Справа № 280/3968/20
Суддя: Сацький Роман Вікторович
Дата ухвалення: 2022-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

27 січня 2022 року 16 год. 14 хв.Справа № 280/3968/20 ПР/280/36/21 м.Запоріжжя
Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Сацький Р.В., за участі секретаря судового засідання Прус Я.І. та сторін

від позивача: адвокат Мастеров О.В.,

від відповідача: Школова Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощенного позовного провадження адміністративну справу

за позовом Фізичної особи підприємця ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Запорізькій області (код ЄДРПОУ ВП 44118663)

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 23.07.2018 № , №, №, №, №,-

ВСТАНОВИВ:

15 червня 2020 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення від 23.07.2018 № , №, №, №, №.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що штрафні санкції застосовані податковими повідомленнями рішеннями № від 23.07.2018 на суму 17000,00 грн № від 23.07.2018 на суму 17000,00 грн застосовані за нібито здійснену реалізацію алкогольних напоїв та тютюнових виробів з 20.10.2016 по 23.10.2016 без наявності ліцензії. При цьому в порушення вимог порядку проведення фактичних перевірок в акті перевірки не вказано які саме алкогольні напої та тютюнові вироби та коли саме ( точна дата не вказана) нібито здійснена реалізація. В акті перевірки лише вказано що згідно якихось баз даних державної фіскальної служби (без зазначення якої саме) нібито здійснювалась реалізація алкогольних напоїв та тютюнових виробів. Факт продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів у 2016 році ніяким чином під час перевірки яка відбувалась у 2018 році не встановлено, у матеріалах перевірки відсутні фіскальні чеки, або фіскальні звіти касового апарату по податком повідомленням рішенням № від 23.07.2018, № від 23.07.2018. Єдина обставина, яка визнається позивачем, це продаж алкогольних напоїв на розлив. На думку позивача, з невідомих причин перевіряючі дійшли висновку, що алкогольні напої майже два роки назад реалізовувались саме з метою споживання на місці, що є припущенням. Окремо слід зауважує, що у період до 14.05.2018 у ФОП була діючи ліцензія на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями. Тобто, правомірність самого продажу не підлягає сумніву. ФОП ОСОБА_1 здійснює підприємницьку діяльність, у приміщені яке не пристосоване для споживання будь-яких напоїв на місці їх реалізації. Факт реалізації алкогольного напою сам по собі не підтверджує факт йог споживання на місцем реалізації. Акт перевірки не містить відомостей, в яку тару був реалізований вказаний напій, а лише містить вказівку на придбання разом з ним. пластикової пляшки 1,5 л. Вказане є важливим, оскільки реалізація такого напою здійснюється у різну тару, в тому числі й пластикові стакани місткістю 0,4 л та 0,45 л. Вартість напою також зазначена за 0,5 л. Однак реальна кількість напою, та в яку тару він був реалізований, у акті перевірки не зазначена.

Акт перевірки не містить коду УКТ ЗЕД реалізованого алкогольного напою, тоді як відповідно до абзац 13 частини 2 статті 17 Закону №481/95-ВР безпосереднім об`єктом правопорушення (предметом) є конкретний алкогольний напій, який відповідно до згаданих положень статті 1 Закону та відповідно до І Іостанови №957 визначається за кодом УКТ ЗЕД. а не за назвою в документах суб`єкта господарювання. Відсутність належних, допустимих і беззаперечних доказів реалізації підприємцем алкогольних напоїв за цінами, нижчими від встановлених мінімальних роздрібних цін на такі напої, неможливість ідентифікувати продані напої за кодом УКТ ЗЕД унеможливлює застосування до нього штрафу. В описовій частині акту перевірки вказано що підприємцем не надано "у повному обсязі всіх документів пов`язаних з проведенням перевірки, а саме не надано первинних документів на товар за перевіряємий період. КОРО, контрольні стрічку, та довідку щодо наявності статусу громадського харчування". Наведенні ствердження є неправдиві. Жодної вимоги щодо надання зазначених документів під час перевірки не надходило. Перевіряючи мали доступ до всіх документів необхідних для здійснення реалізації товару та наявних на місці торгівлі. Відповідно ствердження податкового органу безпідставні, а застосовані штрафні санкції неправомірні.з наведених підстав просить суд позов задовольнити.

16 червня 2020 р. ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами спрощенного позовного провадження. Судове засідання призначено на 14 серпня 2020 р. об 12 год. 00 хв.

10.08.2020 через канцелярію суду (вх. №36450) від відповідача надійшов відзив на позов, в якому відповідач проти позову заперечував та зазначив, що оскаржувані податкові повідомлення - рішення прийняті контролюючим органом згідно законодавства України. Також зазначив, що позивачем поруший строк звернення до суду. У зв`язку з неможливістю вручення платнику акту фактичної перевірки 23.05.2018 складено акт про неможливість вручення та підписання ату фактичної перевірки, який разом з актом перевірки супровідним листом від 23.05.2018 №3626/14/08-01-40-01-16 направлено на адресу позивача рекомендованим листом трек-номер 583.

Таким чином, при оформленні результатів перевірки дотримано всіх вимог статей 58, 80, 85, 86 ПК України, що свідчить про правомірність дій фахівців контролюючого органу. Відповідно даних фіскальних чеків проведених через реєстратор розрахункових операцій моделі MINI-T 400 ME (заводський номер ПБ, фіскальний номер ), зареєстрований за адресою торгового павільйону: АДРЕСА_1 , Позивач в період з 20.10.2016 до 23.10.2016 (включно) здійснював реалізацію алкогольних напоїв та тютюнових виробів без наявності ліцензій на право здійснення роздрібної торгівлі.

Описи алкогольних напоїв та тютюнових виробів із зазначенням даних всіх фіскальних чеків складено за участі ОСОБА_1 , підписано ним особисто без зауважень в ході фактичної перевірки та є додатками до акту перевірки. Відповідно до фіскального чеку від 14.05.2018 та пояснень ОСОБА_1 , він особисто продав перевіряючим (далі мовою оригіналу) «один бокал сидра объемом 0,5 л с содержанием спирта 5-6,9 % в пластиковый стакан на розлив для употребления на месте. Статуса общественного питания не имею».

Тобто позивач не мав будь-яких зауважень щодо виявленого факту в ході перевірки, що особисто підтвердив в письмових поясненнях. В порушення вимог законодавства, яке діяло на момент операції з реалізації сидру - Постанови КМ України від 30.10.2008 №957 (зі змінами, які діяли у травні 2016 року), позивач реалізував цей товар за ціною 20,00 грн за 1 л (згідно фіскального чеку від 14.05.2016 продано 0,5 л сидру за ціною 10,00 грн), що є меншою від встановленої мінімальної. На письмовий запит фахівців ГУ ДПС у Запорізькій області від 14.05.2018 протягом терміну проведення перевірки та до дня прийняття рішень за результатами перевірки, Позивачем не надано книги ОРО, первинні документи на товар (прибуткові та видаткові накладні, сертифікати, посвідчення якості, тощо), довідки щодо наявності статусу громадського харчування, що 23.05.2018 зафіксовано актом.

14 серпня 2020 року ухвалою суду відкладено судове засідання на 23 вересня 2020 року об 11 год. 00 хв.

23 вересня 2020 року ухвалою суду зупинено провадження у справі до 30 листопада 2020 року об 11 год. 00 хв.

Сторони та їх предствники у судове засідання не прибули.

30 листопада 2020 р. ухвалою суду продовжено зупинення у справі до 20 січня 2021 року об 15 год. 30 хв.

20 січня 2021 року ухвалою суду поновлено провадження у справі. Судове засідання призначено на 20 січня 2021 року об 15 год. 30 хв.

Позивач та його представник у судове засідання 20 січня 2021 року не прибули. Заяв, клопотань до суду не надсилали. Про причини неявки суд не повідомили.

20 січня 2021 року ухвалою суду залишено позовну заяву без розгляду.

06 серпня 2021 р. постановою Третього апеляційного адміністративного суду ухвалу від 20 січня 2021 року Запорізького окружного адміністративного суду скасовано, справу направлено для продовження розгляду.

22 вересня 2021 р. справа надійшла до Запорізького окружного адміністратвиного суду.

10 листопада 2021 р. ухвалою суду продовжено розгляд справи до 22 листопада 2021 року о 17 год. 00 хв.

Ухвалою суду від 22.11.2021 зупинено провадження по справі до 15.12.2021 до 09 год. 10 хв.

22 листопада 2021 р. ухвалою суду зупинено провадження у справі до 15 грудня 2021 року до 09 год. 10 хв.

15 грудня 2021 р. ухвалою суду продовжено зупинення провадження у справі до 27 січня 2022 року об 14 год. 05 хв.

Ухвалою суду від 27.01.2022 поновлено провадження по справі та призначено судове засідання на 27.01.2022 14 год. 05 хв.

Усною ухвалою суду, яка занесена до протоколу судового засідання клопотання про залишення позову без розгляду залишено без розгляду.

У судовому засідання, представник позивача у режимі відеоконференції позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала та просила суд у задоволенні позову відмовити.

Суд, оцінивши обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наступне.

ОСОБА_1 , іпн НОМЕР_1 , зареєстрований як фізична особа - підприємець 13.05.2010, про що внесено запис в Єдиному державному реєстрі про проведення державної реєстрації фізичної особи-підприємця за №0015546, вид діяльності код КВЕД: 47.81 Роздрібна торгівля з лотків і на ринках харчовими продуктами, напоями та тютюновими виробами (основний) 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах 47.22 Роздрібна торгівля м`ясом і м`ясними продуктами в спеціалізованих магазинах 47.89 Роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна 56.21 Постачання готових страв для подій 56.30 Обслуговування напоями 82.30 Організування конгресів і торговельних виставок.

Відповідно до пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України (далі ПК України), на підставі наказу ГУ ДФС у Запорізькій області від 11.05.2018 №1396 і направлень №601, №602, фахівцями ГУ ДФС у Запорізькій області проведено фактичну перевірку об`єкта господарювання (торговельного павільйону) за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює діяльність ФОП ОСОБА_2 , з питання здійснення контролю за додержанням суб`єктом господарювання вимог законодавства, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової та роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами.

Перед початком перевірки особисто ОСОБА_3 працівниками ГУ ДФС у Запорізькій області пред`явлені для огляду службові посвідчення осіб, зазначених в направленнях на проведення фактичної перевірки, оригінали направлень та вручено копію наказу. Зазначені факти підтверджено розписками до направлень, заповнені та підписані о 13-31 год. 14.05.2018 особисто ОСОБА_4 .

Відповідно до наказу та направлень, право на проведення перевірки діє з 14.05.2018 протягом 10 діб. Перевірка розпочата о 13-31 год. 14.05.2018 та закінчена о 12-00 год. 17.05.2018.

В ході перевірки встановлено:

- роздрібну торгівлю алкогольними напоями без наявності відповідної ліцензії, що є порушенням частини 14 статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» № 481/95-ВР від 19.12.1995 із змінами та доповненнями (далі Закон №481);

- роздрібну торгівлю тютюновими виробами без наявності відповідної ліцензії, що є порушенням частини 14 статті 15 Закону №481;

- продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці без отримання статусу суб`єкта господарювання громадського харчування, що є порушенням частини 6 статті 15-3 Закону №481;

- продаж алкогольних напоїв за цінами нижче мінімальних роздрібних цін, що є порушенням пункту 1 Постанови КМ України від 30.10.2008 №957;

- ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів підтверджуючих походження товару чи їх копій при здійсненні податкового контролю, що є порушенням пункту 85.2 статті 85 Податкового кодексу України.

За результатами фактичної перевірки складено акт, який зареєстровано 23.05.2018 за №0270/08/01/14/ НОМЕР_1 . Позивачу в ході перевірки 14.05.2018 вручено запрошення для надання документів, які відсутні на об`єкті господарювання Позивача, та прибути до ГУ ДФС у Запорізькій області для ознайомлення та підписання акту перевірки.

Позивач до ГУ ДФС у Запорізькій області не з`явився, не повідомив про причини такого неприбуття, документи на перевірку не надав, тому 23.05.2018 складено акт про неможливість вручення та підписання ату фактичної перевірки, який разом з актом перевірки супровідним листом від 23.05.2018 №3626/14/08-01-40-01-16 направлено на адресу позивача рекомендованим листом трек-номер 583.

Заперечення на акт фактичної перевірки від позивача не надходили.

На підставі акту фактичної перевірки Головним управлінням ДФС у Запорізькій області 23.07.2020 прийняті податкові повідомлення-рішення №, №, №, №, № про нарахування штрафних санкцій.

Не погоджуючись із податковими повідомленнями рішеннями позивач звернувся до суду із даним позовом.

Розглянувши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення по справі.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює Податковий кодекс України, який зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Правила оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначаються цим Кодексом, крім правил оподаткування товарів митом, які встановлюютьсяМитним кодексом Українита іншими законами з питань митної справи.

Відповідно до підпункту 62.1.3. пункту 62.1 статті 62 Податкового кодексу України податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Щодо порядку проведення фактичної перевірки суд зазначає наступне.

Контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки (пункт 75.1 статті 75 Податкового кодексу України).

За приписами підпункту 75.1.3. пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами). Відповідно до ст. 81 ПК України посадові особи органу державної податкової служби мають право приступити до проведення фактичної перевірки за умови пред`явлення таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку;

Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника та скріплення печаткою контролюючого органу;

- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки. Лише непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки (абз.5 п.81.1. ст. 81 ПК України)

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення (абз.7 п.81. 1. ст. 81 ПК України).

До проведення перевірки наказ, направлення та службові посвідчення пред`явлені позивачу, що підтверджено його особистими підписами в розписках до направлень.

Таким чином, фахівцями податкового органу дотримано всіх вимог статті 81 ПК України.

Матеріалами судової справи встановлено, що у звязку з неможливістю вручення платнику акту фактичної перевірки 23.05.2018 складено акт про неможливість вручення та підписання ату фактичної перевірки, який разом з актом перевірки супровідним листом від 23.05.2018 №3626/14/08-01-40-01-16 направлено на адресу позивача рекомендованим листом трек-номер 583, чим дотримано вимоги статей 58, 80, 85, 86 ПК України, що свідчить про правомірність дій фахівців контролюючого органу.

Щодо податкових повідомлень рішень № від 23.07.2018 на суму 6800,00 грн, № від 23.07.2018 на суму 17000,00 грн (за продаж алкогольних напоїв без наявності ліцензії), № від 23.07.2018 на суму 17000,00 грн (за продаж тютюнових виробів без наявності ліцензії) суд зазначає наступне.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначеноЗаконом України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та пального" від 19.12.1995 №481/95-ВР (далі Закон №481).

Відповідно до статті 16 Закону №481 контроль за дотриманням цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами.

Частиною чотирнадцятою статті 15 Закону №481 передбачено, що роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Статтею 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19.12.1995 №481/95-ВР (далі Закон №481) встановлено порядок отримання відповідних ліцензій, а саме:

Роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами, може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями та ліцензії на роздрібну торгівлю тютюновими виробами.

Ліцензії видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем торгівлі суб`єкта господарювання терміном на один рік.

Ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання, до якої додається документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію.

У заяві зазначається вид господарської діяльності, на провадження якого суб`єкт господарювання має намір одержати ліцензію (оптова, роздрібна торгівля алкогольними напоями, тютюновими виробами, оптова, роздрібна торгівля пальним або зберігання пального).

Суб`єкти господарювання отримують ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та ліцензію на роздрібну торгівлю тютюновими виробами на кожне місце роздрібної торгівлі.

У заяві про видачу ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями додатково зазначаються адреса місця торгівлі, перелік реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), які знаходяться у місці торгівлі, а також інформація про них: модель, модифікація, заводський номер, виробник, дата виготовлення; реєстраційні номери посвідчень реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), які знаходяться у місці торгівлі, та дата початку їх обліку в органах державної фіскальної служби.

У додатку до ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями суб`єктом господарювання зазначається адреса місця торгівлі і вказуються перелік електронних контрольно-касових апаратів та інформація про них: модель, модифікація, заводський номер, виробник, дата виготовлення; реєстраційні номери книг обліку розрахункових операцій, які знаходяться у місці торгівлі.

Таким чином, для отримання ліцензії положення Закону №481 вимагають звернення суб`єкта господарювання із відповідною заявою.

Статтею 17 Закону №481 визначено, що за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Відповідно до приписів частини 2 статті 17 Закону №481, до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі:

порушення вимог статті 15-3 цього Закону - 6800 гривень;

оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом), - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

Як встановлено матеріалами адміністративної справи, заявами платника ГУ ДФС у Запорізькій області видано ліцензію на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями терміном дії з 24.10.2016 до 24.10.2017, та ліцензію на право здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами терміном дії з 24.10.2016 до 24.10.2017.

Фактичні обставини свідчать, що позивач був обізнаний про відсутність до 24.10.2016 ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями та на право здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами, за отриманням яких звернувся із заявами до ГУ ДФС у Запорізькій області.

Відповідно даних фіскальних чеків проведених через реєстратор розрахункових операцій моделі MINI-T 400 ME (заводський номер ПБ, фіскальний номер ), зареєстрований за адресою торгового павільйону: АДРЕСА_1 , Позивач в період з 20.10.2016 до 23.10.2016 (включно) здійснював реалізацію алкогольних напоїв та тютюнових виробів без наявності ліцензій на право здійснення роздрібної торгівлі.

Описи алкогольних напоїв та тютюнових виробів із зазначенням даних всіх фіскальних чеків складено за участі ОСОБА_1 , підписано ним особисто без зауважень в ході фактичної перевірки та є додатками до акту перевірки.

Відповідно до абзацу сьомого статті 1 Закону №481 алкогольні напої - продукти, одержані шляхом спиртового бродіння цукровмісних матеріалів або виготовлені на основі харчових спиртів з вмістом спирту етилового понад 0,5 відсотка об`ємних одиниць, які зазначені у товарних позиціях 2203, 2204, 2205, 2206 (крім квасу "живого" бродіння), 2208 згідно з УКТ ЗЕД, а також з вмістом спирту етилового 8,5 відсотка об`ємних одиниць та більше, які зазначені у товарних позиціях 2103 90 30 00, 2106 90 згідно з УКТ ЗЕД.

Згідно підпункту 14.1.26 пункту 14.1 статті 14 ПК України, виноробна продукція - вина виноградні натуральні, вина натуральні кріплені, шампанські, ігристі, газовані, вермути, бренді, сусло виноградне та інші виноматеріали, коньяки, інші алкогольні напої з винограду, плодів та ягід.

Разом з тим відповідно до розділу 3 "Терміни та визначення понять" ДСТУ 483666:2007 "Сидри. Загальні технічні умови", сидр - натуральний слабоалкогольний напій з об`ємною часткою етилового спирту від 1,2 % до 8,5 % (за об`ємом), який виробляють методом повного або часткового спиртового бродіння свіжих яблучних соків із подальшим можливим насиченням діоксидом вуглецю ендогенного або екзогенного походження, а сидровий матеріал - напівфабрикат, зброджений яблучний сік, що використовують для виробництва сидру.

Згідно розділу IV Закону України від 19.09.2013 № 584-VII "Про митний тариф України" сидр та перрі з кодом товару (продукції) згідно з УКТ ЗЕД 2206 00 31 00, 2206 00 51 00, 2206 00 81 00 віднесено до товарної позиції 2206 "Інші зброджені напої".

Підпунктом 215.3.1 пунктом 215.3 статті 215 ПК України сидр та перрі (без додання спирту) з УКТ ЗЕД 2206 00 31 00, 2206 00 51 00, 2206 00 81 00 виділено в окрему позицію "Сидр та перрі (без додання спирту)" та віднесено до товарної позиції 2206 "Інші зброджені напої", тобто до алкогольних напоїв.

Згідно ч. 6 ст. 15-3 Закону №481 продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці дозволяється тільки суб`єктам господарювання громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб`єктів господарювання громадського харчування, підприємств з універсальним асортиментом товарів.

Відповідно до п. 22 Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 липня 1996 року № 854, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі Правила) продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці дозволяється тільки підприємствам громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус підприємств громадського харчування, підприємств з універсальним асортиментом товарів.

Визначення терміну підприємство громадського харчування містилося в Правилах роботи закладів (підприємств) громадського харчування, затверджених наказом

Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України № 219 від 24 липня 2002 року. Наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України № 309 від 09 жовтня 2006 року поняття підприємство громадського харчування було змінено на поняття підприємство ресторанного господарства.

Відповідно до п. 1.3 Правил роботи закладів (підприємств) громадського харчування, затверджених наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України № 219 від 24 липня 2002 року (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), закладом ресторанного господарства є організаційно-структурна одиниця у сфері ресторанного господарства, яка здійснює виробничо-торговельну діяльність: виробляє і (або) доготовляє, продає і організовує споживання продукції власного виробництва і закупних товарів, може організовувати дозвілля споживачів.

Згідно пунктів 1.5, 1.6 Правил роботи закладів (підприємств) громадського харчування, затверджених наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України № 219 від 24 липня 2002 року (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), заклади (підприємства) ресторанного господарства поділяються за типами: фабрики-кухні, фабрики-заготівельні, ресторани, бари, кафе, їдальні, закусочні, буфети, магазини кулінарних виробів, кафетерії, а ресторани та бари - також на класи (перший, вищий, люкс). Вибір типу закладу (підприємства) ресторанного господарства та класу ресторану або бару здійснюється суб`єктом господарської діяльності самостійно з урахуванням вимог законодавства України.

Суб`єкти господарської діяльності у сфері ресторанного господарства при облаштуванні закладу (підприємства) згідно з обраним типом (класом) повинні мати необхідні виробничі, торговельні та побутові приміщення, а також обладнання для приготування та продажу продукції. Законодавством України встановлюються вимоги, що пред`являються до виробничих, торговельних та побутових приміщень закладів (підприємств) ресторанного господарства, обладнання, інвентарю, переліку послуг, технологічних режимів виробництва продукції. Відкриття закладу (підприємства) ресторанного господарства узгоджується з органами місцевого самоврядування, установами державної санітарно-епідеміологічної служби в установленому законодавством порядку.

Таким чином, Закон №481 та Правила вимагають для продажу алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці документального підтвердження на право здійснення такого виду діяльності, який можуть отримати «тільки підприємствам громадського харчування та спеціалізованим відділам».

Таке формулювання в законодавчих актах вимагає наступних дій:

по-перше, реєстрації суб`єкта господарювання в ЄДР як «підприємство громадського харчування» або «спеціалізований відділ», що може підтвердити статут із зазначенням можливих видів діяльності (узгодження з органами місцевого самоврядування),

по-друге, набуття «статусу підприємств громадського харчування, підприємств з універсальним асортиментом товарів» (узгодження з установами державної санітарно-епідеміологічної служби).

У зв`язку з реорганізацією, функції установ державної санітарно-епідеміологічної служби на підставі ПОЛОЖЕННЯ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 2 вересня 2015 року № 667 (далі Положення), здійснює Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (Держпродспоживслужба).

Держпродспоживслужба відповідно до п.4 Положення:

- у сферах безпечності та окремих показників якості харчових продуктів, державного нагляду (контролю) за дотриманням санітарного законодавства організовує, здійснює у межах повноважень, передбачених законодавством, державний нагляд (контроль) щодо потужностей, на яких здійснюється обіг об`єктів державного контролю (пп. 3);

- у сфері здійснення державного нагляду (контролю) за дотримання законодавства про захист прав споживачів (у т.ч. споживачів виробів з дорогоцінних металів та дорогоцінного каміння):

перевіряє додержання суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сфері торгівлі і послуг, вимог законодавства про захист прав споживачів, а також правил торгівлі та надання послуг;

проводить контрольні перевірки правильності розрахунків із споживачами за реалізовану продукцію відповідно до закону;

накладає на суб`єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, стягнення за порушення законодавства про захист прав споживачів;

передає матеріали перевірок на дії осіб, що містять ознаки кримінального правопорушення, органам досудового розслідування (пп.6).

Регулювання відносин між органами виконавчої влади, операторами ринку харчових продуктів та споживачами харчових продуктів і визначає порядок забезпечення безпечності та окремих показників якості харчових продуктів, що виробляються, перебувають в обігу, ввозяться (пересилаються) на митну територію України та/або вивозяться (пересилаються) з неї здійснюється згідно з вимогами Закону України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів» 23 грудня 1997 року № 771/97-ВР зі змінами та доповненнями (далі Закон №771).

Потужності з виробництва та/або обігу харчових продуктів, на які не вимагається отримання експлуатаційного дозволу відповідно до статті 25 Закону №771 підлягають Державній реєстрації.

Державна реєстрація потужностей здійснюється компетентним органом (Держпродспоживслужбою, відповідно до Положення) шляхом внесення відповідної інформації до реєстру на безоплатній основі. Потужностям у реєстрі присвоюється особистий реєстраційний номер (ч.2 ст.25).

Рішення про державну реєстрацію потужності або про відмову у такій реєстрації приймається протягом 10 календарних днів після отримання відповідної заяви оператора ринку. Копія рішення про державну реєстрацію потужності або про відмову у такій реєстрації надається (надсилається) оператору ринку протягом трьох робочих днів з дня його прийняття (ч.6 ст.25).

Компетентний орган забезпечує відкритий та безоплатний доступ до державного реєстру потужностей операторів ринку шляхом його розміщення на своєму офіційному веб-сайті (ч.10 ст.25).

Процедуру державної реєстрації потужностей, які використовуються на будь-якій стадії виробництва та/або обігу харчових продуктів та не потребують отримання експлуатаційного дозволу, ведення державного реєстру потужностей операторів ринку та надання інформації з нього заінтересованим суб`єктам, визначено Порядком проведення державної реєстрації потужностей, ведення державного реєстру потужностей операторів ринку та надання інформації з нього заінтересованим суб`єктам, затв. Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України 10 лютого 2016 року № 39, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 12 березня 2016 року за №382/28512 (далі Порядок №39).

Порядком №39 не передбачено форму рішення, встановлено тільки його обов`язкові реквізити.

Відповідно до п.3.5 розділу ІІІ Порядку №39, рішення про державну реєстрацію потужності містить таку інформацію: найменування або прізвище, ім`я та по батькові оператора ринку; особистий реєстраційний номер потужності; адреса потужності; вид діяльності, що планується здійснювати з використанням потужності; дата прийняття територіальним органом компетентного органу рішення про державну реєстрацію потужності.

Аналіз положень Закону України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів» 23 грудня 1997 року № 771/97-ВР, зі змінами та доповненнями (далі Закон №771) надає підстави стверджувати про наявність обов`язку у суб`єкта господарювання, який провадить діяльність з продажу алкогольних напоїв на розлив, зареєструвати такі споруди, приміщення, будівлі, обладнання та інші засоби, включаючи транспортні засоби, а також території, що використовуються в обігу таких продуктів, шляхом звернення із заявою до Держпрожспоживслужби, як компетентного органу, що приймає таке рішення.

Дану позицію підтримано також постановою Вищого адміністративного суду України №К/800/30152/17 від 08.11.2017.

Відповідно до фіскального чеку від 14.05.2018 та пояснень ОСОБА_1 , він особисто продав перевіряючим (далі мовою оригіналу) «один бокал сидра объемом 0,5 л с содержанием спирта 5-6,9 % в пластиковый стакан на розлив для употребления на месте. Статуса общественного питания не имею».

Тобто позивач не мав будь-яких зауважень щодо виявленого факту в ході перевірки, що особисто підтвердив в письмових поясненнях.

На підставі вищевикладеного, позовні вимоги у цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо податкового повідомлення рішення № від 23.07.2018 суд зазначає наступне.

Відповідно до абзацу сьомого статті 1 Закону №481 алкогольні напої - продукти, одержані шляхом спиртового бродіння цукровмісних матеріалів або виготовлені на основі харчових спиртів з вмістом спирту етилового понад 0,5 відсотка об`ємних одиниць, які зазначені у товарних позиціях 2203, 2204, 2205, 2206 (крім квасу "живого" бродіння), 2208 згідно з УКТ ЗЕД, а також з вмістом спирту етилового 8,5 відсотка об`ємних одиниць та більше, які зазначені у товарних позиціях 2103 90 30 00, 2106 90 згідно з УКТ ЗЕД.

Згідно підпункту 14.1.26 пункту 14.1 статті 14 ПК України, виноробна продукція - вина виноградні натуральні, вина натуральні кріплені, шампанські, ігристі, газовані, вермути, бренді, сусло виноградне та інші виноматеріали, коньяки, інші алкогольні напої з винограду, плодів та ягід.

Разом з тим відповідно до розділу 3 "Терміни та визначення понять" ДСТУ 483666:2007 "Сидри. Загальні технічні умови", сидр - натуральний слабоалкогольний напій з об`ємною часткою етилового спирту від 1,2 % до 8,5 % (за об`ємом), який виробляють методом повного або часткового спиртового бродіння свіжих яблучних соків із подальшим можливим насиченням діоксидом вуглецю ендогенного або екзогенного походження, а сидровий матеріал - напівфабрикат, зброджений яблучний сік, що використовують для виробництва сидру.

Згідно розділу IV Закону України від 19.09.2013 № 584-VII "Про митний тариф України" сидр та перрі з кодом товару (продукції) згідно з УКТ ЗЕД 2206 00 31 00, 2206 00 51 00, 2206 00 81 00 віднесено до товарної позиції 2206 "Інші зброджені напої".

Підпунктом 215.3.1 пунктом 215.3 статті 215 ПК України сидр та перрі (без додання спирту) з УКТ ЗЕД 2206 00 31 00, 2206 00 51 00, 2206 00 81 00 виділено в окрему позицію "Сидр та перрі (без додання спирту)" та віднесено до товарної позиції 2206 "Інші зброджені напої", тобто до алкогольних напоїв.

Частиною 11 статті 18 Закону №481 Кабінету Міністрів України надано право встановлювати мінімальні оптово-відпускні та роздрібні ціни на алкогольні напої.

Постановою КМ України від 30.10.2008 №957 (зі змінами, які діяли у травні 2016 року) встановлено мінімальну роздрібну ціну по товару «сидр і перрі (без додання спирту) у тарі місткістю 1 л» - 28,48 грн.

В порушення вимог законодавства, яке діяло на момент операції з реалізації сидру, позивач реалізував цей товар за ціною 20,00 грн за 1 л (згідно фіскального чеку від 14.05.2016 продано 0,5л сидру за ціною 10,00 грн), що є меншою від встановленої мінімальної.

Відповідальність за роздрібну торгівлю коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро-горілчаними виробами та вином за цінами, нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої, передбачена абз.13 ч.2 ст.17 Закону №481 у вигляді фінансової санкції у розмірі 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних роздрібних цін, але не менше 10000 гривень. До позивача застосовано мінімальний розмір штрафу 10000 грн.

Тому зазначене податкове повідомлення рішення є таким, що прийнято з дотриманням вимог законодавства.

Щодо податкового повідомлення рішення № від 23.07.2018 суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 85.2. ст.85 ПК України, платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Перед початком фактичної перевірки господарського об`єкту Позивача, наказ, направлення та службові посвідчення пред`явлені особисто Позивачу, що підтверджено його підписами в розписках до направлень.

Дотримання вимог статті 81 ПК України надало повне право фахівцям ГУ ДПС у Запорізькій області проводити фактичну перевірку та породило обов`язок у платника надати в повному обсязі документи, пов`язані з предметом перевірки.

При проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності) (п.85.4 ст.85 ПК України).

У разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис (п.85.6 ст.85 ПК України).

Отримання копій документів оформляється описом. Копія опису, складеного посадовими (службовими) особами контролюючого органу, вручається під підпис платнику податків або його законному представнику. Якщо платник податків або його законний представник відмовляється від засвідчення опису або від підпису про отримання копії опису, то посадові (службові) особи контролюючого органу, які отримують копії, роблять відмітку про відмову від підпису (п.85.7 ст.85 ПК України).

Посадова (службова) особа контролюючого органу, яка проводить перевірку, у випадках, передбачених цим Кодексом, має право отримувати від платника податків або його законних представників копії документів, що належать до предмета перевірки. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності) (п.85.8 ст.85 ПК України).

У разі коли до початку або під час проведення перевірки оригінали первинних документів, облікових та інших регістрів, фінансової та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів, а також виконання вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, були вилучені правоохоронними та іншими органами, зазначені органи зобов`язані надати для проведення перевірки контролюючому органу копії зазначених документів або забезпечити доступ до перевірки таких документів (п. 85.9. ст.85 ПК України).

На письмовий запит фахівців ГУ ДПС у Запорізькій області від 14.05.2018 протягом терміну проведення перевірки та до дня прийняття рішень за результатами перевірки, Позивачем не надано книги ОРО, первинні документи на товар (прибуткові та видаткові накладні, сертифікати, посвідчення якості, тощо), довідки щодо наявності статусу громадського харчування, що 23.05.2018 зафіксовано актом.

Відповідальність в разі ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, встановлена статтею 121 ПК України у вигляді штрафу.

Таким чином, правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень підтверджують як фактичні обставини так і документальні докази.

За таких обставин, оскільки позивачем контролюючому органу не надано належних та допустимих доказів, якими б спростовувались виявленні під час проведення перевірки порушення, то відповідачем обґрунтовано прийнято спірне податкове повідомлення рішення.

Частиною 1 статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України: кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України: в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При цьому, суд вважає за потрібне наголосити на необхідності дотримуватися й позиції, висловленої у рішенні Європейського Суду з прав людини у п. 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

За наслідками розгляду справи суд дійшов висновку, що відповідач як суб`єкт владних повноважень, надав суду достатні та допустимі докази на спростування вищенаведених у позові обставин, у зв`язку з чим суд відмовляє у задоволенні позову у повному обсязі.

Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 14, 90, 139, 143, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволені позовних вимог Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, просп. Соборний, буд. 166, код ЄДРПОУ ВП 44118663) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 23.07.2018 № , №, №, №, № - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписане суддею 31.01.2022.

Суддя Р.В. Сацький