Справа № 120/13735/21-а
Суддя: Бошкова Юлія Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

08 лютого 2022 р. Справа № 120/13735/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Бошкової Ю.М., розглянувши у письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі ГУ ПФУ у Вінницькій області, відповідач) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем протиправно не нараховано та не виплачено компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати з 01.01.2016. При цьому, ОСОБА_1 зазначає, що у квітні 2018 року йому здійснено перерахунок пенсії починаючи з 01.01.2016 у відповідності до Закону України від 23.12.2015 №900-VІІІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей», статей 51, 63 Закону №2262-ХІІ, постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018 та на підставі виданої Ліквідаційною комісією ГУ МВС України у Вінницькій області довідки про грошове забезпечення для перерахунку пенсії з урахуванням грошового забезпечення поліцейських №12264.

Виплату частини перерахованої пенсії за минулі періоди ГУ ПФУ у Вінницькій області почало здійснювати в квітні 2018 року, що підтверджується випискою Вінницького ОУ АТ «Ощадбанк» від 11.10.2021 за період з 01.03.2018 по 01.05.2018.

Враховуючи вищезазначене, а також те, що тривала невиплата частини перерахованої пенсії за минулі періоди сталася з вини відповідача, позивач вважаю, що відповідно до положень Закону №2050-ІІІ він має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасним отриманням частини щомісячних пенсійних виплат, перерахованих йому відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018.

Ухвалою від 26.10.2021 позовну заяву залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків останньої.

01.11.2021 позивач усунув недоліків позовної заяви, визначені ухвалою суду від 26.10.2021.

Ухвалою від 05.11.2021 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Даною ухвалою також встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву.

19.11.2021 відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує щодо задоволення даного адміністративного позову. Зокрема зазначає, що на підставі отриманої довідки, Головним управлінням проведено перерахунок пенсії позивача з 01.01.2016 з урахуванням таких складових грошового забезпечення як посадовий оклад, оклад за військове звання , надбавка за вислугу років та премія. Інші складові (додаткові) до довідки включені не були, оскільки нормативно-правовим актом, який визначив право позивача на перерахунок пенсії, передбачені не були.

19.11.2019 набрало законної сили рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.05.2019 по справі №826/12704/18 (далі - Рішення суду), яким було визнано протиправним та нечинними, зокрема пункти 3 Постанови № 103. Проте, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 24.12.2019 №1088 Деякі питання виплати пенсій окремим категоріям громадян (далі - Постанова №1088) особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) з 1 січня 2020 р. виплачується пенсія, яка з 1 січня 2016 р. перерахована з розміру грошового забезпечення за прирівняною посадою поліцейського (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсії, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом), та щомісяця проводиться виплата 100 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої з 1 січня 2016 р., та місячним розміром пенсії, отриманої особою за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року, до забезпечення повної виплати розрахованої суми різниці.

При цьому, зазначено, що доплата по Постанові №103 виплачувалась позивачу разом з основним розміром пенсії включно по червень 2021 року.

Стосовно виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії ГУ ПФУ у Вінницькій області зазначено, статтями 1, 2 Закону №2050 визначено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати. Компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. З урахуванням статті 2 Закону №2050 виплата компенсації можлива, в разі нарахування пенсії та не проведення її виплати, в місяці за який вона нарахована.

Як зазначає відповідач, на виконання Постанови №103 він здійснив перерахунок пенсії та виплату в порядку визначеному пунктом 3 Постанови №103, в подальшому в порядку визначеному Постановою №1088, а тому правові підстави для нарахування та виплати компенсації відсутні.

Ухвалою від 17.01.2022 вирішено витребувати у ГУ ПФУ у Вінницькій області інформацію щодо здійснення виплати заборгованості ОСОБА_1 на підставі Постанови №103 із зазначенням дати виплати заборгованості у повному обсязі (в разі її виплати).

25.01.2022 відповідачем надано витребувану інформацію, відповідно до якої позивачу здійснювалась виплата заборгованості з 1 січня 2019 по 31 грудня 2019 року - щомісяця окремою сумою у розмірі 50% різниці між місячним розміром підвищеної пенсії та місячним розміром отриманої пенсії за період з 1 січня 2016 по 31 грудня 2017 року. З 1 січня 2020 року - щомісяця окремою сумою у розмірі 100 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії та місячним розміром отриманої пенсії за період з 1 січня 2016 по 31 грудня 2017 року.

Відтак, як зазначає ГУ ПФУ у Вінницькій області, у березні 2018 року проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 та донараховано кошти в сумі - 61442,36 грн. за період з січня 2016 року по березень 2018 року. Кошти в сумі - 6968,97 грн. (заборгованість за період з січня 2018 року по березень 2018) виплачено у квітні 2018 року, а кошти в сумі 54510,50 грн. було виплачено згідно з дорученням.

Вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб".

На підставі довідки Ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Вінницькій області №12264, ГУ ПФУ у Вінницькій області проведено перерахунок пенсії позивача з 01.01.2016 з урахуванням таких складових грошового забезпечення як посадовий оклад, оклад за військове звання, надбавка за вислугу років та премія.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 10.04.2018 у справі №802/577/18 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей" №900 від 23.12.2015, ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанов Кабінету Міністрів України №988 від 11.11.2015 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», №947 від 18.11.2015 «Про внесення змін до постанови КМУ від 09.03.2006 №268» на підставі довідки УМВС України у Вінницькій області №12264 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, починаючи з 01.01.2016.

У березні 2018 року Головним управлінням проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 та донараховано кошти в сумі - 61442,36 грн. за період з січня 2016 року по березень 2018 року. Заборгованість за період з січня 2018 року по березень 2018 року виплачено у квітні 2018 року однією сумою, а саме у розмір - 6968,97 грн.

У свою чергу, виплата 54510,50 грн. заборгованості здійснена згідно доручення, наданого ГУ ПФУ у Вінницькій області, у період з 01.01.2019 по 01.06.2021. Так, у період 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року щомісяця окремою сумою ОСОБА_1 виплачувалась заборгованість у розмірі 50% різниці між місячним розміром підвищеної пенсії та місячним розміром отриманої пенсії за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року. У період з 1 січня 2020 року позивачу щомісяця окремою сумою здійснювалась виплата заборгованості у розмірі 100 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії та місячним розміром отриманої пенсії за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року.

29.06.2021 позивач звернувся до ГУ ПФУ у Вінницькій області із заявою, в якій просив здійснити розрахунок та виплатити йому компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.01.2016 по 31.03.2018.

Листом від 26.07.2021 відповідач відмовив у проведенні нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів, посилаючись на те, що на виконання Постанови №103 здійснено перерахунок та виплату пенсії в порядку визначеному пунктом 3 Постанови №103, а в подальшому в порядку визначеному Постановою №1088.

Не погоджуючись із такою відмовою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходи із наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правове регулювання порядку нарахування та виплати громадянам компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати врегульовано Законом України від 19.10.2000 № 2050-III «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі - Закон №2050-ІІІ).

Відповідно до статті 1 цього Закону підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами за цим Законом необхідно розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Стаття 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» передбачає, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Крім того, пункти 1, 2 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 (далі - Порядок №159), відтворюють положення Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій.

Згідно з пунктом 4 цього Порядку сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

При цьому необхідно зазначити, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер, спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи та пов`язані з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Суд звертає увагу, що використане у статті 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» формулювання, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або такий, який можна нарахувати.

З системного аналізу наведених правових норм вбачається, що підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких основних умов: нарахування належних доходів (заробітної плати, пенсії, соціальних виплат, стипендії); порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання); затримка виплати доходів на один і більше календарних місяців; зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги; доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата). При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу не відповідає ознакам платежу, що має разовий характер, оскільки зумовлена порушенням строків сплати відповідачем пенсії, що носило триваючий характер. У зв`язку з цим виплата компенсації проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано законом. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

При цьому, варто зазначити, що зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1-3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Аналогічні висновки наведені у постанові Верховного Суду України від 11.07.2017 №21-2003а16, а також у постановах Верховного Суду від 13.11.2018 у справі №814/1527/17, від 18.12.2018 у справі № 816/301/16, від 30.09.2020 у справі № 2-а-1/11, від 15.10.2020 у справі № 240/11439/19, які суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин (частина 5 статті 242 КАС України).

Згідно з частиною 2 статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів; компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Статтею 4 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Відтак, пенсійний орган, з вини якого пенсіонером не було вчасно нараховано та виплачено пенсію, повинен здійснити виплату такої пенсії з одночасною виплатою суми компенсації. Невиплата пенсіонеру суми компенсації у тому ж місяці, у якому здійснена виплата заборгованості з пенсії, є порушенням прав пенсіонера на отримання такої компенсації.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиплати позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, а також зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів.

При цьому, визначаючись з приводу позовної вимоги зобов`язального характеру про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з невиплатою перерахованої пенсії за період з 01.01.2016 по 31.03.2018, суд зазначає, що остаточно позивачу виплачено заборгованість у червні 2021 року, що підтверджується дорученням з відкладеною виплатою згідно Постанови №103, яке наявне в матеріалах справи.

Відтак, позивач помилково вважає, що заборгованість по Постанові №103 виплачена йому у повному обсязі у квітні 2018 року. Адже у квітні 2018 року виплачено заборгованість у розмір 6968,97 грн. однією сумою за період з січня 2018 року по березень 2018 року. У свою чергу, виплата заборгованості у розмірі 54510,5 грн. розстрочена. Так, у період 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року щомісяця окремою сумою ОСОБА_1 виплачувалась заборгованість у розмірі 50% різниці між місячним розміром підвищеної пенсії та місячним розміром отриманої пенсії за період з 1 січня 2016 по 31 грудня 2017 року. У період з 1 січня 2020 року позивачу щомісяця окремою сумою здійснювалась виплата заборгованості у розмірі 100 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії та місячним розміром отриманої пенсії за період з 1 січня 2016 по 31 грудня 2017 року.

З огляду на зазначене, суд вважає за необхідне, керуючись статтею 9 КАС України, вийти за межі позовних вимог, оскільки це є необхідним для повного захисту прав, свобод та інтересів позивачки, про захист яких вона просить.

Так, згідно з частиною 2 вказаної норми, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод та інтересів людини і громадянина з боку суб`єктів владних повноважень.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що при розгляді справи суд обмежений предметом та обсягом заявлених позовних вимог та не може застосовувати інший спосіб захисту ніж той, що зазначив позивач у позовній заяві. Водночас, суд може вийти за межі правового обґрунтування, зазначеного у позовній заяві, якщо вбачає порушення інших приписів ніж ті, про які йдеться у позовній заяві.

Отже, вихід за межі позовних вимог можливий у справах за позовами до суб`єктів владних повноважень, при цьому, вихід за межі позовних вимог повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна вимога.

Вказане підтверджується роз`ясненням поняття "виходу за межі позовних вимог", наведеним у постанові Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 "Про судове рішення". Так, відповідно до пункту третього цієї постанови, виходом за межі позовних вимог є вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено.

Суд враховує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Відтак, керуючись положеннями частини 2 статті 9 КАС України, суд вважає можливим вийти за межі заявлених позовних вимог та з метою ефективного захисту порушених прав позивача, задовольнити позовні вимоги в цій частині шляхом зобов`язання ГУ ПФУ у Вінницькій області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням термінів виплати пенсії за період з 01.01.2016 по 01.06.2021 відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази надані суб`єктом владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а витрат, пов`язаних з розглядом справи, судом не встановлено, питання про розподіл судових витрат у цій справі не вирішується.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати пенсії за період з 01.01.2016 по 01.06.2021.

Вийти за межі позовних вимог. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням термінів виплати пенсії за період з 01.01.2016 по 01.06.2021 відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100, ).

Рішення в повному обсязі сформовано: 08.02.2022.

Суддя Бошкова Юлія Миколаївна