

Відповідно до вимог п.2.1. Контракту №01/23-1 від 23.01.2019 ціни на товар встановлюються в доларах США на умовах FOB Ксинганг Китай (Інкотермс 2010) і встановлюються в Специфікаціях. Упаковка, маркування і комплектація, навантажувально-розвантажувальні роботи, складська обробка вантажу, портові і транспортні витрати включені у вартість товару.

Згідно з умовами п.3.1. Контракту №01/23-1 від 23.01.2019 оплата товару здійснюється в доларах США банківським перекладом в наступному порядку: передплата 50% вартості товару; наступні 50% вартості товару коли контейнер буде доставлений в порт Ксинганг (Китай).

23.01.2019 до вказаного Контракту між сторонами було підписано Специфікацію №1, згідно якої сторони погодили асортимент, кількість та вартість товару загалом на суму 23858,00 доларів США /т. 1 а.с.40/.

15.04.2019 контрагентом позивача було виписано інвойс № HY20190415 на суму 23858,00 доларів США на погоджений в Специфікації №1 товар /т.1 а.с.55-56/.

За придбаний товар, позивач сплатив продавцю кошти в сумі 27 004 доларів США, що підтверджується платіжними дорученнями в іноземній валюті: №1 від 04.03.2019 на суму 12 000 доларів США; №282 від 19.03.2019 на суму 10 000 доларів США; №2867 від 15.04.2019 на суму 5 004 доларів США та банківськими виписками /т.1 а.с.43-52/.

05 червня 2019 року позивач через декларанта фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 подав до Полтавської митниці ДФС митну декларацію №UA806050/2019/107558 від 05.06.2019 для митного оформлення наступного товару:

- вироби (відводи/фітинги) для зварювання встик трубопроводів з найбільшим зовнішнім діаметром не більш як 609,6 мм, зі згином 90 градусів, з некорозійностійкої сталі. ГОСТ 17375 /т.1 а.с. 172-173/.

В розділі 43 митної декларації №UA806050/2019/107558 від 05.06.2019 декларант вказав код МВВ 1 (основний метод).

Одночасно з поданням митної декларації №UA806050/2019/107558 від 05.06.2019, для підтвердження заявленої митної вартості товару, позивачем надано:

1. Сертифікат якості №01/23-1 від 15.04.2019;

2. Пакувальний лист HY20190415 від 15.04.2019;

3. Інвойс (Рахунок-фактура) HY20190415 від 15.04.2019;

4. Коносамент 586322820 від 19.04.2019;

5. Автотранспортна накладна 7004 від 04.06.2019;

6. Сертифікат про проходження товару 19С11309А0863/00001 від 16.04.2019;

7. Платіжне доручення №1 від 04.03.2019 на суму 12 000 доларів США;

8. Платіжне доручення №282 від 19.03.2019 на суму 10 000 доларів США;

9. Платіжне доручення №2867 від 15.04.2019 на суму 5 004 доларів США;

10. Рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг СФ-10383 від 03.06.2019 на суму 49251,51 грн;

11. Документ, що підтверджує перевезення товару (лист №0306 від 03.06.2019 адресований на адресу Полтавської митниці ДФС);

12. Каталог виробника товару від 15.04.2019;

13. Прайс-лист (прейскурант) виробника товару від 15.04.2019;

14. Висновок експерта від 27.05.2019 №20-71/05-2019 про визначення рівня ринкової вартості вантажу придбаного за контрактом №01/23-1 від 23.01.2019 та згідно інвойсу HY20190415 від 15.04.2019, коносаменту 586322820 від 19.04.2019;

15. Калькуляція (розрахунок) ціни від 15.04.2019;

16. СПЕЦИФІКАЦІЮ №1 від 23.01.2019 (Доповнення до зовнішньоекономічного контракту №01/23-1 від 23.01.2019);

17. Зовнішньоекономічний контракт №01/23-1 від 23.01.2019;

18. Договір про надання послуг митного брокера (Договір доручення №03/06-19 від 03.06.2019;

19. Договір транспортного експедирування №06102017 від 06.10.2017;

20. Інші некласифіковані документи (ОПИС ТОВАРУ ГОСТу 17375) від 01.01.2003;

21. Інші некласифіковані документи (лист Б/Н від 03.06.2019);

22. Копію митної декларації країни відправлення №00245365 від 18.04.2019;

23. Митну декларацію №UA806050/2019/107558 від 05.06.2019.

Згідно платіжного доручення №2943 від 04.06.2019 позивачем сплачено на користь відповідача митний збір в сумі 185000,00 грн.

У зв`язку із виявленими розбіжностями, під час консультацій декларанта зобов`язано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

05.06.2019 уповноваженою особою декларанта повідомлено митний орган, що ознайомлений з переліком документів згідно з ст. 53 п. 3 МКУ, проведено консультації стосовно ціни товарів та обраного методу визначення митної вартості. Додаткові документи відсутні /т.1 а.с.196/.

Головним державним інспектором Полтавської митниці ДФС Тютюнником Тарасом Олександровичем прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні виписку чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA806050/2019/00556.

06 червня 2019 року Полтавська митниця ДФС прийняла рішення про коригування митної вартості товарів №UA500010/2019/000004/2.

Підставами для прийняття вищевказаного рішення було те, що:

- відповідно до п.2.1 договору №01/23-1 від 23.01.2019 в ціну товару включено вартість навантажувальних робіт, складська обробка вантажу, однак відсутні документи, в яких було б виділено дану складову, що унеможливлює перевірити складові митної вартості (неможливість виділити із заявленої ціни товару вартості навантажувальних робіт та складської обробки вантажу не дає можливості перевірити й оцінити фактурну (дійсну) вартість товару, а також установити фактичний розмір витрат на навантажувальні роботи та складську обробку вантажу, з урахуванням яких було сформовано митну вартість оцінюваного товару;

- відповідно до п.2.1 договору №01/23-1 від 23.01.2019 в ціну товару включено вартість пакування, але товар поставляється без пакування;

- відповідно до п.2.1 договору №01/23-1 від 23.01.2019 в ціну товару включено вартість навантажувальних робіт, але відповідно до калькуляції без номера від 15.04.2019 дані витрати не входять до вартості товару;

- надано висновок про вартісні характеристики товару №20-71/05-2019 від 27.05.2019, але він такої якості, що частину інформації неможливо прочитати;

- надано банківські платіжні документи №1 від 04.03.2019 на суму 12 000 доларів США; №282 від 19.03.2019 на суму 10 000 доларів США; №2867 від 15.04.2019 на суму 5 004 доларів США, загальна вартість оплати 27 004 доларів США, але відповідно до наданого договору та специфікації до нього, вартість товару 23 858 доларів США;

- надано договір про транспортне експедирування товару №06102017 від 06.10.2017, але наявні тільки документи про вартість транспортних витрат, а про вартість експедиторських витрат інформація відсутня.

Після прийняття відповідачем рішення про коригування митної вартості товару №UA806000/2019/0000278/2 до митного контролю позивачем подана нова митна декларація № UA806050/2019/107604, за якою товар випущений у вільний обіг.

Відповідно до платіжного доручення №2945 від 06.06.2019 позивачем сплачено на користь відповідача митний збір в сумі 208 500, 00 грн.

Водночас, з рішенням про коригування митної вартості товарів від 06.06.2019 №UA806000/2019/000278/2 позивач не погодився та оскаржив його до суду шляхом подання даного позову.

Надаючи правову оцінку позовним вимогам позивача, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Порядок та методи визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, встановлені розділом ІІІ Митного кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) і базуються на положеннях Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року.

Так, у статті 17 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року передбачено, що ніщо в цій Угоді не тлумачиться як таке, що обмежує або ставить під сумнів право митних адміністрацій упевнитися в істинності або точності будь-якої заяви, документа чи декларації, поданих для цілей митного оцінювання.

Отже, у вказаній статті закріплено право митних органів переконатися в правдивості або точності будь-якої заяви, документа або декларації, наданих для цілей митної оцінки, та оцінка ввезеного товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості ввезеного товару або вартості аналогічного товару.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України (далі - МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частиною 1 статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Положеннями частини 1 статті 52 МК України визначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до частини 2 статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Згідно з частиною 1 статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Відповідно до частини 2 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Положеннями частини 3 статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до частини 1 статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно з частиною 2 статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Відповідно до частини 3 статті 54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 57 МК України передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Згідно з частиною 2 статті 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (частина 3 статті 57 Митного кодексу України).

Відповідно до частини 2 статті 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Як вбачається із матеріалів справи, рівень заявленої декларантом митної вартості товару становив 0,9915 доларів США, а рівень митної вартості товару зі схожими характеристиками, оформленого за митною декларацією від 21.05.2019 №UA110150/2019/223249, що визнана митним органом, становить 2,17 доларів США за кг.

Суд зазначає, що товар, задекларований за митною декларацією №UA806050/2019/107558 від 05.06.2019 надійшов на адресу ТОВ ТД ПРОМСАНТЕХНІКА-1 відповідно до контракту від 23.01.2019 №01/23-1, специфікації №1, вартістю згідно з інвойсом від 15.04.2019 №HY20190415 23 858 доларів США.

Згідно умов п.3.1. контракту №01/23-1 від 23.01.2019 оплата товару здійснюється в доларах США банківським перекладом в наступному порядку: передплата 50% вартості товару; наступні 50% вартості товару коли контейнер буде доставлений в порт Ксинганг (Китай).

В підтвердження оплати за товар ТОВ ТД ПРОМСАНТЕХНІКА-1 до митного контролю подано банківські платіжні документи №1 від 04.03.2019 на суму 12 000 доларів США; №282 від 19.03.2019 на суму 10 000 доларів США; №2867 від 15.04.2019 на суму 5 004 доларів США, загальна вартість оплати 27 004 доларів США, водночас згідно з інвойсом фактурна вартість товару становить 23 858 доларів США.

Матеріали справи не містять бухгалтерські документи, які могли б підтвердити інформацію щодо ціни, яка була сплачена за товар, а не ціни вказаної в Специфікації №1 та згідної якої декларувався товар, позивачем не подавались.

Позивач зазначає, що різниця в 3 146 доларів США врахована сторонами контракту №01/23-1 від 23.01.2019 в рахунок наступної поставки за вказаним договором та згідно специфікації №2 долученої до позову /т.1 а.с. 9/.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 22.10.2021 у справі №440/2969/19 скасовуючи рішення суду першої інстанції та направляючи справу на новий розгляд зазначено, що суди у межах справи №440/2969/19 не встановили з дотримання вимог процесуального закону на підставі доказів чи дійсно відповідач був повідомлений декларантом позивача про те, що факт переплати коштів обумовлений наступним постачанням товарів, тобто належним чином не перевірили обставин щодо обізнаності посадових осіб відповідача з даними щодо черговості зарахування між сторонами контракту коштів.

Суд зазначає, що у наданих до суду письмових поясненнях на позов відповідачем зазначено, що у підтвердження оплати за товар позивачем до митного контролю подано банківські платіжні документи №1 від 04.03.2019 та №2821 від 19.03.2019, № 2867 від 15.04.2019, загальна вартість оплати 27004 дол. США, а згідно з інвойсом фактурна вартість товару становить 23858 дол. США. Зазначено, що бухгалтерські документи, які б могли підтвердити інформацію щодо ціни, яка була сплачена за товар позивачем не подавалися. Указано, що в позові позивач стверджує, що різниця в 3146 дол. США врахована сторонами контракту в рахунок наступної поставки за даним контрактом та відповідно до специфікації №2 від 06.01.2019, долученої до позову. Водночас відповідач стверджує, що позивачем специфікація №2 до митного контролю під час оформлення МД №UA806020/2019/107558 не подавалася, платіжні документи містять посилання лише на номер контракту й відповідно ідентифікувати вказані банківські документи як такі, що підтверджують здійснення оплати за поставлений товар згідно з інвойсом №HY20190415 без подання додаткових документів неможливо. Представник відповідача наголошує, що доводи позивача не могли бути прийняті до уваги оскільки на час здійснення митного контролю за МД № UA806020/2019/107558 та в подальшому за МД № UA806050/2019/107604 позивачем не подавалася специфікація №2 до контракту №01/23-1 не надавалися, будь-яких документів про укладення специфікації не надходило.

Матеріали справи не місять доказів подання декларантом до митного органу специфікації №2 від 06.01.2019 та доказів повідомлення декларантом позивача митного органу про те, що факт переплати коштів обумовлений наступним постачанням товарів.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до умов Контракту №01/23-1 від 23.01.2019, ціни на товар встановлюються в доларах США та зазначаються в Специфікації /п. 2.1./. Оплата за Товар здійснюється в наступному порядку: 50% згідно інвойсу, виставленого продавцем перед кожною окремою поставкою. Наступні 50% - коли контейнер буде доставлено в порт Ксинганг Китай /п. 3.1./. Пунктом 3.3. Контракту передбачено, що умови оплати можуть бути змінені в результаті домовленості між продавцем та покупцем і укладення додаткової угоди до цього Контракту.

Таким чином, з огляду на умови контракту специфікація має складатися на виконання умов контракту для визначення ціни на товар.

Разом з тим, надана позивачем специфікація №2 містить дату складення 06.01.2019, проте, як дата контракту 23.01.2019 /т. 1 а.с. 137/.

В той же час, жодних додаткових угод до Контракту позивачем не було надано ні митному органу під час декларування товару, ні суду під час розгляду справи.

У зв`язку з виявленими розбіжностями, під час консультацій декларанта відповідно до вимог ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України зобов`язано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) виписку с бухгалтерської документації;

2) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

З матеріалів справи слідує, що декларант від надання додаткових документів відмовився.

Відповідно до частини 2 статті 58 Митного кодексу України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Частиною 1 статті 64 МК України визначено, що у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

06 червня 2019 року Полтавською митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості товару, що імпортується, із застосуванням резервного методу.

Визначена митна вартість товару ґрунтується на раніше визначеній митній вартості товарів, оформлених за митною декларацією від 21.05.2019 №UA110150/2019/223249.

Враховуючи вищезазначене, митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості № UA806000/2019/000278/2 від 06 червня 2019 року за резервним методом відповідно до положень статті 64 МК України.

Також, митним органом складено картку відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA806050/2019/00556.

З урахуванням вищевикладеного коригування митної вартості товару позивача здійснене митним органом у відповідності до ст.ст. 52-64 МК України.

З огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку, що контролюючий орган під час винесення рішення про коригування митної вартості № UA806000/2019/000278/2 від 06 червня 2019 року діяв, на підставі у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, а тому оспорюване рішення скасуванню не підлягає.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на те, що позивач не довів обставин, які б свідчили про порушення його прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин, то у суду відсутні підстави для задоволення позову.

Враховуючи висновки суду щодо відмови у задоволенні позову, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім ПРОМСАНТЕХНІКА-1 (вул. Свіштовська, 3-а, м. Кременчук, Полтавська область, 39600, ідентифікаційний код 23806668) до Полтавської митниці (вул. Анатолія Кукоби, 28, м. Полтава, код ЄДРПОУ ВП 43997576) про визнання протиправним та скасування рішення відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л.М. Петрова