Справа № 380/17806/21
Суддя: Гулкевич Ірена Зіновіївна
Дата ухвалення: 2022-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 січня 2022 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гулкевич І.З., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Західного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 Західного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України , з такими вимогами:

-визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 Західного оперативно- територіального об`єднання Національної гвардії України щодо неповного нарахування та невиплати ОСОБА_1 , індексації грошового забезпечення із січня 2014 по вересень 2016 року;

-зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Західного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України, нарахувати та виплатити на мою користь ОСОБА_1 , заборгованість з індексації грошового забезпечення за період із січня 2014 по вересень 2016 року з базовим місяцем січень 2008 року;

-зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Західного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України, ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) здійснити перерахунок раніше виплаченої одноразової грошової допомоги із включенням індексації грошового забезпечення до розміру одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, нарахувати та виплатити на мою користь ОСОБА_1 , заборгованість (різницю суми) нового розрахунку одноразової грошової допомоги із врахуванням індексації грошового забезпечення за період із січня 2014 по вересень 2016 року з базовим місяцем січень 2008 року;

-зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Західного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України, ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) з метою забезпечення і дотримання моїх пенсійних прав підготувати та направити до органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері соціального захисту та наданні необхідних матеріалів (довідок) для здійснення контролю за правильністю призначення (перерахунку) і виплати пенсії, а саме: Департаменту персоналу МВС України; Сектору із соціально-гуманітарний питань Державної установи Територіальне медичне об`єднання МВС України по Львівській області; Головного управління Національної гвардії України; Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області та позивачу - оновлену довідку про грошове забезпечення ОСОБА_1 , станом на 22.09.2016 для перерахунку пенсії із врахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, індексації грошового забезпечення з базовим місяцем січень 2008 за останні 24 місяці проходження військової служби;

-зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Західного оперативно-територіальне об`єднання Національної гвардії України, ( АДРЕСА_1 ЄДРПОУ-08682683) провести повний фінансовий розрахунок за всіма видами забезпечення військовослужбовця із врахуванням перерахунку грошового забезпечення ОСОБА_1 , з індексацією грошового забезпечення за період із січня 2014 по вересень 2016 року з базовим місяцем січень 2008 року;

-зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Західного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України, ( АДРЕСА_1 ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 , середнє грошове забезпечення (із врахуванням перерахованого з індексацією грошового забезпечення) за несвоєчасний розрахунок при звільненні із розрахунку середньоденного грошового забезпечення згідно положень Порядку обчисленні середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 за період із 22.09.2016 до дня фактичного розрахунку.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що проходила військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 . Вважає, що станом на день виключення зі списків особового складу відповідач протиправно не провів повного розрахунку при звільненні в частині виплати індексації грошового забезпечення з січня 2014 по вересень 2016. У зв`язку з неправильним розрахунком та невиплатою індексації грошового забезпечення, виплата одноразової грошової допомоги здійснена також не у повному обсягу. Оскільки відповідачем на день видання наказу про виключення зі списків особового складу не проведено повного розрахунку при звільненні з позивачем в частині виплати індексації грошового забезпечення, то існують підстави для стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку.

Ухвалою суду від 16.11.2021 відкрито спрощене провадження в адміністративній справі та запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали подати відзив на позовну заяву.

Відповідачем позову не визнано з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, суть яких полягає у такому. Нарахування та виплата індексації грошового забезпечення військовослужбовцям здійснювалася у відповідності до вимог Закону України Про індексацію грошових доходів населення від 03 липня 1991 року № 1282-ХІІ та Порядку проведення індексації доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078. Вказує про те, що з прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови № 1013 від 09.12.2015, яка набрала чинності і підлягала застосуванню з 01.12.2015, істотно змінився порядок індексації зарплати та інших доходів населення. Порядок № 1078 в редакції до 01.12.2015 не містив поняття базовий місяць, тому останній не може братися для проведення нарахування та виплати індексації грошового забезпечення. Ствердив про правомірність застосування з січня 2016 року обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації у зв`язку із підвищенням з 01.01.2016 грошового забезпечення військовослужбовців. Обчислення і виплата одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцю у спірних правовідносинах була вчинена відповідно до закону.

Позивачем подано відповідь на відзив, в якій уточнено позовну вимогу в частині здійснення перерахунку розміру одноразової грошової допомоги при звільненні та просить суд: зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Західного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України, ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) з метою забезпечення і дотримання моїх пенсійних прав підготувати та направити до органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері соціального захисту та наданні необхідних матеріалів (довідок) для здійснення контролю за правильністю призначення (перерахунку) і виплати пенсії, а саме: Департаменту персоналу МВС України; Сектору із соціально-гуманітарний питань Державної установи Територіальне медичне об`єднання МВС України по Львівській області; Головного управління Національної гвардії України; Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області та позивачу - оновлену довідку про грошове забезпечення ОСОБА_1 , станом на 22.09.2016 для перерахунку пенсії із врахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, індексації грошового забезпечення з базовим місяцем січень 2008 за останні 24 місяці проходження військової служби.

Представником відповідача подано заперечення на відповідь на відзив, в якому вказує, що позивачем у відповіді на відзив збільшено позовні вимоги, однак клопотання/заяви про збільшення позовних вимог не заявляє. Щодо включення додаткової грошової винагороди для перерахунку одноразової грошової допомоги при звільненні, то представник відповідача зазначає, що на момент звільнення ОСОБА_1 здійснювалась виплата додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Національної гвардії України відповідно до Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Національної гвардії України затвердженої наказом МВС України від 23.01.2015 №72. Відповідно до п.11 даної Інструкції винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Відтак, підстав для перерахунку одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням додаткової грошової винагороди у військової частини НОМЕР_1 НГ України немає.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 проходила військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 Західного оперативного-територіального об`єднання Національної гвардії України, з 22.09.2016 виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, що підтверджується наказом від 22.09.2016 № 226 (по стройовій частині).

18.05.2021 ОСОБА_1 звернулась до військової частини НОМЕР_1 із запитом на публічну інформацію щодо нарахування та виплати їй індексації за період з 2014 по 2016 ( з зазначенням базового місяця; щодо включення індексації до розрахунку суми одноразової грошової допомоги при звільненні.

Листом від 28.07.2021 №50/02/33-1218 військова частина НОМЕР_1 повідомила позивача, що включення індексації до розрахунку суми одноразової грошової допомоги при звільненні та до розрахунку для призначення пенсій особам, звільненим з військової служби не передбачено чинним законодавством.

Згідно довідок Військової частини НОМЕР_1 від 22.07.2021 №50/02/32/219, №50/02/32/221 індексація грошового забезпечення за період з 01.04.2014 року по 22.09.2016 року позивачу виплачувалась не в повному обсягу. Базовими місяцями для нарахування індексації грошового забезпечення позивача були вересень 2012, січень 2015, січень 2016.

За змістом довідки Військової частини НОМЕР_1 №327 від 10.11.2021 базовими місяцями для нарахування індексації грошового забезпечення позивача були вересень 2012, січень 2015, серпень 2015, січень 2016.

Також, при звільненні позивача з військової служби, відповідачем нараховано і виплачено одноразову грошову допомогу в розмірі 18 484,00 грн, однак при її обчисленні не враховано щомісячну додаткову грошову винагороду.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернулася до суду з даним позовом для захисту порушених прав.

При вирішенні даного спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній та політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі, визначає Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII).

Згідно з ч.1 ст.1-2 Закону №2011-XII, військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 9 Закону №2011-XII, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Відповідно до статті 18 Закону України Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії від 05.10.2000 №2017-III (далі - Закон №2017-III), законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Статтею 19 Закону №2017-III встановлено, що державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону України Про індексацію грошових доходів населення від 03.07.1991 №1282-XII (далі Закон №1282-XII, тут і далі - в редакції на час виникнення спірних правовідносин), індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно зі ст.2 Закону №1282-XII, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення); суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їхніх сімей і пенсій, які індексуються відповідно до закону за цими видами страхування; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, крім суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі.

Кабінет Міністрів України може встановлювати інші об`єкти індексації, що не передбачені частиною першою цієї статті.

Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Статтею 3 Закону №1282-XII встановлено, що індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Згідно зі статтею 4 Закону №1282-XII, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 5 Закону №1282-XII, підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів.

Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Об`єднання громадян підвищують розміри оплати праці за рахунок власних коштів.

Індексація пенсій, інших виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, інших видів соціальної допомоги проводиться відповідно за рахунок Пенсійного фонду України, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, за рахунок коштів Державного бюджету України.

Індексація стипендій особам, які навчаються, проводиться за рахунок джерел, з яких вони сплачуються.

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Статтею 9 Закону №1282-XII встановлено, що індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів.

У відповідності до статті 6 Закону №1282-XII, у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону, грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, що поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників, визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003, зі змінами та доповненнями (далі - Порядок №1078).

Відповідно до п.1-1 Порядку №1078, підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 06.02.2003 №491-IV Про індексацію грошових доходів населення.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Пунктом 2 Порядку №1078 встановлено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців.

Згідно з п.5 Порядку №1078, у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Таким чином, місяць, в якому відбулося підвищення оплати праці (суми її постійних складових), є базовим при проведенні індексації.

Відповідно до п.6 Порядку №1078, виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, а саме, підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

У разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян проводиться їх компенсація відповідно до законодавства (абз.8 п.4 Порядку №1078).

Слід зазначити, що правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють повторне виникнення права на отримання індексації.

Відтак, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи. За відсутності затвердженого особливого порядку індексації грошового забезпечення військовослужбовців, нарахування індексації грошового забезпечення здійснюється у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку, а саме відповідно до Порядку №1078. Сума індексації грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і відповідно до Закону №1282-XII, підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті.

З цього приводу суд зазначає, що пунктом 10-2 Порядку №1078 (в редакції, чинній на час прийняття позивача на військову службу), встановлено, що для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи, для новоприйнятих працівників, а також для працівників, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати, передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник.

Таким чином, базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації військовослужбовця, в тому числі і новоприйнятого, слід вважати місяць підвищення грошового забезпечення за рахунок зростання його складових, які не мають разового характеру.

На підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації, при цьому базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації слід вважати місяць підвищення грошового забезпечення за рахунок зростання його складових, які не мають разового характеру.

За змістом довідки від 22.07.2021 №50/02/32/221, судом встановлено, що :

- у 2014 році індексація грошового забезпечення ОСОБА_1 виплачувалась травень-серпень, листопад-грудень, при цьому у період січень квітень та вересень-жовтень 2014 року індексація позивачу не нараховувалася;

- у 2015 році - індексація грошового забезпечення ОСОБА_1 виплачувалась квітень-червень, листопад-грудень, при цьому у період січень березень та серпень-жовтень 2015 року індексація позивачу не нараховувалася;

- у 2016 році - індексація грошового забезпечення ОСОБА_1 виплачувалась червень-вересень, при цьому у період січень травень індексація позивачу не нараховувалася.

Базовими місцями для нарахування індексації грошового забезпечення позивача були вересень 2012, січень 2015, січень 2016.

За змістом довідки №327 від 10.11.2021 базовими місяцями для нарахування індексації грошового забезпечення позивача були вересень 2012, січень 2015, серпень 2015, січень 2016.

Щодо визначення базового місяця індексації грошового забезпечення позивача, суд зазначає таке.

Враховуючи положення Порядку №1078 місяць, в якому підвищилося грошове забезпечення з урахуванням виплат, що входять до його складу (посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення), є базовим. У разі підвищення військовослужбовцю грошового забезпечення, для визначення базового місяця при проведенні індексації здійснюється порівняння суми підвищення грошового забезпечення та суми індексації, що нараховується в місяці збільшення грошового доходу. При проведенні такого порівняння береться грошове забезпечення до підвищення у розрахунку за повний відпрацьований місяць та величина приросту індексу споживчих цін, на який нараховується індексація. Якщо відбувається підвищення грошового забезпечення на суму меншу, ніж сума індексації, має бути здійснено підвищення грошового забезпечення та додано суму індексації, визначену з урахуванням суми підвищення грошового забезпечення.

Згідно з абз.4-5 п.5 Порядку №1078, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, яка набрала чинності 01.01.2008 та втратила чинність 01.03.2018 (далі - Постанова № 1294), встановлено підвищені посадові оклади військовослужбовців, які визначені Додатком №1 до Постанови № 1294.

Таким чином, зміна посадових окладів військовослужбовців відбулась 01.01.2008 згідно з постановою Кабінету Міністрів України №1294 від 07.11.2007.

Надалі розмір посадового окладу військовослужбовців було змінено 01.03.2018 згідно з постановою Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017.

Відтак, якщо останнє підвищення окладу за посадою відбулось у січні 2008, то для визначення суми індексації грошового забезпечення військовослужбовцю за спірний період має застосовуватись індекс споживчих цін, обчислений наростаючим підсумком з лютого 2008 року.

Зазначений висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 10.09.2020 у справі № 200/9297/19-а.

Відповідно до статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1952 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У справі Кечко проти України Європейський суд з прав людини встановив, що мало місце порушення статті 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи припинити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне законодавство передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними (п. 23 рішення від 08.11.2005, заява № 63134/00).

Так, реалізація особою права, яке пов`язане з отриманням коштів і базується на спеціальних і чинних, на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не залежить від бюджетних асигнувань, відсутність яких не може бути підставою для порушення прав громадян.

У зв`язку з цим, Європейський суд з прав людини не прийняв аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

У рішенні Конституційного Суду України від 15.10.2013 у справі №9-рп/2013 щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України зазначено, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги. Тому системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а отже підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 19.07.2019 (справа №240/4911/18), від 23.10.2019 (справа №825/1832/17).

У свою чергу, згідно з загальними засадами права, дії суб`єкта владних повноважень - це активна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи.

Згідно п.10 ч.2 ст. 245 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Відповідно до абз. 2 ч.4 ст. 245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Суд зазначає, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності небезпідставної заяви за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, ефективний засіб правого захисту в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.

При цьому, суд враховує, що нарахування суми індексації за певний період належить до повноважень відповідача.

За таких обставин, наявні підстави для визнання протиправними дій відповідача щодо невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення в повному обсязі за період з 01.01.2014 по 22.09.2016, з врахуванням базового місяця для нарахування їй індексації - січня 2008; зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення в повному обсязі за період з 01.01.2014 по 22.09.2016, з врахуванням базового місяця для нарахування їй індексації - січня 2008, з врахуванням проведених виплат.

Щодо позовних вимог здійснити перерахунок одноразової грошової допомоги із включенням щомісячної додаткової грошової винагороди та нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні із врахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, то суд зазначає наступне.

Згідно з частинами 2, 3 статті 9 Закону №2011-ХІІ, до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

При цьому, частиною 4 статті 9 Закону №2011-ХІІ встановлено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 за №889 Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі Постанова №889) встановлено новий вид грошового забезпечення щомісячну додаткову грошову винагороду.

Відповідно до пункту 2 Постанови №889, граничні розміри, порядок та умови виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої пунктом 1 цієї постанови, визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Службою зовнішньої розвідки за погодженням з Міністерством соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення.

На виконання даної Постанови №889, наказом Міністерства внутрішніх справ №72 від 23.01.2015 затверджено Інструкцію про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Національної гвардії України (далі Інструкція №72).

Ця Інструкція визначає порядок та умови виплати особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом (далі військовослужбовці), які займають посади в Головному управлінні Національної гвардії України, територіальних управліннях, з`єднаннях, військових частинах, підрозділах і загонах, вищих навчальних закладах, навчальних військових частинах (центрах), базах, установах та закладах Національної гвардії України (далі військові частини), щомісячної додаткової грошової винагороди (далі винагорода) (пункт 1).

Згідно пункту 3 Інструкції №72, до місячного грошового забезпечення, з якого визначається винагорода, включаються посадовий оклад (з урахуванням підвищення), оклад за військовим званням та щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою (посадою, до тимчасового виконання обов`язків за якою він допущений).

Пунктами 9, 11, 12 Інструкції №72 визначено, що винагорода виплачується військовослужбовцям за минулий місяць одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць на підставі наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації); командирам (начальникам) військових частин (установ) на підставі наказів вищих командирів (начальників). Винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Розміри винагороди встановлюються за рішенням командувача Національної гвардії України, виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Національної гвардії України, та особливостей проходження служби.

У вирішенні даного спору спірним питанням є склад грошового забезпечення військовослужбовців, яке повинно включатися при обрахунку розміру цієї допомоги.

З матеріалів справи слідує, що щомісячна додаткова грошова винагорода позивачу виплачувалась кожного місяця, але її не було включено до розміру грошового забезпечення з якого обчислено позивачу одноразову грошову допомогу під час звільнення з військової служби.

При визначенні розміру грошового забезпечення застосуванню підлягає саме Закон України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, а не підзаконні акти, які звужують поняття грошового забезпечення та суперечать вимогам зазначеного Закону.

Питання складу грошового забезпечення військовослужбовців було предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду у справі № 522/2738/17. Приймаючи постанову від 06.02.2019 року у вказаній справі, Велика Палата Верховного Суду дійшла таких висновків:

Згідно з частинами другою, третьою статті 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Тобто, до грошового забезпечення військовослужбовців, як обрахункової величини, не включаються одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.

Оскільки перед звільненням на підставі Постанови № 889 додаткова грошова винагорода нараховувалась і виплачувалась позивачу щомісяця, підстави вважати таку винагороду одноразовим видом грошового забезпечення відсутні.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.02.2021 року у справі №620/3346/19.

За наведеного правового регулювання та обставин справи відповідач протиправно не включив до складу грошового забезпечення позивача, з якого нараховано одноразову грошову допомогу при звільненні, щомісячну додаткову грошову винагороду, що передбачена Постановою № 889.

Щодо позовних вимог в частині здійснення перерахунку та виплати розміру одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням щомісячної індексації, яку позивач отримував під час проходження військової служби та зобов`язання скласти та подати нову довідку про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення для обчислення пенсії з урахуванням індексації грошового забезпечення та проведе, суд зазначає, що ці позовні вимоги є передчасними, оскільки вони є похідними від заявлених позовних вимог щодо здійснення нарахування та виплати такої індексації, яка в подальшому, на виконання рішення суду про зобов`язання відповідача здійснити її нарахування та виплату позивачеві, може бути включена і до складу одноразової грошової допомоги при звільненні, і до розмірів щомісячних додаткових видів грошового забезпечення для обчислення пенсії позивача, водночас, у заявленому спорі суд захищає право позивача саме на отримання такої індексації грошового забезпечення та надає правову оцінку діям (бездіяльності) відповідача стосовно нарахування чи ненарахування такої індексації.

Отже, саме в процесі виконання рішення суду відповідачем буде вирішено вищезазначені питання, а тому заявлені вимоги позивача в цій частині не підлягають задоволенню, оскільки є передчасними та спрямовані на захист ще не порушених прав позивача, що суперечить статті 5 КАС України, у той час як судовий захист може надаватися лише порушеним правам.

Також вимога позивача про зобов`язання провести повний фінансовий розрахунок за всіма видами забезпечення військовослужбовця із врахуванням перерахунку грошового забезпечення з індексацією грошового забезпечення із січня 2014 по вересень 2016 з базовим місяцем січень 2008 є передчасною, оскільки такий перерахунок ще не здійснено.

Щодо вимоги позивача про нарахування та виплату середнього грошового забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні, суд зазначає таке.

Відповідно частини 1 статті 116 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Згідно зі статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.

У даному провадженні судом встановлено, що відповідач допустив протиправні дії щодо невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення в повному обсязі за період з 01.01.2014 р. по 22.09.2016, з врахуванням базового місяця для нарахування їй індексації - січня 2008 та не включив до складу грошового забезпечення ОСОБА_1 , з якого нараховано одноразову грошову допомогу при звільненні, щомісячну додаткову грошову винагороду, що передбачена Постановою № 889.

Суд зауважує, що позивач може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише тоді, коли таке правопорушення буде припиненим і відбудеться факт виплати їй всіх належних при звільненні сум у повному обсязі, тобто буде проведено фактичний повний розрахунок.

Враховуючи, що на теперішній час відповідач не здійснив розрахунку з позивачем, заявлені вимоги в цій частині є передчасними та задоволенню не підлягають.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

Щодо судового збору, то оскільки позивач звільнений від сплати судового збору такий відповідно до ст.139 КАС України, стягненню на користь позивача не підлягає.

Керуючись ст. ст. 242-246, 250, 257-262 КАС України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 Західного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України щодо невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення в повному обсязі за період з 01.01.2014 по 22.09.2016, з врахуванням базового місяця для нарахування їй індексації - січня 2008.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Західного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення в повному обсязі за період з 01.01.2014 по 22.09.2016, з врахуванням базового місяця для нарахування їй індексації - січня 2008, з врахуванням проведених виплат.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 Західного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України щодо розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні ОСОБА_1 без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Західного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України здійснити ОСОБА_1 перерахунок розміру одноразової грошової допомоги при звільненні, з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди та здійснити виплату донарахованих сум.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити повністю.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Гулкевич І.З.