Справа № 280/5692/21
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2022-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

08 лютого 2022 року Справа № 280/5692/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., розглянувши за правилами спрощеного, у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166)

про визнання дій протиправними та скасування вимоги,

ВСТАНОВИВ:

06.07.2021 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі відповідач), в якій позивач просить суд:

визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Запорізькій області щодо нарахування ОСОБА_1 податкового боргу зі сплати єдиного соціального внеску у сумі 10245,35 гривень за вимогою про сплату боргу (недоїмки) від 09.06.2021 № Ф-2881-17;

податкову вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 09.06.2021 № Ф-2881-17, видану Головним управлінням ДПС у Запорізькій області, про стягнення з ОСОБА_1 податкового боргу зі сплати єдиного соціального внеску у сумі 10245,35 гривень - скасувати.

Крім того, просить витребувати у Головного управління ДПС у Запорізькій області інформацію щодо часу нарахування боргу за вимогою про сплату боргу (недоїмки) від 09.06.2021 № Ф-2881-17.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржуваною вимогою відповідач вимагає від ОСОБА_1 сплатити єдиний внесок у розмірі 10245,35 грн. Водночас, 02.03.2017 позивач припинив підприємницьку діяльність, що підтверджується відомостями з Єдиного державного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань. Зауважує, що заборогованості з єдиного соціального внеску він не мав, а нарахування після припинення підприємницької діяльності суперечить законодавству. Крім того, з 21.11.2019 позивач працевлаштований в Концерні «Міські теплові мережі», і з його зарплати відраховується єдиний соціальний внесок. З урахуванням викладеного вважає позовні вимоги обґрунтованими та просить задовольнити позов.

Ухвалою суду від 12.07.2021 відкрито провадження в адміністративній справі №280/5692/21; ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи; витребувано від Головного управління ДПС у Запорізькій області докази, а саме інформацію щодо періоду нарахування боргу за вимогою про сплату боргу (недоїмки) від 09.06.2021 № Ф-2881-17.

Ухвалою суду від 12.07.2021 витребувано від Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області засвідчену належним чином копію довідки органу Пенсійного фонду форми ОК-5 або ОК-7 відносно ОСОБА_1 за період з 01.01.2017 по 31.05.2021.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву (вх. від 04.08.2021 №44363), в якому зазначено, що ОСОБА_1 був зареєстрований як фізична особа підприємець з 01.10.2004 по 02.03.2017 на загальній системі оподаткування. В інтегрованій картці платника ФОП ОСОБА_1 по коду платежу 71040000 (який передбачає облік нарахування та сплати ЄСВ для фізичних осіб-підприємців) станом на 01.01.2014 існувала заборгованість у сумі 3847,18 грн. У період з 01.01.2014 по 16.12.2020 сплата ЄСВ не здійснювалась. За період з 17.12.2020 по 30.04.2021 заборгованість сплачена в повному обсязі, у зв`язку із чим 14.04.2021 винесено рішення № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за період з 30.07.2013 по 25.03.2021 (у тому числі 373,18 грн. штрафних санкцій та 10245,35 грн. пені). Зазначене рішення позивачем не оскаржувалося. Також вважає, що позивачем пропущено строк звернення до суду. У задоволенні позовних вимог просить відмовити.

Стосовно строку звернення до суду слід зазначити, що Верховним Судом у постанові від 25.02.2021 у справі № 580/3469/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої платник єдиного внеску для захисту своїх законних прав, свобод і законних інтересів має право на звернення до суду з позовом про оскарження вимоги у межах гарантованого процесуальним законом строку, встановленого статтею 122 КАС України, а не статтею 25 Закону № 2464-VI.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. (ч. 5 ст. 242 КАС України).

З урахуванням викладеного, строк звернення до суду з даною позовною заявою є дотриманим.

10.08.2021 від позивача надійшло клопотання про витребування доказів (вх. №45342), в якому він просить суд витребувати від відповідача інформацію про точну дату нарахування недоїмки про стягнення з позивача заборгованості відповідно до податкової вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 09.06.2021 № Ф-2881-17 в розмірі 373,18 грн. та детальний розрахунок (з зазначенням точних дат та щомісячних розмірів) нарахованої пені в розмірі 10 245,35 грн.

Вирішуючи дане клопотання суд зазначає, що відповідачем до відзиву додано інтегровану картку позивача, копію рішення від 14.04.2021 № та розрахунку до нього, які в сукупності містять інформацію, про витребування якої заявляє ОСОБА_1 . Звідси, дане клопотання задоволенню не підлягає.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд зазначає про таке.

Відповідно до відкритих відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 27.09.2004 зареєструвався в якості фізичної особи підприємця. 02.03.2017 внесено запис про державну реєстрацію припинення позивачем підприємницької діяльності.

09.06.2021 Головним управлінням ДПС у Запорізькій області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-2881-17, відповідно до якої заборгованість ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) зі сплати єдиного внеску станом на 31.05.2021 становить 10 618,53 грн., в т.ч. 373,18 грн. штрафи, 10 245,35 грн. пеня.

Вважаючи вищевказану вимогу протиправною, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою із вимогою про її скасування.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з того, що правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI (тут та надалі у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування (п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є, крім іншого, фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця така фізична особа користується правами, виконує обов`язки та несе відповідальність, що передбачені для платника єдиного внеску, в частині діяльності, яка здійснювалася нею як фізичною особою підприємцем. (ч. 4 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»).

Згідно п. 1, 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску; подавати звітність про нарахування єдиного внеску в розмірах, визначених відповідно до цього Закону, у складі звітності з податку на доходи фізичних осіб (єдиного податку) до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки та порядку, встановлені Податковим кодексом України. Форма, за якою подається звітність про нарахування єдиного внеску у складі звітності з податку на доходи фізичних осіб (єдиного податку), встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

За правилами, встановленими ч. 4 ст. 5 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», обов`язки платників єдиного внеску виникають: у осіб, зазначених в абзацах другому, третьому, п`ятому та сьомому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, - з дня їх державної реєстрації відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".

За змістом п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (тут у редакції, чинній станом на 01.01.2014) єдиний внесок нараховується: 2) для платників, зазначених у пункті 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім`ї фізичних осіб - підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Платники єдиного внеску, зазначені у п.п. 4, 5 та 5-1 ч. 1 ст. 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок (абз. 3 п. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»).

Як вже зазначалося вище, з 27.09.2004 по 02.03.2017 позивач був зареєстрований в якості фізичної особи підприємця.

При цьому, з інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 вбачається, що станом на 31.12.2013 за ним обліковулася заборгованість зі сплати єдиного соціального внеску у розмірі 3 919,60 грн. Позивач вказані нарахування не оспорює. 30.04.2021 вказану заборгованість погашено.

Згідно з ч. 4 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає в паперовій та/або електронній формі платникам єдиного внеску вимогу про сплату недоїмки з єдиного внеску.

Частиною 10 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» установлено, що на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Податковий орган застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум. (п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»).

Нарахування пені, передбаченої цим Законом, починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно. (ч. 13 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»).

Строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується. (ч. 16 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»).

З матеріалів справи судом установлено, що рішенням ГУ ДПС у Запорізькій області від 14.04.2021 № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску до позивача застосовано штраф у розмірі 373,18 грн. за період з 30.07.2013 по 25.03.2021 та нараховано пеню у розмірі 10245,35 грн.

Несплата позивачем штрафу у розмірі 373,18 грн. та пені у розмірі 10245,35 грн. зумовила формування спірної вимоги.

Враховуючи, що рішення від 14.04.2021 № не оскаржене (принаймні, докази протилежного у матеріалах справи відсутні) та є чинним, включення суми штрафу у розмірі 373,18 грн. та пені у розмірі 10245,35 грн. до вимоги від 09.06.2021 № Ф-2881-17 є правомірним, а отже підстави для скасування такої вимоги відсутні. Відповідно, відсутні підстави і для визнання протиправними дій відповідача у спірних правовідносинах.

Стосовно посилань позивача на те, що нарахування єдиного соціального внеску після припинення підприємницької діяльності суперечить законодавству та те, що з 21.11.2019 він працевлаштований та сплату єдиного внеску за нього здійснює роботодавець суд зазначає, що спірні нарахування здійснено на підставі рішення від 14.04.2021 №, яке позивачем не оскаржено. При цьому, вищенаведені доводи позивача можуть бути підставою для оскарження рішення від 14.04.2021 №, а не вимоги, якою вимагається сплатити заборгованість, утворену на його підставі.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та відстуність підстав для їх задоволення.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позову, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, код ЄДРПОУ ВП: 44118663) про визнання дій протиправними та скасування вимоги відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення виготовлено та підписано 08.02.2022.

Суддя Ю.П. Бойченко