Справа № 500/5078/21
Суддя: Мандзій Олексій Петрович
Дата ухвалення: 2022-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/5078/21

13 січня 2022 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючого судді Мандзія О.П.

за участю:

секретаря судового засідання Порплиці Т.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача Суп М.Б.

представника відповідача Оленяк В.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області, в якій просить:

визнати протиправними та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області від 26.07.2021 №664-к "Про звільнення ОСОБА_1 ", яким ОСОБА_1 звільнено з посади заступника начальника відділу інформаційного забезпечення державного земельного кадастру Управління державного земельного кадастру Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області;

поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника відділу інформаційного забезпечення державного земельного кадастру Управління державного земельного кадастру Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області;

стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області в користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 27.07.2021 до дня ухвалення рішення у справі;

допустити негайне виконання судового рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника відділу інформаційного забезпечення державного земельного кадастру Управління державного земельного кадастру Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області 26.07.2021 року №664-к "Про звільнення ОСОБА_1 " позивача звільнено з посади заступника начальника відділу інформаційного забезпечення державного земельного кадастру Управління державного земельного кадастру Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області, у зв`язку із скороченням чисельності державних службовців, відповідно до п.1 ч.1 та ч.3 ст.87 Закону України "Про державну службу", без урахування переважного права на залишенні на роботі. У попередженні про наступне звільнення від 24.06.2021, ОСОБА_1 попереджено про майбутнє звільнення із посади заступника начальника управління - начальника відділу інформаційного забезпечення державного земельного кадастру Управління державного земельного кадастру Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області, тобто з посади, яку як вказує позивач, ніколи не займав. Також позивач стверджує, що відповідач, в порушення установленого ст.87 Закону України "Про державну службу" порядку вивільнення працівників, не запропонував усі наявні посади, в тому числі, і посаду заступника начальника відділу інформаційного забезпечення державного земельного кадастру та обліку земель Управління державного земельного кадастру Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області. Вказана посада була передбачена штатним розписом у структурі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області на час попередження та звільнення із займаної посади позивача, а тому зазначеного у попередженні від 24.06.2021 скорочення чисельності, зміни структури та штатного розпису в межах займаної мною посади не відбулось.

На думку позивача, спірний наказ про його звільнення є протиправним та підлягає скасуванню, що і зумовило звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 16.08.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання.

На виконання вимог вказаної ухвали, 03.09.2021 Головним управлінням Держгеокадастру у Тернопільській області подано до суду відзив. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що попередження про наступне звільнення отримано ОСОБА_1 24.06.2021, власноручно ним підписано без будь-яких зауважень (заперечень) щодо його майбутнього звільнення з посади заступника начальника відділу інформаційного забезпечення державного земельного кадастру Управління державного земельного кадастру Головного управління на підставі п.1 ч.1 ст.87 Закону України "Про державну службу", у зв`язку із скороченням чисельності державних службовців та зміною структури та штатного розпису. Крім цього, позивачем ані в адміністративному порядку, ні в судовому порядку, не оскаржувався наказ Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області від 17.06.2021 №357-к "Про попередження працівників про наступне звільнення" та попередження про наступне звільнення, а тому останній вважав його таким, що відповідає законодавству. Твердження ОСОБА_1 що йому вручено попередження про наступне звільнення з посади, яку він ніколи не займав, що полягає в невірному зазначені посади в самому тексті попередження, відповідач вважає технічною помилкою, яка не може бути підставою для визнання рішення протиправним. Позивача було попереджено про наступне звільнення та запропоновано переведення на інші рівнозначні вакантні три посади. Проте, позивач не надав згоди на переведення ні на одну із запропонованих посад. У зв`язку із значною незаповненістю посад та необхідністю забезпечення здійснення ефективної роботи інспекційного підрозділу та враховуючи досвід роботи ОСОБА_1 в даному підрозділі, керівником було запропоновано рівнозначні керівні посади в Управлінні з контролю за використанням та охороною земель. Законом не передбачено пропонувати усі наявні посади, як стверджує позивач. Крім цього, посадові обов`язки посади "заступника начальника відділу інформаційного забезпечення державного земельного кадастру та обліку земель Управління державного земельного кадастру Головного управління Дсржгсокадастру у Тернопільській області", на яку було оголошено конкурс, інші від посадових обов`язків посади, яку займав позивач до звільнення.

За таких обставин, відповідач вважає, що наказ від 26.07.2021 №644-к "Про звільнення ОСОБА_2 " прийнятий у відповідності до вимог земельного законодавства України, тому відсутні підстави для визнання його протиправним та скасування.

В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги з мотивів, викладених у позові та відповіді на відзив, просили суд задовольнити їх в повному обсязі. Відзначили, що з нормативного тлумачення ч.3 ст.87 Закону України "Про державну службу", ч.1 ст.40, ч.1 і 3 ст.49-2 Кодексу законів про працю України, не передбачено будь-яких винятків чи обмежень чи підстави звільнення роботодавця від обов`язку щодо пропонування працівнику усіх наявних вакантних посад при звільненні у спірних правовідносинах. Причин за яких позивач об`єктивно не міг би виконувати посадових обов`язків за вакантною посадою заступника начальника відділу інформаційного забезпечення державного земельного кадастру та обліку земель Управління державного земельного кадастру не названо. Водночас відділ інформаційного забезпечення державного земельного кадастру та обліку земель Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області трансформовано з відділу інформаційного забезпечення державного земельного кадастру Управління державного земельного кадастру Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області без скорочення штату, мета посад у вказаних відділах ідентична, категорії посад рівнозначні, посадові обов`язки тотожні, що в свою чергу не свідчить про зміни в організації праці, а тому не були підставами для звільнення позивача.

В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав з підстав, наведених у відзиві та запереченні, просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Наголосив, що керівник державного органу у зв`язку із зміною структури та штатного розпису Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області дотримав вимоги ч.1 ст.83 та п.1 ч.1 та ч.3 ст.87 Закону України "Про державну службу", не обмежив позивача у можливості переведення на рівнозначну посаду та залишенні останнього в трудових відносинах. Однак ОСОБА_1 не скористався наданим правом, що підтверджується представленими до суду доказами та не спростовується позивачем. Суб`єкт призначення чи керівник державної служби наділений правом самостійно приймати рішення щодо вибору рівнозначної посади, яку запропонувати державному службовцю при наданні попередження про наступне звільнення. Водночас при звільнені державних службовців відповідно до п.1 ч.1 ст.87 Закону України "Про державну службу", положення ст.49-2 Кодексу законів про працю України, на які посилається позивач, не застосовуються. Відповідач критично оцінює посилання позивача на те, що скорочення штату не відбулось, оскільки структуру Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області, введену в дію з 02.01.2018, складали 33 структурні підрозділи, при цьому чисельність працівників становила 355 осіб, натомість у структуру, яка введена в дії з 17.06.2021, входять 19 структурних підрозділів, з чисельністю працівників 241 особа. Більше того, позивач ототожнює посаду зі структурою та штатним розписом.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, представників сторін, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, суд при прийнятті рішення виходить з наступних підстав і мотивів.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 17.11.2020 призначений на посаду заступника начальника відділу інформаційного забезпечення державного земельного кадастру Управління державного земельного кадастру Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області в порядку переведення з посади завідувача Сектором запобігання та виявлення корупції Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області наказом від 11.11.2020 №751-к, про що свідчать відомості його трудової книжки НОМЕР_1 від 26.03.2010 (а.с.13-17).

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області від 22.02.2020 №74-к ОСОБА_1 присвоєно черговий 5 (п`ятий) ранг державного службовця в межах категорії "Б".

05.04.2021 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №301 "Питання територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру", якою внесено у додаток 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 05.04.2014 №85 "Деякі питання затвердження граничної чисельності працівників апарату та територіальних органів центральних органів виконавчої влади, інших державних органів" зміни щодо граничної чисельності Держгеокадастру та його територіальних органів.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області від 15.06.2021 № 355-к введено в дію з 17.06.2021 структуру та штатний розпис у межах граничної чисельності в кількості 241 штатна одиниця (а.с.35-39).

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області від 17.06.2021 №357-к вирішено попередити про наступне звільнення у зв`язку зміною структури та штатного розпису Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області та скороченням чисельності державних службовців за списком і згідно з додатком (а.с.40).

ОСОБА_1 , заступника начальника відділу інформаційного забезпечення державного земельного кадастру Управління державного земельного кадастру Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області, попереджено про наступне звільнення у зв`язку із скороченням штатної чисельності державних службовців та зміною структури та штатного розпису 24.06.2021 (а.с.43).

Одночасно запропоновано для подальшого працевлаштування 3 вакантні посади: заступник начальника відділу державного контролю за використанням та охороною земель №2 Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області; заступник начальника відділу державного контролю за використанням та охороною земель №3 Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області; заступник начальника відділу державного контролю за використанням та охороною земель №1 Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області. У свою чергу позивач не надав згоди на переведення на одну із запропонованих посад.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області 26.07.2021 №664-к "Про звільнення ОСОБА_1 " позивача 26.07.2021 звільнено з посади заступника начальника відділу інформаційного забезпечення державного земельного кадастру Управління державного земельного кадастру Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області, у зв`язку із скороченням чисельності державних службовців, відповідно до п.1 ч.1 та ч.3 ст.87 Закону України "Про державну службу" (а.с.42).

Не погоджуючись з наказом про звільнення, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Згідно з ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість дій та актів відповідача на відповідність вимогам ч.2 ст.2 КАС України, суд виходить з наступного.

За приписами ч.2 ст.3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ст.38, 43 Конституції України громадяни мають право брати участь в управлінні державними справами, користуються рівним правом доступу до державної служби, до служби в органах місцевого самоврядування.

Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, а держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності.

При цьому громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначає Закон України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII (далі Закон №889-VIII).

Згідно з ч.1 ст.5 Закону №889-VIII відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом.

Підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є, зокрема, скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу (п.1 ч.1 ст.87 Закону №889-VIII).

Відповідно до ч.3 ст.87 Закону №889-VIII суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів.

Одночасно з попередженням про звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті суб`єкт призначення або керівник державної служби пропонує державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей. При цьому враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю.

Державний службовець звільняється на підставі пункту 1 частини першої цієї статті у разі, коли відсутня можливість запропонувати відповідні посади, а також у разі його відмови від переведення на запропоновану посаду.

Суд звертає увагу, що 02.02.2020 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Кодексу законів про працю України" від 12.12.2019 №378-IX, яким внесено зміни до Кодексу законів про працю України та викладено його у новій редакції. Так, нормами зазначеного Закону змінено порядок скорочення державних службовців.

Зокрема, відповідно до ч.6 ст.49-2 Кодексу законів про працю України вивільнення працівників, які мають статус державних службовців відповідно до Закону України "Про державну службу", здійснюється у порядку, визначеному цією статтею, з урахуванням таких особливостей: про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за 30 календарних днів; у разі вивільнення працівників на підставі пункту 1 частини першої статті 40 цього Кодексу не застосовуються положення частини другої статті 40 цього Кодексу та положення частини другої цієї статті; не пізніше ніж за 30 календарних днів до запланованих звільнень первинним профспілковим організаціям надається інформація щодо цих заходів, включаючи інформацію про причини звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про терміни проведення звільнень, а також проводяться консультації з профспілками про заходи щодо запобігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом`якшення несприятливих наслідків будь-яких звільнень.

Отже, законодавчими змінами встановлено нові правила звільнення працівників, що застосовуються в разі скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу (п.1 ч.1 ст.87 Закону України "Про державну службу").

Про вказані вище зміни зазначено також роз`ясненнях Національного агентства України з питань державної служби від 20.02.2020 №86 р/з "Щодо процедури вивільнення державних службовців у зв`язку з припиненням державної служби за ініціативою суб`єкта призначення (стаття 87 Закону України "Про державну службу") ", а саме, процедура звільнення державних службовців у зв`язку з припиненням державної служби за ініціативою суб`єкта призначення наразі врегульована положеннями Закону (а.с.89).

Суд зазначає, що трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Рішенням Конституційного Суду України від 07.05.2002 №8-рп/202 зазначено, що при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, встановивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосовувати норми Кодексу законів про працю України, у якому визначено основні трудові права працівників.

Водночас, положеннями ч.3 ст.5 Закону №889-VIII визначено, що дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців в частині відносин, не врегульованих цим законом.

Оскільки положеннями спеціального законодавства, а саме нормами Закону України "Про державну службу" на час прийняття оскаржуваного наказу було врегульовано процедуру звільнення державного службовця у зв`язку із скороченням чисельності державних службовців, то суд приходить висновку про те, що в даному випадку підлягають застосуванню саме норми спеціального законодавства, а не загального.

Як слідує з матеріалів справи, позивач з 17.11.2020 переведений на посаду заступника начальника відділу інформаційного забезпечення державного земельного кадастру Управління державного земельного кадастру Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області.

На підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області від 17.06.2021 №357-к ОСОБА_1 , заступника начальника відділу інформаційного забезпечення державного земельного кадастру Управління державного земельного кадастру Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області, попереджено про наступне звільнення 24.06.2021, а згідно наказу Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області 26.07.2021 року №664-к звільнено 26.07.2021, тобто, через 30 календарних днів після попереджає, що узгоджується з ч.3 ст.87 Закону України "Про державну службу". Відтак, позивача було належно попередженою про наступне вивільнення.

Невірне ж зазначення його посади в самому тексті попередження, яка вказана як "заступник начальника управління - начальник відділу інформаційного забезпечення державного земельного кадастру Управління державного земельного кадастру Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області" є опискою, яка не може бути підставою для визнання рішення протиправним, оскільки дефекти рішення суб`єкта владних повноважень не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправної спірного рішення і, як наслідок, про його скасування, якщо спірне рішення прийняте суб`єктом владних повноважень у межах своїх компетенцій та з його змісту можна чітко встановити зміст цього рішення. Письмове попередження позивача від 24.06.2021 про майбутнє звільнення могло стосуватись лише його займаної посади, а тому допущена описка у назві посади не могла суттєво змінити суть рішення.

Важливо, що згідно попередження про вивільнення, ОСОБА_1 запропоновано працевлаштування на посаді: заступник начальника відділу державного контролю за використанням та охороною земель №2 Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області; заступник начальника відділу державного контролю за використанням та охороною земель №3 Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області; заступник начальника відділу державного контролю за використанням та охороною земель №1 Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області.

Однак 24.06.2021 від запропонованих посад позивач особисто відмовився.

Разом з цим слід зауважити, що аналіз положень ст.87 Закону № 889-VIII, яким визначається підстава припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення на момент прийняття оспорюваного наказу, свідчить, що суб`єкт призначення пропонує державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей.

Тобто відповідач у спірних правовідносинах не зобов`язаний був пропонувати позивачу усі наявні вакантні посади, в тому числі заступника начальника відділу інформаційного забезпечення державного земельного кадастру та обліку земель Управління державного земельного кадастру Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області, оскільки вирішення питання пропонувати державному службовцю вакантну посаду чи ні законодавець залишив на розсуд суб`єкта призначення.

З огляду на викладені обставини справи та наведені норми законодавства, суд вважає, що відповідачем дотримано процедуру звільнення позивача передбачену ст.87 Закону України "Про державну службу" в частині обов`язку запропонувати державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби, а вказані ОСОБА_1 порушення його трудових прав не відповідають дійсним обставинам справи.

Стосовно тверджень позивача, що будь-яких змін в структурі відповідача не відбулося, в тому числі і не відбулося скорочення посади заступника начальника відділу інформаційного забезпечення державного земельного кадастру Управління державного земельного кадастру Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області, суд зазначає наступне.

У п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 №9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" зазначено, що розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Відповідно до п.1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 №15 Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Згідно наказу Держгеокадастру від 27.04.2021 № 73-ок "Про затвердження чисельності працівників територіальних органів Держгеокадастру" керівникам головних управлінь Держгеокадастру в областях та м. Києві забезпечити розроблення та подання на затвердження Голові Держгеокадастру структур та штатних розписів територіальних органів Держгеокадастру відповідно до доведеної чисельності до 30.04.2021 (а.с.45-46).

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області від 15.06.2021 № 355-к введено в дію з 17.06.2021 структуру та штатний розпис Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області у межах граничної чисельності в кількості 241 штатна одиниця (а.с.122-131), яку затверджено наказом в.о. Голови Держгеокадастру від 02.06.2021 №109-ок (а.с.47-48)

До 17.06.2021, діяла структура Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області затверджена 26.12.2017 в.о. Голови Держгеокадастру, введена в дію з 02.01.2018 на підставі наказу Держгеокадастру від 28.12.2017 №140-ок "Про затвердження структур деяких територіальних органів Держгеокадастру" (а.с.90-91).

Так, структуру Головного управління введену в дію з 02.01.2018 складали 33 структурні підрозділи, при цьому чисельність працівників становила 355 осіб, натомість у структуру Головного управління, яка введена в дії з 17.06.2021 входять 19 структурних підрозділів, з чисельністю працівників 241 особа.

Згідно введених структур, штатний розпис на 2021 рік Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області, затверджений в.о. Голови Держгеокадастру 10.06.2021 (а.с.125-131), різниться із штатним розписом на 2021 рік Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області, затверджений 19.01.2021 (а.с.96-98), оскільки зменшено загальну кількість штатних посад з 355 до 241.

Також суд відзначає, що штатний розпис на 2021 рік Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області, затверджений 19.01.2021 (а.с.96-98) містив сектор обліку земель, який не входив до кола повноважень заступника начальника відділу державної реєстрації об`єктів державного земельного кадастру Хоптія І.В.

Однак, штатний розпис на 2021 рік Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області, затверджений в.о. Голови Держгеокадастру 10.06.2021 (а.с.125-131) не містить сектору обліку земель, повноваження, якого були передані у новостворений відділ інформаційного забезпечення державного земельного кадастру та обліку земель, що і підтвердили представники сторін.

Дослідивши посадову інструкцію заступника начальника відділу інформаційного забезпечення державного земельного кадастру та обліку земель (а.с. 49) та посадову інструкцію заступника начальника відділу інформаційного забезпечення державного земельного кадастру (а.с. 44) суд констатує розширення посадових обов`язків заступника начальника відділу інформаційного забезпечення державного земельного кадастру та обліку земель в частині обліку земель.

В зв`язку із вищенаведеним, доводи позивача про те, що будь-яких змін в структурі відповідача і зміні посадових обов`язків не відбулося, з огляду на скорочення чисельності державних службовців, є помилковими та безпідставними.

Виходячи з системного аналізу норм чинного законодавства та встановлених обставин справи, суд приходить до висновку, що спірний наказом Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області 26.07.2021 №664-к "Про звільнення ОСОБА_1 " прийнято в межах повноважень, в порядку та у спосіб, передбачені чинним законодавством, з дотриманням принципів пропорційності та законності у відповідності до ч.2 ст.2 КАС України, в зв`язку з чим відсутні підстави для визнання протиправним та скасування останнього, а доводи позивача та представлені ним докази наразі не спростовують вказаних висновків суду.

Відповідно, відсутні правові підстави для поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу до дня поновлення на посаді, оскільки такі вимоги є похідними.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1 ст.9 КАС України).

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наслідками судового розгляду, відповідачі, як суб`єкти владних повноважень, надали суду достатні беззаперечні докази на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються їх заперечення, і довели правомірність оскаржуваних рішень, про що описано вище.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 09.12.1994, серія A, N 303-A, п.29).

Судом також враховується п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, згідно якого обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Таким чином, виходячи з встановлених обставин справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.90 КАС України та наведені положення чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позов підлягає залишенню без задоволення за встановленої судом безпідставності його вимог.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до ст.139 КАС України відсутні.

Керуючись ст.139, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в позові ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення коштів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення у зв`язку тимчасовою непрацездатністю судді складено 24 січня 2022 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 );

відповідач:

- Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: вул. Лисенка, 20а,м. Тернопіль,46002, код ЄДРПОУ/РНОКПП 39766192).

Головуючий суддя Мандзій О.П.