Справа № 120/13447/21-а
Суддя: Шаповалова Тетяна Михайлівна
Дата ухвалення: 2022-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

01 лютого 2022 р. Справа № 120/13447/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Шаповалової Т.М.,

за участю:

секретаря судового засідання: Компанієць Р.Р.,

представника відповідача: Македонського О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Вінницької митниці про визнання дій протиправними, скасування картки відмови, визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2021 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі-позивач або ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Вінницької митниці (далі-відповідач), у якому просив:

визнати протиправними дії Вінницької митниці щодо відмови у застосуванні митної вартості, заявленої фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 за першим методом митної оцінки - за ціною договору щодо товарів, які імпортуються;

визнати протиправними дії Вінницької митниці щодо відмови в застосуванні преференції по ввізному миту за кодом « 410» до Товару №1 на підставі декларації - інвойс № VFK21-05256 від 19.08.2021 року;

скасувати картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA401020/2021/01559;

визнати протиправним та скасувати рішення про корегування митної вартості №UA401000/2021/000041/2 від 26.08.2021.

Позовні вимоги мотивовані тим, що для здійснення митного оформлення товару позивачем була подана до Подільської митниці Держмитслужби електронна митна декларація № UA401020/2021/043118 від 25.08.2021 року, у якій митна вартість товару була визначена за першим методом за ціною договору на рівні від 25,40 до 25,39 Євро / шт. в залежності від ваги (розміру) шини (або 0,39 Євро/ кг. нетто). Загальна кількість товару, що заявлена до митного оформлення згідно декларації 238 штук, з них 52 одиниці (Товар №1) є такими, що походять з території Європейського Союзу та заявлені із застосуванням преференції по ввізному миту за кодом « 410».

Проте відповідачем за результатами опрацювання поданої МД та документів винесена картка відмови у прийнятті митної декларації № UA401020/2021/01559 та прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA401000/2021/000041/2 від 26.08.2021, яким митну вартість товару визначено за резервним (6) методом на рівні від 67,94 до 68,14 Євро /шт. в залежності від ваги (розміру) шини (або 1,03 Євро/ кг. нетто) та відмовлено в застосуванні преференції по ввізному миту за кодом «410» до Товару № 1.

Не погоджуючись з рішенням митного органу позивач подав до відповідача нову МД № UA401020/2021/043529 від 26.08.2021, за якою товар був випущений у вільний обіг під гарантійні зобов`язання відповідно до розділу Х Митного кодексу України, а Товар № 1 був заявлений без застосування преференції за кодом « 410».

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, а також протиправним рішення відповідача про коригування митної вартості товарів № UA401000/2021/000041/2 від 26.08.2021 та картку відмови у прийнятті митної декларації № UA401020/2021/01559, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Ухвалою суду від 23.10.2021 року даний адміністративний позов залишено без руху та встановлено строк з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків, зазначених у мотивувальній частині ухвали.

У зазначений строк позивач вимоги вказаної ухвали суду про залишення позовної заяви без руху виконав.

03.11.2021 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 06.12.2021 року. Цією ж ухвалою суду витребувано у відповідача належним чином засвідчені копії документів, на підставі яких винесено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA401020/2021/0155 та рішення про корегування митної вартості №UA401000/2021/000041/2 від 26.08.2021.

24.11.2021 року представником відповідача подано відзив на адміністративний позов. У відзиві зазначено, що за ЕМД UA 401020/2021/043118 від 25.08.2021 року до митного оформлення було позивачем заявлено товар: шини пневматичні гумові, що вже використовувалися, для вантажних автомобілів.

До митного оформлення, в тому числі для підтвердження митної вартості товару, були подані наступні документи: рахунок-фактура (інвойс) від 19.08.2021 № VFK21-05256, зовнішньоекономічний договір №MCGRO-0101 від 15.05.2014, довідка про транспортні витрати від 20.08.2021, копію декларації країни відправлення від 19.08.2021 № 21NLKSIZVPAN YNWD56.

Відповідач вказує, що до митного оформлення подано ЕМД UA 401020/2021/043118 від 25.08.2021 року, в графі 44 якої наявні реквізити контракту №MCGRO-0101 від 15.05.2014 та інших товаросупровідних документів. В. п.9.4 контракту №MCGRO-0101 від 15.05.2014 зазначено, що нова редакція договору вступає в силу з 07.09.2020 року, разом з тим не надано жодного документу який би регламентував та відображував такі зміни. Окрім того, в поданих ТСД наявні розбіжності в назві (реквізитах) відправника (контрагента).

Також відповідач наголошує, що на виконання угоди №MCGRO-0101 від 15.05.2014 в Подільській та Вінницькій митницях вже було проведено 9 митних оформлень, а подана угода №MCGRO-0101 від 15.05.2014 наявна в декількох варіантах, які в преамбулі відрізняються назвою компанії продавця Kargro Bander VB (5 випадків) та Kargro Banden VB (3 випадки), хоча другий лист угоди, на якому наявні печатки та підписи, містить інформацію про компанію Kargro Banden B.V.

Враховуючи, що митну вартість товару декларантом заявлено за ціною договору, відповідно до положень ст.58 МКУ декларанту було надіслано повідомлення з вимогами надання документів, зазначених в ч.2 та ч.3 ст. 53 МКУ.

Своїми листами б/н, які надійшли на адресу митниці 26.08.2021 року декларант повідомив про перелік документів, які ним надано до митного оформлення, в тому числі додатково та відмовився від подання будь-яких інших додаткових документів, а також повідомив митницю про те, що «МКУ не передбачено надання митному органу, документів які регламентують, взаємне волевиявлення сторін щодо змін договірних умов зовнішньоекономічного контракту», тобто відмовився від подання документів, якими вносились зміни до положень зовнішньоекономічної угоди, хоча митну вартість заявлено за ціною договору.

Також, до поданої МД не надано доповнення № 10 від 01.01.2020, а його реквізити не зазначені в гр.44 ЕМД, разом з тим таке доповнення надавалось під час попередніх митних оформлень 7 разів, та наявне в митниці у 2-х варіантах в яких фігурують компанії Kargro Bander VB та Kargro Banden VB. Окрім того, є вірогідність існування інших доповнень (додаткових угод) до контракту.

Тобто відповідач вважає, що наявні інші договори та документи, що регулюють поставки (продаж) товарів між експортером Kargro Bander VB (Kargro Banden B.V., Kargro Bander VB.) та імпортером ФОП ОСОБА_1 .

Що стосується причин не застосування преференції по ввізному миту за кодом « 410» до товару №1, інформація про яку зазначена в картці відмови иА401020/2021/01559 відповідач вказує, що оскаржувана картка відмови № UА401020/2021/01559 в частині преференції видана позивачу у зв`язку із проведенням перевірки преференційного походження товару.

Так, при поданні до митного оформлення ЕМД UА 401020/2021/043118 від 25.08.2021 року, позивачем в графі 36 зазначено код преференції по ввізному миту за кодом « 410», згідно декларації-інвойс VFК21-05256 від 19.08.2021.

У випадках, визначених статтею 45 МКУ, товар вважається таким, що походить з відповідної країни, з моменту отримання митними органами належним чином оформлених документів про походження товару або затребуваних ними додаткових відомостей.

За правилами походження передбачена можливість призупинення (без застосування преференцій під час митного оформлення) до отримання результатів перевірки із залученням митних органів країн експорту достовірності документів про преференційне походження товару.

Тобто, на думку відповідача, позовна вимога щодо визнання протиправними дій митниці щодо відмови в застосуванні преференції по ввізному миту за кодом « 410» до товару № 1 є безпідставною та передчасною.

Враховуючи наведене, відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

26.11.2021 року позивач подав відповідь на відзив, у якому просив задовольнити позовні вимоги. Зокрема вказав, що виявлені митним органом розбіжності є формальними та несуттєвими, які не впливають на рівень заявленої митної вартості, тому доводи відповідача про те, що подані позивачем документи не дозволяли у належний спосіб перевірити числове значення складових митної вартості товарів та відомості щодо їх ціни, не відповідають встановленим фактичним обставинам справи. А рішення про зупинення дії тарифної преференції прийняте без обґрунтованих підстав.

Враховуючи наведене, позивач просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою суду від 06.12.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 17.01.2022 року.

Останній розгляд судового засідання відкладено на 01.02.2022 року.

01.02.2022 року позивач в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений завчасно та належним чином, що підтверджується матеріалами справи, натомість подав клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

З урахуванням викладеного, керуючись положеннями ч. 3 ст. 194 КАС України, на думку суду, наявні підстави для розгляду справи у відсутність позивача.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог та просив відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши інші докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

15.05.2014 року між Фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 (Покупець) та « ОСОБА_2 » (Нідерланди) (Продавець) укладено зовнішньоекономічний договір № MCGRO-0101, відповідно до умов якого Продавець відвантажує, а Покупець приймає та оплачує вантажні шини, що були у вжитку , придатні для подальшого використання, у кількості та по цінам, вказаним у Інвойсах, що є невід`ємною частиною договору. Ціна за товар визначена у Євро за одиницю товару та вказана у Інвойс, умови поставки визначаються на умовах FCA (Montfoort) Інкотермс 2010.

Відповідно до Інвойс № VFK21-05256 від 19.08.2021, Продавцем та Покупцем була узгоджена номенклатура, ціна та кількість Товару. Загальна кількість товару складає - 238 штук, загальна вартість товару умовах FCA (Montfoort ) - 4760,00 Євро.

Для здійснення митного оформлення товару позивачем була подана до Подільської митниці Держмитслужби електронна митна декларація № UA401020/2021/043118 від 25.08.2021. Вказана декларація була подана разом з пакетом супровідних документів, а саме:

Пакувальний лист (Packing list) б/н від 19.08.2021 року;

Рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) № VFK21-05256 від 19.08.2021 року;

Автотранспортна накладна (Road consignment note) CMR № VFK21-05256 від 19.08.2021 року;

Документ, що підтверджує вартість перевезення товару б/н від 20.08.2021 року;

Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується MCGRO-0101 від 15.05.2014 року;

Договір про надання послуг митного брокера ЛТШ-4993 від 25.01.2021 року;

Заява декларанта або уповноваженої ним особи, у вигляді внесення коду до митної декларації, про те, що товари, що включені до Зеленого переліку відходів № 14/14-03/2262-21 від 06.08.2021 року;

Інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими держав № 7429261 від 23.08.2021 року;

Декларація-інвойс, складена уповноваженим (схваленим) експортером № VFK21-05256 від 19.08.2021 року;

Перепустка № 14402 від 25.08.2021;

Прайс лист б/н від 19.08.2021;

Копія митної декларації країни відправлення № 21NLKSIZVPANYNWD56 від 19.08.2021 року.

В МД № UA401020/2021/043118 від 25.08.2021 митна вартість товару була визначена позивачем за першим методом за ціною договору на рівні від 25,40 до 25,39 Євро / шт. в залежності від ваги (розміру) шини (або 0,39 Євро/ кг. нетто). Загальна кількість товару, що заявлена до митного оформлення згідно декларації № UA401020/2021/043118 від 25.08.2021 - 238 штук, з них 52 одиниць (Товар № 1 ), є таким що походить з території Європейського союзу (EU), та заявлені із застосуванням преференції по ввізному миту за кодом « 410». На підтвердження преференційного походження товару № 1 Позивачем до митного оформлення була подана Декларація інвойс (декларація походження) № VFK21-05256 від 19.08.2021, складена уповноваженим експортером.

26.08.2021 на підставі вимоги Митного органу про надання додаткових документів, позивачем були надані додаткові документи:

Лист пояснення б/н від 26.08.2021; декларації щодо митного оформлення подібних (аналогічних) Товарів № UA401020/2020/054757 від 10.11.2020, № UA401020/2020/062415 від 16.12.2020; рішення суду по справі № 120/7178/20-а, № 120/11/21-а.

За результатами опрацювання поданої МД та документів винесена картка відмови у прийнятті митної декларації № UA401020/2021/01559, у якій вказано, що в процесі митного контролю та митного оформлення з`ясовано, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товару, у зв`язку з чим винесено рішення про коригування митної вартості товару № UA401000/2021/000041/2 від 26.08.2021. Електронну копію рішення № UA401000/2021/000041/2 від 26.08.2021надіслано декларанту засобами електронного зв`язку. Також в процесі виконання митних формальностей, а саме під час перевірки митної декларації, встановлено застосування преференції по ввізному миту за кодом "410" до товару N° 1 на підставі декларації - інвойсу, складеної уповноваженим (схваленим) експортером», VFK21-05256 19.08.2021. Відповідно до п. 4 статті 32 «Перевірка підтвердження походження» Доповнення I до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморської преференційні правила походження Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, ратифікованої Законом України від 16.09.2014 № 1678-VII (далі Доповнення I Угоди), якщо митні органи Договірної сторони імпортера вирішують призупинити надання преференційного режиму для товарів, щодо яких здійснюється перевірка, до надходження результатів цієї перевірки, імпортеру пропонується видача продукції із застосуванням будь-яких запобіжних заходів, які вважатимуться необхідними. Так як митним органом прийнято рішення про направлення запиту з метою встановлення автентичності декларації-інвойс, складеної уповноваженим експортером № VFK21-05256 19.08.2021, статусу походження даного товару та виконання інших вимог Доповнення I Угоди питання про можливість застосування преференційного режиму до товару буде вирішено після отримання відповіді від митних органів країни експорту на запит Держмитслужби України, відповідно до вимог статті 45 митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI. Рішення про відмову прийнято відповідно до п.5.6 ст. 54; ст. 256 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI.

Також прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA401000/2021/000041/2 від 26.08.2021, яким митну вартість товару визначено за резервним (6) методом на рівні від 67,94 до 68,14 Євро /шт. в залежності від ваги (розміру) шини (або 1,03 Євро/ кг. нетто) та відмовлено в застосуванні преференції по ввізному миту за кодом « 410» до Товару № 1.

У рішенні зазначено, що до митного оформлення, в тому числі для підтвердження митної вартості товару, були подані наступні документи: рахунок-фактура (інвойс) від 19.08.2021 № VFK21-05256, зовнішньоекономічний договір №MCGRO-0101 від 15.05.2014, довідка про транспортні витрати від 20.08.2021, копію декларації країни відправлення від 19.08.2021 № 21NLKSIZVPANYNWD56.

Так, до митного оформлення подано ЕМД № UA401020/2021/043118 від 25.08.2021, в графі 44 якої наявні реквізити контракту №MCGRO-0101 від 15.05.2014 та інших товаросупровідних документів. В п. 9.4 контракту №MCGRO-0101 від 15.05.2014 зазначено, що нова редакція договору вступає в силу з 07.09.2020, разом з тим не надано жодного документа який би регламентував та відображував такі зміни. Окрім того, в поданих ТСД наявні розбіжності в назві (реквізитах) відправника (контрагента).

З цією метою було проведено аналіз попередньо здійснених ФОП ОСОБА_1 митних оформлень, а також документів, які надавались до таких митних оформлень, а також документів, які надавались до таких митних оформлень.

В результаті чого встановлено, що на виконання угоди №MCGRO-0101 від 15.05.2014 в Подільській та Вінницькій митницях вже було проведено 9 митних оформлень, а подана угода №MCGRO-0101 від 15.05.2014 наявна в декількох варіантах, які в преамбулі відрізняються назвою компанії продавця Kargro Bander VB (5 випадків) та Kargro Banden VB (3 випадки), хоча другий лист угоди, на якому наявні печатки та підписи, містить інформацію про компанію Kargro Banden B.V.

Своїми листами б/н, які надійшли на адресу митниці 26.08.2021 року декларант повідомив про перелік документів, які ним надано до митного оформлення, в тому числі додатково та відмовився від подання будь яких інших додаткових документів, а також повідомив митницю про те, що «МКУ не передбачено надання митному органу, документів які регламентують, взаємне волевиявлення сторін щодо змін договірних умов зовнішньоекономічного контракту», тобто відмовився від подання документів, якими вносились зміни до положень зовнішньоекономічної угоди, хоча митну вартість заявлено за ціною договору.

Також, до поданої МД не надано доповнення № 10 від 01.01.2020, а його реквізити не зазначені в гр.44 ЕМД, разом з тим таке доповнення надавалось під час попередніх митних оформлень 7 разів, та наявне в митниці у 2-х варіантах в яких фігурують компанії Kargro Bander VB та Kargro Banden VB. Окрім того, є вірогідність існування інших доповнень (додаткових угод) до контракту.

В оскаржуваному рішенні зазначено, що під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості було встановлено наступне:

1) поданий до митного оформлення контракт складається з десяти пунктів останнім з яких є п.10 юридичні адреси та реквізити сторін, разом з тим доповненням № 10 від 01.01.2020 вносились зміни до п.10.3 угоди №MCGRO-0101 від 15.05.2014 (тобто зміни вносились до неіснуючого пункту угоди) при чому в частині положень, які даним пунктом не регулюються, враховуючи що термін дії договору зазначено в п.9.1;

2) в п.9.4 угоди №MCGRO-0101 від 15.05.2014 зазначено, що нова редакція договору вступає в силу з 07.09.2020 року, разом з тим не надано жодного документу який би регламентував та відображував такі зміни;

3) подана угода №MCGRO-0101 від 15.05.2014 не має пунктів в які вносяться зміни доповненням № 10 від 01.01.2020, а саме: 1.2.2, який зокрема визначає документ який є підставою для оплати за товар (рахунок проформа), також відсутній пункт угоди 1.2.1;

4) в поданих документах реквізити продавця, а саме назва, зазначені як Kargro Banden VB, тоді як в товаросупровідних документах відображено надпис Kargro Banden B.V., також суб`єктом надавались документи де назву контрагента зазначено як Kargro Bander VB;

5) в поданій до митного оформлення разом із ЕМД, митній декларації країни відправлення, адрес ФОП ОСОБА_1 вказано АДРЕСА_1 , проте в поданій до митного оформлення ЕМД вказано адресу АДРЕСА_2 .

Враховуючи вищевикладені суперечності та неточності у відповідача виникли підстави вважати, про наявність інших договорів чи документів , що регулюють поставки (продаж) товарів між експортером Kargro Banden VB (Kargro Banden B.V., Kargro Bander VB) та імпортером ФОП ОСОБА_1 . Джерелом числового значення митної вартості, враховуючи те, що поставка здійснюється з Нідерландів на умовах поставки FCA, а обсяг партії максимально наближений до того, який поданий до митного оформлення, є МД від 03.08.2021 № UA400040/2021/0003907, за якою випущений у вільний обіг товар «Шини пневматичні гумові , що вже використовувались, для вантажних автомобілів, в асортименті».

Також роз`яснено право на оскарження рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 МКУ або до суду.

Не погоджуючись з рішенням митного органу позивач подав до відповідача нову МД № UA401020/2021/043529 від 26.08.2021, за якою товар був випущений у вільний обіг під гарантійні зобов`язання відповідно до розділу Х Митного кодексу України а Товар № 1 був заявлений без застосування преференції за кодом « 410».

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Митного кодексу України № 4495-VI від 13.03.2012 (далі - МК України, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку (пункт 24 частини 1 статті 4 МК України).

Згідно з частинами 1, 2, 3 статті 318 МК України митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

Митний контроль здійснюється виключно митними органами відповідно до цього Кодексу та інших законів України.

Митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Відповідно до частин 1, 2, 4, п. 1 ч. 6 ст. 321 МК України товари, транспортні засоби комерційного призначення перебувають під митним контролем з моменту його початку і до закінчення згідно із заявленим митним режимом.

У разі ввезення на митну територію України товарів, транспортних засобів комерційного призначення митний контроль розпочинається з моменту перетинання ними митного кордону України.

Граничний строк перебування товарів, транспортних засобів комерційного призначення під митним контролем не може перевищувати 180 календарних днів, крім митних режимів, які передбачають перебування під митним контролем протягом усього часу дії митного режиму.

Митний контроль закінчується у разі ввезення на митну територію України - після закінчення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, за винятком митних режимів, які передбачають перебування під митним контролем протягом усього часу дії митного режиму.

Документи та відомості, необхідні для здійснення митного контролю, порядок подання документів та відомостей, необхідних для митного контролю та форми митного контролю регулюються статтями 334, 335, 336 МК України.

Митне оформлення - це виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення (пункт 23 частини 1 статті 4 МК України).

Згідно зі ст.ст. 246, 248 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Порядок виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи (частина перша статті 257 Митного кодексу України).

Статтями 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Частинами 4 та 5 ст. 58 МК України також передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Згідно з ч. 1 ст. 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації (частини перша та друга статті 52 Митного кодексу України).

Частинами 1 та 2 ст. 53 МК України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

З аналізу ч.ч. 1, 2 ст. 53 МК України вбачається, що Кодекс містить вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Вказана норма кореспондується з положеннями ч. 3 ст. 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Частиною 3 ст. 53 Митного кодексу України передбачено, що в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Таким чином, із системного аналізу вищенаведених законодавчих приписів вбачається, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості.

При цьому, законом чітко окреслено умову, за наявності якої у митного органу виникає право на застосування таких повноважень, як витребування додаткових документів, а саме наявність в поданих декларантом документах розбіжностей, наявність ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Необхідність витребування додаткових документів, передусім є способом упевнитися у тому, що декларант правильно визначив митну вартість.

Частиною 5 ст. 54 Митного кодексу України передбачено, що орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (частина шоста статті 54 Митного кодексу України).

Частинами 1 та 2 ст. 55 Митного кодексу України встановлено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів.

Положення статті 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до ч. 1 статті 58 МК України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:

а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні;

б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно);

в) не впливають значною мірою на вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;

4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Частиною 2 статті 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

В даному ж випадку, як уже було встановлено судом вище, 15.05.2014 року між Фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 (Покупець) та « ОСОБА_2 » (Нідерланди) (Продавець) укладено зовнішньоекономічний договір № MCGRO-0101, відповідно до умов якого Продавець відвантажує, а Покупець приймає та оплачує вантажні шини, що були у вжитку , придатні для подальшого використання, у кількості та по цінам, вказаним у Інвойсах, що є невід`ємною частиною договору. Ціна за товар визначена у Євро за одиницю товару та вказана у Інвойс, умови поставки визначаються на умовах FCA (Montfoort) Інкотермс 2010.

Відповідно до Інвойс № VFK21-05256 від 19.08.2021, Продавцем та Покупцем була узгоджена номенклатура, ціна та кількість Товару. Загальна кількість товару складає - 238 штук, загальна вартість товару умовах FCA (Montfoort ) - 4760,00 Євро.

Для здійснення митного оформлення товару позивачем була подана до Подільської митниці Держмитслужби електронна митна декларація № UA401020/2021/043118 від 25.08.2021. Вказана декларація була подана разом з пакетом супровідних документів.

При цьому, митна вартість товару за митною декларацією № UA401020/2021/043118 від 25.08.2021 року була визначена позивачем за першим методом - за ціною договору на рівні від 25,40 до 25,39 Євро / шт. в залежності від ваги (розміру) шини (або 0,39 Євро/ кг. нетто).

В той же час, з оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів від 26.08.2021 (графа 33 - обставини прийняття рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості) вбачається, що на момент митного оформлення, додані до ЕМД документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості.

Суд приходить до висновку, що відповідачем в оскаржуваному у рішенні не наведено достатньо обгрунтувань, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано та не визначено інформацію, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом.

Так, в оскаржуваному рішенні зазначено, що подані до митного оформлення документи містять розбіжності, та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, зокрема: в графі 44 якої наявні реквізити контракту MCGRO-0101 від 15.05.2014 року та зазначено, що нова редакція вступає в силу з 07.09.2020 р., разом з тим не надано жодного документа який би регламентував та відображував такі зміни.

Так, як уже зазначалось судом вище, згідно умов контракту № MCGRO-0101 від 15.05.2014 року продавець продає, а покупець (позивач) купує та оплачує вантажні шини, що були у вжитку, придатні для подальшого використання.

Таким чином, імпортованому позивачем товару (шини бувші у використанні) властива наявність певних характеристик, які суттєво можуть вплинути на його вартість, адже у залежності від зносу шин чи/або дати їх виробництва, може зменшуватись і їх вартість.

З огляду на викладене, навіть у випадку ввезення на митну територію України шин бувших у використані однакового розміру та від одного і того ж виробника, їх вартість може різнитись в залежності від зносу чи/або дати їх виробництва.

При цьому, суд звертає увагу на те, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України.

Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Така позиція суду узгоджується із обов`язковою для врахування практикою Верховного Суду, викладеною, зокрема у постанові від 04 квітня 2018 року по справі № 826/27058/15 (№К/9901/35148/18).

Судом встановлено, що в рішенні про коригування митної вартості товарів відповідачем всупереч вказаним вище правовим нормам не зазначені обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості товарів, на наслідками яких розпочалась процедура консультацій та причини, через які митна вартість імпортованого позивачем товару не може бути визначена за ціною договору.

Більш того, матеріалами справи документально не підтверджено факту надання декларантом позивача документів, що містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Не наведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішень щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

При цьому, сам лише факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування митницею, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не є підставою для відмови в митному оформленні товару.

Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалась у постановах Верховного Суду України, зокрема, від 29 травня 2012 року у справі № 21-91а12 та від 31 березня 2015 року у справі № 21-127а15.

Виходячи з наведеного у сукупності, суд дійшов висновку про те, що надані позивачем документи підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод їх визначення, тому у контролюючого органу були відсутні підстави для визначення митної вартості ввезеного товару не за ціною договору, а за резервним методом, відповідно до статті 64 МК України.

В той же час, посилання відповідача на неподання декларантом додаткових документів, як на доказ правомірності оскаржуваних рішень, оцінюються судом критично, адже в даному випадку їх відсутність не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за основним методом, що підтверджується наданими до митного оформлення документами.

Суд наголошує, що однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.

З огляду на усі вище викладені обставини, суд приходить до висновку, що подані до митного оформлення документи у сукупності дають змогу ідентифікувати товар та містять достатні відомості про складові митної вартості. Зазначені митним органом підстави для сумнівів у правильності визначеної декларантом митної вартості є необґрунтованими, а наявність у митного органу обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначеної декларантом митної вартості товару у цій справі відповідачем не доведена.

Стосовно наявності розбіжностей ТСД в назві реквізитах контрагента, то тут суд вказує на те, що лише в преамбулі контракту вказано назву контрагенту Kargro Bander VB, замість Kargro Bander B.V. . Отже допущена технічна помилка при заповненні найменування контрагента в преамбулі контракту.

Одна, як видно із печатки, яка міститься на самому контракті, такий засвідчено печаткою Kargro Bander B.V., що вкотре підтверджує описку в назві. Крім того, інформацію щодо назви можливо встановити з інших документів, які подавалися до митного оформлення.

З огляду на вище викладене, сам лише факт наявності описки в назві контрагента в контракті не може бути підставою для висновку про недостовірність усієї інформації, що у ньому міститься.

Також в спірному рішенні зазначено, що подані до митного оформлення документи містять розбіжності, та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, зокрема: в графі 44 якої наявні реквізити контракту MCGRO-0101 від 15.05.2014 року та зазначено, що нова редакція вступає в силу з 07.09.2020 р., разом з тим не надано жодного документа який би регламентував та відображував такі зміни.

Разом з тим, суд такі до уваги не приймає, оскільки надано відповідний контракт, який визначає умови поставки та інвойс, який вказує вартість, номенклатуру товару, що є достатнім для визначення вартості товару.

Що стосується розбіжності адрес, то судом з поданих позивачем та відповідачем доказів не встановлено такої розбіжності.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що надані позивачем документи підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод їх визначення, тому у контролюючого органу були відсутні підстави для визначення митної вартості ввезеного товару не за ціною договору, а за резервним методом, відповідно до статті 64 МК України.

А тому позовні вимоги в частині визнання протиправними дій Вінницької митниці щодо відмови у застосуванні митної вартості, заявленої фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 за першим методом митної оцінки - за ціною договору щодо товарів, які імпортуються підлягають задоволенню.

Щодо застосування тарифних преференцій зі сплати мита, суд вказує таке.

Законом України «Про ратифікацію Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони» №1678-VII від 16.09.2014 року, ратифіковано Угоду про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони (далі Угода про асоціацію).

Відповідно до п.1 ст.16 Протоколу 1 «Щодо визначення концепції «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва» до Угоди про асоціацію, товари, що походять з Європейського Союзу, і товари, що походять з України, після ввезення до України чи Європейського Союзу відповідно підпадають під дію цієї Угоди за умови подання, зокрема, декларації походження.

Разом з цим, аналогічне положення закріплено ч.1 ст.15 Доповнення І до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження від 14.04.2017 року, до якої Україна приєдналася 08.11.2017 року (Закон України «Про приєднання України до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження» від 08.11.2017 року № 2187-VIII), дата набрання чинності для України 01.02.2018 року (далі Регіональна конвенція).

Так, відповідно до вказаної статті Регіональної конвенції, товари, що походять з однієї з Договірних Сторін, і ввозяться в інші Договірні Сторони, підпадають під дію цієї Угоди за умови подання одного з таких документів, що підтверджують походження: (c) у випадках, вказаних у Статті 21(1), декларація (надалі іменуватиметься "декларацією походження" або "декларацією походження EUR-MED"), надана експортером до інвойса, повідомлення про доставку чи будь-якого іншого комерційного документа, який описує розглядувані товари достатньо детально для того, щоб їх можна було ідентифікувати. Текст декларації походження наведений у Додатку IV a і b.

Згідно із ч.1, 2, 6 ст.36 МК України, країна походження товару визначається з метою оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, застосування до них заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України, а також забезпечення обліку цих товарів у статистиці зовнішньої торгівлі.

Статтею 43 МК передбачено, що документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару.

Країна походження товару заявляється (декларується) митному органу шляхом зазначення назви країни походження товару та відомостей про документи, що підтверджують походження товару, у митній декларації (ч.2 ст.43 МК України).

Так, позивачем до митного оформлення була подана Декларація інвойс (декларація походження) № VFK21-05256 від 19.08.2021, складена відповідно до Статті 21(1), Угоди , текст декларації в повній мірі відповідав наведеному у Додатку IV Протоколу І до Угоди, тобто є документом, який підтверджує статус преференційного походження товару.

В судовому засіданні представник відповідача на запитання суду зазначив, що жодних зауважень щодо форми та змісту декларації інвойс № VFK21-05256 від 19.08.2021 чи її достовірності в митного органу не виникало. Разом з тим, оскільки товар, а саме шини, які ввозилися позивачем були не новими, а бувшими у використанні, у відповідача виникли сумніви щодо країни походження такого товару.

Разом з тим, суд критично ставиться до таких необгрунтованих припущень відповідача, та вважає, що позивачем було надано достатньо доказів на підтвердження преференційного походження Товару № 1 "Шини пневматичні, гумові, що вже використовувались, для вантажних автомобілів, придатні для подальшого використання" в кількості 52 шт.

Згідно з ч.1 ст.45 МК України у разі виникнення сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару чи достовірності відомостей, що в них містяться, включаючи відомості про країну походження товару, орган доходів і зборів може звернутися до компетентного органу, що видав документ, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, із запитом про проведення перевірки цих документів про походження товару чи надання додаткових відомостей.

Частинами 1-3, 5 ст.32 Доповнення І до Регіональної конвенції , подальші перевірки підтверджень походження мають здійснюватися у довільному порядку або тоді, коли митні органи Договірної сторони-імпортера мають обґрунтовані сумніви в достовірності таких документів, статусі походження відповідних товарів або виконанні інших вимог цієї Конвенції.

Тобто, наявність у контролюючого органу сумнівів щодо наданих декларантом документів на підтвердження заявленої ним країни походження товару є обставиною для перевірки таких документів та не може бути беззаперечною підставою для відмови у застосуванні преференційної ставки мита. Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, яка викладена в постанові від 23 квітня 2019 року у справі № 817/4660/13-а.

В адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення орган доходів і зборів повинен обґрунтувати (довести) законність свого рішення; відповідно рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

На думку суду, у відповідача були відсутні правові підстави для призупинення застосування тарифних преференцій зі сплати мита, оскільки обґрунтовані сумніви щодо достовірності декларації інвойс № VFK21-05256 від 19.08.2021 , а відтак і щодо походження товару, відповідачем не наведено.

А тому позовні вимоги щодо визнання протиправними дії Вінницької митниці щодо відмови в застосуванні преференції по ввізному миту за кодом « 410» до Товару №1 на підставі декларації - інвойс № VFK21-05256 від 19.08.2021 року підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, суд доходить до висновку, що спірне рішення про коригування митної вартості товарів та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів не відповідають вимогам чинного законодавства, а тому є протиправними та підлягають скасуванню.

За приписами вимог п. 4 ч.1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи наведене, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходив з того, що згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, на користь позивача підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесені ним судові витрати зі сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Вінницької митниці щодо відмови у застосуванні митної вартості, заявленої фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 за першим методом митної оцінки - за ціною договору щодо товарів, які імпортуються.

Визнати протиправними дії Вінницької митниці щодо відмови в застосуванні преференції по ввізному миту за кодом « 410» до Товару №1 на підставі декларації - інвойс № VFK21-05256 від 19.08.2021 року.

Скасувати картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA401020/2021/01559.

Визнати протиправним та скасувати рішення про корегування митної вартості №UA401000/2021/000041/2 від 26.08.2021.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 9080 грн. (дев`ять тисяч вісімдесят гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Вінницької митниці.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено та підписано суддею 08.02.2022 року.

Позивач: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 , адреса для листування: АДРЕСА_3 )

Відповідач: Вінницька митниця (, вул. Лебединського, 7, м. Вінниця, 21034)

Суддя Шаповалова Тетяна Михайлівна