Справа № 300/7160/21
Суддя: Григорук О.Б.
Дата ухвалення: 2022-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"10" лютого 2022 р. справа № 300/7160/21
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Григорука О.Б., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання до вчинення дій
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду адміністративним з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення №2525 від 26.10.2020 в частині відмови у зарахуванні до страхового стажу позивача періоду роботи з 01.04.1996 по 05.07.2001 та зобов`язання зарахувати до страхового стажу позивача період роботи з 01.04.1996 по 05.07.2001.
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач протиправно відмовив в призначенні позивачу пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 26 років, оскільки протиправно не зарахував до страхового стажу позивача період роботи з 01.04.1996 по 05.07.2001 на підставі записів трудової книжки позивача.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08.12.2021 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Ухвалою суду від 08.12.2021 відмовлено в задоволенні заяви представника позивача про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Департаменту пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України.
Згідно наказу №12-ОС від 11.01.2022, відповідно до підпункту 2.3.50 пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу призначено повторний автоматизований розподіл вказаної судової справи. В порядку, встановленому статтею 31 Кодексу адміністративного судочинства України 18.01.2022 визначено головуючого суддю по даній справі.
Ухвалою суду від 19.01.2022 призначено судовий розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні).
Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області скористалося правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 13.01.2022. У відзиві представник відповідача зазначив, що рішенням №2525 від 26.10.2020 відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за відсутності необхідного страхового стажу 26 років. Щодо вимоги про врахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 01.04.1996 по 05.07.2001, зазначено, що записи трудової книжки НОМЕР_1 , виданої 07.05.1985, не підтверджують спірний період роботи, оскільки дана трудова книжка видана Домобудівельним комбінатом "Івано-Франківськпромбуд", в якому позивач не працював на дату видачі даної трудової книжки, тому у відповідача не було підстав для врахування до страхового стажу позивача періоду. Також, відповідач посилається на порушення позивачем шестимісячного строку, встановленого для звернення до суду. На підставі вищевикладеного, представник відповідача вважає позов безпідставним, необґрунтованим та просить в задоволенні вимог позивача відмовити у повному обсязі.
24.01.2022 до суду надійшла відповідь позивача на відзив, відповідно до якої позивач не погоджується з аргументами відповідача.
Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 21.10.2020 звернувся до управління Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком та доданими до заяви документами.
За результатом розгляду заяви позивача від 21.10.2020 та доданих до заяви документів Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області 26.10.2020 прийнято рішення №2525 про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 26 років. Відповідно до вказаного рішення страховий стаж позивача становить 17 років 6 місяців (а.с.12, 13).
Трудова книжка про трудову діяльність позивача НОМЕР_1 , видана Домобудівельним комбінатом "Івано-Франківськпромбуд" 07.05.1985 (а.с.17).
Згідно записів №№1, 2 трудової книжки НОМЕР_1 , виданої 07.05.1985, у період з 24.11.1982 по 26.12.1983 позивач працював слюсарем у Домобудівельному комбінаті "Івано-Франківськпромбуд" (а.с.17).
Відповідно до записів №№10, 11, 12 трудової книжки НОМЕР_1 , виданої 07.05.1985, у період з 01.04.1996 по 05.07.2001 позивач працював механіком, механіком-інструментальником в НДІ "Електрон" Завод "Колер", який з 08.09.2000 був відокремлений в самостійне державне підприємство Завод "Колер" (а.с.19).
На звернення позивача від 15.12.2020 та від 16.12.2020, Пенсійного фонд України повідомив, що відповідно до пункту 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу. Трудову книжку НОМЕР_1 видано 07.05.1985 Домобудівельним комбінатом "Івано-Франківськпромбуд", в якому позивач не працював на дату видачі зазначеної трудової книжки. Водночас повідомлено, що періоди роботи з 26.02.1983 по 26.04.1985 та з 17.05.1985 по 31.03.1996, зараховано до страхового стажу позивача на підставі додатково доданих документів (а.с.14).
Вважаючи протиправною відмову у призначенні позивачу пенсії, у зв`язку з нездійснення зарахування до загального трудового стажу періоду з 01.04.1996 по 05.07.2001, позивач звернувся до суду з даним позовом.
При вирішенні даного спору суд виходить з наступного нормативно-правового регулювання спірних правовідносин.
Відповідно до статті 46 Конституції України, пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Відповідно до статті 11 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають, зокрема, громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, у громадських об`єднаннях, у фізичних осіб - підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, та в інших фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи (надають послуги) на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за договорами цивільно-правового характеру.
Згідно частини 1 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Частиною 2 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Відповідно до частини 4 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
У законодавстві, що діяло до набрання чинності Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зокрема у Законі України "Про пенсійне забезпечення" йдеться про стаж роботи, що дає право на призначення трудових пенсій (загальний трудовий стаж).
Зміст поняття "загальний трудовий стаж" є ширшим, ніж поняття "страховий стаж", оскільки до першого включаються також періоди суспільно корисної діяльності, коли особа не підлягала загальнообов`язковому соціальному страхуванню.
Відповідно до статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Також, згідно статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, наявність трудового стажу підтверджується у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі - Порядок №637).
Пунктом 1 Порядку №637 передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. У разі відсутності в трудовій книжці записів про роботу, такий стаж встановлюється на підставі інших документів, уточнюючих довідок, відомостей та інших документів, які містять відомості про періоди роботи.
У період заповнення вперше трудової книжки НОМЕР_1 виданої 07.05.1985, порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях був врегульований Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 №162.
Згідно пунктів 2.2, 2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 №162 (у редакції, яка діяла на момент заповнення трудової книжки позивача) заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийому на роботу.
Всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, перевід на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні у день звільнення повинні точно відповідати тексту наказу.
Як встановлено, згідно записів №№1, 2 трудової книжки НОМЕР_1 , виданої Домобудівельним комбінатом "Івано-Франківськпромбуд" 07.05.1985, у період з 24.11.1982 по 26.12.1983 позивач працював слюсарем у Домобудівельному комбінаті "Івано-Франківськпромбуд" (а.с.17).
При цьому, відповідно до записів №№3, 4 трудової книжки позивача НОМЕР_1 з 26.12.1983 по 26.04.1985 позивач працював секретарем комсомольської організації "Домостроительного комтината", а відповідно до записів №№5, 6, 7, 8 у період з 17.05.1985 по 05.07.2001 позивач працював в Заводі "Колер", НДІ "Електрон" Завод "Колер".
Суд встановив, що відповідно до розрахунку страхового стажу позивача, відповідачем зараховано позивачу до стажу роботи період з 26.12.1983 по 26.04.1985 роботи в комсомольській організації "Домостроительного комбината" та з 17.05.1985 по 31.03.1996 в Заводі "Колер" (а.с.15).
Отже, дата видачі трудової книжки НОМЕР_1 - 07.05.1985 не відповідає даті внесення першого запису, що свідчить про невідповідність дати заповнення трудової книжки позивача, а помилковість вказаної спростовується наступними записами даної трудової книжки в комсомольській організації "Домостроительного комтината" та в Заводі "Колер".
Проте, помилковість дати заповнення трудової книжки не свідчить про недостовірність записів трудової книжки позивача, при тому, що на записах трудової книжки позивача містяться назви роботодавців, відповідні відбитки печаток роботодавців, реквізити документів, на підставі яких внесені записи, відповідні дати, що відповідає вимогам законодавства, чинного за момент виникнення спірних правовідносин. Водночас, доказів, які б свідчили про недостовірність записів у трудовій книжці позивача, відповідачем суду не надано.
Отже, посилання відповідача на невідповідність дати видачі трудової книжки позивача не спростовують достовірності записів у трудовій книжці позивача за спірний період з 01.04.1996 по 05.07.2001.
Суд вважає, що позивач не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення спірного періоду роботи до страхового стажу за помилку, вчинену роботодавцем при заповненні дати видачі трудової книжки.
Оскільки доводи відповідача не спростовують достовірності записів у трудовій книжці позивача за спірний період з 01.04.1996 по 05.07.2001, а вказані записи містять назву роботодавця, відповідні відбитки печатки роботодавців, реквізити документів, на підставі яких внесені записи, відповідні дати, тому є необґрунтованими посилання відповідача на невідповідність дати видачі трудової книжки позивача.
За таких обставин, Головним управлінням Пенсійного фонду України Івано-Франківської області необґрунтовано не зараховано до страхового стажу позивача період роботи з 01.04.1996 по 05.07.2001.
Щодо вимоги про визнання протиправним та скасування рішення №2525 від 26.10.2020 в частині відмови у зарахуванні до страхового стажу позивача періоду роботи з 01.04.1996 по 05.07.2001.
Як встановлено, за результатом розгляду заяви позивача від 21.10.2020 та доданих до заяви документів Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області 26.10.2020 прийнято рішення №2525 про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 26 років (а.с.12, 13).
Відповідно до вказаного рішення відповідачем зараховано до страхового стажу позивача 17 років 6 місяців (а.с.15).
Статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років.
Суд встановив, що при врахуванні періоду роботи позивача з 01.04.1996 по 05.07.2001, тобто 5 років 3 місяці 5 днів, страховий стаж позивача становитиме менше 26 років та позивач не матиме право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". При цьому, у рішенні №2525 від 26.10.2020 відповідач не обґрунтував підстави незарахування спірного періоду роботи позивача.
З огляду на наведене, надаючи оцінку факту порушеного права позивача, враховуючи відсутність будь-яких ефективних засобів правового захисту порушеного права позивача, окрім судового, суд дійшов висновку, що для ефективного захисту у цій справі суду слід: визнати протиправними дії відповідача щодо незарахування позивачу до страхового стажу періодів роботи в Заводі "Колер" з 01.04.1996 по 05.07.2001 та зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до страхового стажу періоди роботи в Заводі "Колер" з 01.04.1996 по 05.07.2001. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.
Щодо строку звернення до суду, слід зазначити, що позивач оскаржує дії відповідача, які вважає триваючим порушенням.
Триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану, за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Основною складовою "права на суд" є право доступу, у тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові та практичні перешкоди для здійснення цього права.
Згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Отже, при зверненні до суду з даним позовом позивачем не порушено шестимісячного строку, встановленого статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до частин 1, 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи наведене, слід стягнути з відповідача, за рахунок його бюджетних асигнувань, на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 908,00 гривень.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо незарахування ОСОБА_1 до страхового стажу періоду роботи в Заводі "Колер" з 01.04.1996 по 05.07.2001.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи в Заводі "Колер" з 01.04.1996 по 05.07.2001.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Григорук О.Б.