Справа № 120/8996/21-а
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

07 лютого 2022 р. Справа № 120/8996/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитришеної Р.М., розглянувши письмово в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом: ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних на предмет спору на стороні позивача - Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Берестівка" до: Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області про: визнання протиправним та скасування пункту 22 рішення та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Липовецької міської ради про визнання протиправним та скасування пункту 22 рішення та зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач вказує на протиправність п. 22 рішення Липовецької міської ради 15 сесії 8 скликання від 18.06.2021 за №390 "Про відмову у наданні дозволу та затвердження документації із землеустрою".

З метою його скасування та надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу - об`єднання земельної ділянки - :07:000:1023 позивач звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалою від 17.08.2021 відкрито провадження у даній справі та вирішено її розгляд здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, відповідно до положень ст. 262 КАС України. Залучено до участі у справі в якості третьої особи - СТОВ "Берестівка".

Також повідомлено позивача про необхідність виконання передбаченого нормою ч. 11 ст. 171 КАС України обов`язку із направлення третій особі копій позовної заяви з додатками, та надання доказів такого направлення суду до початку розгляду справи по суті.

17.09.2021 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення позову. Зазначено, що 02.06.2021 позивач звернувся до Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області із клопотанням, в якому просив надати дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки, орієнтовним розміром 2,0 га для ведення особистого селянського господарства (код цільового призначення згідно КВЦПЗ - 01.03.), кадастровий номер :07:000:1023, яка знаходиться на території Липовецької територіальної громади (за межами населеного пункту).

До клопотання позивач додав викопіювання із публічної кадастрової карти, з бажаним місцем розташування земельної ділянки де зазначається, що земельна ділянка кадастровий номер :07:000:1023, код цільового призначення згідно КВЦПЗ - 01.01 Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Таким чином, в документах наданих позивачем, різне цільове призначення земельних ділянок, тому в даному випадку має місце зміна цільового призначення земельної ділянки.

Відповідач зазначає, що цільове призначення земельних ділянок, утворених в результаті поділу первісної земельної ділянки, не може змінитись, а залишається таким, як і в первісної земельної ділянки (до поділу).

Порядок зміни цільового призначення земельної ділянки є іншим від порядку виготовлення технічної документації щодо поділу земельної ділянки.

Окремо відповідач звертає увагу, що долучена нотаріально посвідчена заява землекористувача - СТОВ «Берестівка» про відсутність заперечень щодо вилучення земельної ділянки на користь конкретно визначених ним людей за своєю суттю відрізняється від Згоди землекористувача на вилучення з користування земельної ділянки та не може ототожнюватись.

На думку відповідача, оскільки, земельна ділянка перебуває у користуванні третьої особи, а тому необхідна згода землекористувача на її поділ чи об`єднання, справжність підпису (підписів) на яких засвідчено нотаріально, відповідно до абз. 3 п.п. 6.8 п. 6 глави 1 розділу 2 Наказу Мінюсту від 22.02.2012 № 296/5 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України».

Ухвалою від 26.11.2021 позивачу додатково надано строк для направлення третій особі копії позовної заяви з додатками та надання доказів такого направлення суду, оскільки станом на 26.11.2021 вимоги ухвали від 17.08.2021 не виконано.

Також цією ухвалою установлено третій особі СТОВ "Берестівка" строк для подання письмових пояснень щодо заявлених позовних вимог.

На виконання вимог ухвали від 26.11.2021 представником позивача 30.11.2021 надано докази направлення третій особі копії позовної заяви з додатками.

Враховуючи, що інших заяв і документів не надходило, а визначений строк для їх подання закінчився, клопотань щодо продовження процесуального строку не надходило, відтак суд розглядає справу в письмовому провадженні за наявними в ній доказами.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи позову, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 разом з іншими громадянами звернувся до Липовецької міської ради з колективним клопотанням про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, орієнтовним розміром 2,0 га, на кожного із заявників окремо, на території Липовецької територіальної громади (за межами населеного пункту) кадастровий номер земельної ділянки :07:000:1023.

Спірним рішенням 15 сесії Липовецької міської ради 8 скликання від 18 червня 2021 року № 390 «Про відмову у наданні дозволу та затвердження документації із землеустрою», пунктом 22 ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки з кадастровим номером :07:000:1023 для ведення особистого селянського господарства, орієнтовним розміром 2,00га, що розташована на території Липовецької територіальної громади Вінницького району Вінницької області (за межами населеного пункту) з підстав того, що технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок розробляється за рішенням власників земельних ділянок за згодою заставодержателів, користувачів земельних ділянок.

Вважаючи таке рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує, що суб`єктивне право на земельну ділянку виникає і реалізується на підставах і в порядку, визначених Конституцією України, Земельним Кодексом України від 25.10.2001 № 2768-III (далі - ЗК України від 25.10.2001 № 2768-III) та іншими законами України, що регулюють земельні відносини.

За приписами ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 18 ЗК України від 25.10.2001 № 2768-III до земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об`єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії. Категорії земель України мають особливий правовий режим.

Статтею 81 ЗК України від 25.10.2001 № 2768-III передбачено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Порядок набуття відповідного права визначається главою 19 Розділу IV ЗК України від 25.10.2001 № 2768-III.

Згідно з статтею 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду цільового призначення.

Громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара (пункт б частини 1 статті 121 ЗК України).

Частиною 1 статті 122 ЗК України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Частиною 6 статті 118 ЗК України визначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, клопотання подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до частини 7 статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до матеріалів справи, 02.06.2021 позивач звернувся до Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області із клопотанням, в якому просив надати дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки, орієнтовним розміром 2,0 га для ведення особистого селянського господарства (код цільового призначення згідно КВЦПЗ - 01.03.), кадастровий номер :07:000:1023, яка знаходиться на території Липовецької територіальної громади (за межами населеного пункту).

До клопотання позивач додав викопіювання із публічної кадастрової карти, з бажаним місцем розташування земельної ділянки де зазначається, що земельна ділянка кадастровий номер :07:000:1023, код цільового призначення згідно КВЦПЗ - 01.01 Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Спірним рішенням відповідач відмовив у наданні дозволу вказавши, що технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок розробляється за рішенням власників земельних ділянок за згодою заставодержателів, користувачів земельних ділянок.

В ході розгляду справи судом з`ясовано та з публічної кадастрової карти встановлено, що бажана для позивача земельна ділянка є сформованою, їй присвоєно кадастровий номер: :07:000:1023; площа - 8,1036 га; цільове призначення - (01.01) "для ведення товарного сільськогосподарського виробництва".

Таким чином, бажана позивачем земельна ділянка щодо якої він звернувся із клопотанням про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства має інше цільове призначення.

У разі надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою цільове призначення бажаної земельної ділянки підлягатиме зміні з (01.01) "для ведення товарного сільськогосподарського виробництва" на (01.03) "для ведення особистого селянського господарства".

Положення статті 123 ЗК України визначають, що органами місцевого самоврядування рішення про надання земельних ділянок комунальної власності із зміною її цільового призначення приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення таких земельних ділянок.

Водночас, надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою.

В свою чергу, надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу.

Отже, у випадку надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення повинен розроблятися проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові №314/6175/16-а від 11 грудня 2019 року.

Відповідно до ч. 6 статті 79-1 ЗК (в редакції згідно із Законом № 1423-IX від 28.04.2021) формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Поділ, об`єднання земельної ділянки, що перебуває у заставі, здійснюється за згодою землекористувача, заставодержателя. Поділ, об`єднання земельної ділянки, що перебуває у користуванні, здійснюється за згодою землекористувача, заставодержателя. Справжність підпису на такій згоді засвідчується нотаріально.

Земельні ділянки можуть бути об`єднані, якщо вони мають однакове цільове призначення. У разі поділу земельної ділянки, об`єднання земельних ділянок сформовані земельні ділянки зберігають своє цільове призначення.

Таким чином, позивач повинен був звернутись із клопотанням щодо розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, так як має місце зміна цільового призначення земельної ділянки. Натомість, позивач звернувся до відповідача із клопотанням про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою.

За наведених обставин, суд вважає, що відповідачем правомірно відмовлено позивачу у наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки, тому спірне рішення не підлягає скасуванню.

Відтак, позовна вимога зобов`язального характеру не підлягає задоволенню в силу того, що вона є похідною від основної в задоволенні якої відмовлено.

Частиною 1 статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачами, суд дійшов висновку, про відсутність підстав для задоволення даного адміністративного позову.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат у справі, суд враховує, що у задоволенні вимог відмовлено, а відтак підстави для його присудження на користь позивача відсутні.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 (с. В.Кропивна, Немирівський район, Вінницька область, РНОКППП НОМЕР_1 );

Відповідач: Липовецька міська рада Вінницького району Вінницької області (вул. Василя Липківського, 30, м. Липовець, Вінницька область, 22500, );

Третя особа: Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Берестівка" (вул. Лесі Українки, 10, с. Берестівка, Липовецький район, Вінницька область, 22534, ).

Суддя Дмитришена Руслана Миколаївна