Справа № 120/11038/21-а
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2022-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

28 січня 2022 р. Справа № 120/11038/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Богоноса М.Б., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Літинської селищної ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

УСТАНОВИВ

08.09.2021 у Вінницький окружний адміністративний суд надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивачка) до Літинської селищної ради (далі - відповідач). У позовній заяві позивачка просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення 5 сесії 8 скликання Літинської селищної ради від 09.04.2021 № 251;

- зобов`язати відповідача прийняти рішення, яким надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1,7400 га, розташованої за межами населених пунктів Літинської селищної територіальної громади, з метою передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, із земельної ділянки кадастровий номер :02:000:0712.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачка зазначила, що 17.02.2021 звернулася до відповідача із клопотанням про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1,7400 га у власність для ведення особистого селянського господарства, із земельної ділянки кадастровий номер :02:000:0712 на території Літинської селищної ради.

Рішенням 5 сесії 8 скликання Літинської селищної ради від 09.04.2021 № 251 відмовлено у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою, у зв`язку із тим, що бажана для позивачки земельна ділянка включена до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення, права оренди на які можуть бути реалізовані на земельних торгах.

Не погоджуючись із рішенням, позивачка звернулася до суду із цим позовом, оскільки, на її думку, відповідачем порушено ст. 118 Земельного кодексу України, якою передбачено виключні підстави для відмови у наданні дозволу на виготовлення документації.

Ухвалою від 13.09.2021 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання. Також цією ухвалою встановлено строк для подання заяв по суті справи та витребувано у відповідача належним чином засвідчені копії клопотання ОСОБА_1 від 17.02.2021 із додатками до нього та рішення 5 сесії 8 скликання Літинської селищної ради від 09.04.2021 № 251 про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою із документами, що стали підставою для його прийняття.

17.09.2021 на адресу суду від позивачки надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи додаткових доказів та заява про огляд електронних доказів на веб-сайті відповідача.

12.11.2021 на адресу суду від позивачки надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи доказів понесення витрат на правничу допомогу.

Копію ухвали суду від 13.09.2021 разом із позовною заявою надіслано відповідачу на офіційну електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що секретарем судового засідання 14.09.2021 складено довіку.

Копію ухвали суду від 13.09.2021 разом із позовною заявою відповідач отримав 14.09.2021, що підтверджується довідкою про підтвердження отримання ухвали. Однак, своїм правом подати відзив на позовну заяву відповідач не скористався.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відтак, враховуючи, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, без поважних причин не подав відзиву на позовну заяву, виходячи із обставин справи, суд вважає за можливим розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши наявні у справі докази та письмові аргументи, викладені у позовній заяві, суд встановив наступне.

17.02.2021 позивачка звернулася до відповідача із клопотанням про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1,7400 га у власність для ведення особистого селянського господарства, із земельної ділянки кадастровий номер :02:000:0712 на території Літинської селищної ради. До клопотання було додано копію паспорта громадянина України, копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, викопіювання з публічної кадастрової карти з позначенням бажаного місця розташування земельної ділянки інформацію з Державного земельного кадастру (а.с.11-15).

Рішенням 5 сесії 8 скликання Літинської селищної ради від 09.04.2021 № 251 позивачці відмовлено у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою.

Із тексту рішення встановлено, що підставою його прийняття стало включення земельної ділянки яку зазначено у клопотанні до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення комунальної власності, право оренди на які виставляються на земельні торги згідно рішення Літинської селищної ради від 23.12.2020 № 57 (а.с.16).

Позивачка із Рішенням Ради від 09.04.2021 № 251 не погоджується вважаючи, що посилання на рішення Літинської селищної ради від 23.12.2020 № 57 є протиправним, оскільки вказане рішення не було оприлюднено на офіційному веб-сайті Літинської селищної ради протягом 5 робочих днів, а тому є таким що не набрало чинності.

Крім того позивачка вказала, що виключні підстави для відмови у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою передбачені ст. 118 Земельного кодексу України і серед таких підстав відсутня та підстава, яка застосована відповідачем у рішенні.

Тому з метою скасування рішення та зобов`язання відповідача прийняти рішення про надання їй бажаного дозволу, позивачка звернулася до суду із цим позовом.

Із урахуванням підстав прийняття Радою рішенням від 09.04.2021 № 251, ключовим питанням цього спору є те, чи може вважатися правомірною підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою з метою подальшої передачі земельної ділянки у власність, включення земельної ділянки до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення комунальної власності, право оренди на які виставляються на земельні торги (аукціон).

Визначаючись щодо вказаного питання суд враховує, що правовідносини у сфері забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель регулюються, зокрема, Земельним кодексом України від 25.10.2001 № 2768-III (по тексту - ЗК України від 25.10.2001 № 2768-III).

Згідно із ст. 116 ЗК України від 25.10.2001 № 2768-III, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами врегульований положеннями статті 118 ЗК України від 25.10.2001 № 2768-III.

Нормами ч. 6 ст. 118 ЗК України від 25.10.2001 № 2768-III передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Відповідно до ч. 7 ст. 118 ЗК України від 25.10.2001 № 2768-III орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Із аналізу вищезазначених положень слідує, що законодавцем у статті 118 ЗК України від 25.10.2001 № 2768-III передбачено підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, а саме: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Дійсно як зазначає позивачка, включення земельної ділянки до переліку земельних ділянок, право на які буде виставлено на земельні торги не передбачено серед підстав для відмови, визначених у частині сьомій ст. 118 ЗК України від 25.10.2001 № 2768-III, проте така підстава для відмови передбачена у ст. 136 ЗК України.

Згідно із частиною п`ятою ст. 136 ЗК України від 25.10.2001 № 2768-III земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів.

Верховний Суд неодноразово розглядав справи, де поставало таке ж питання і сформував висновок, що віднесення земельної ділянки до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної чи комунальної власності права оренди на які виставляється на земельні торги є підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки.

Ця правова позиція є усталеною адже була підтримана в постановах Верховного Суду, зокрема, від 03.04.2018 у справі № 815/3059/17, від 23.01.2020 у справі № 620/1058/19, від 28.10.2020 у справі № 819/1976/17, від 22.10.2020 у справі № 815/7279/16, від 29.07.2021 у справі № 120/1317/19.

Застосовуючи цей підхід до справи, що розглядається, суд звертає увагу, що на момент розгляду клопотання позивачки про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою та прийняття відповідачем рішення з цього питання, земля, якої стосувалося клопотання, включена до переліку земельних ділянок, права оренди на які можуть бути реалізовані на земельних торгах.

Ця обставина підтверджується інформацією, що розміщена на офіційному веб-сайті Літинської селищної ради за посиланням https://www.lityn-selrada.gov.ua/zemelni-auktsiony/perelik-zemelnikh-dilyanok-komunalnoji-vlasnosti-litinskoji-selishchnoji-teritorialnoji-gromadi-prava-na-yaki-vistavlyayutsya-na-zemelni-torgi-stvorenij-vidpovidno-rishennya-2-sesiji-8-sklikannya-litinskoji-selishchnoji-radi-57-vid-23-12-2020r, відповідно до якої бажану для позивачки земельну ділянку кадастровий номер :02:000:0712 включено до переліку земельних ділянок комунальної власності Літинської селищної територіальної громади, права на які виставляються на земельні торги (п. 257 додатку до рішення 2 сесії 8 скликання Літинської селищної ради № 57 від 23.12.2020).

Тому, в силу приписів ч. 5 ст. 136 ЗК України, це є самостійною підставою для відмови у наданні дозволу.

Правова позиція щодо застосування норм права у схожих правовідносинах також викладена Верховним Судом у постановах від 30.03.2021 у справі № 2040/6485/18 та від 13.04.2021 у справі № 818/1470/18, від 29.07.2021 у справі № 120/1317/19.

При цьому приписи ст. 136 ЗК України, якою визначено порядок добору земельних ділянок державної чи комунальної власності та підготовка лотів для продажу на земельних торгах, свідчать про те, що включення до переліку і виставлення земельної ділянки на торги не є тотожним, проте віднесення земельної ділянки до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення комунальної власності для продажу прав на них на земельних торгах, вже є підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки.

Щодо твердження позивачки, що невірне зазначення у рішенні від 09.04.2021 № 251 кадастрового номеру земельної ділянки :02:000:670 замість :02:000:0712 є підставою для скасування оскаржуваного рішення, суд оцінює критично, оскільки формальні неточності не можуть бути, за загальним правилом, самостійною підставою для скасування по суті правомірного рішення органу місцевого самоврядування.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка також вказує на порушення відповідачем процедури опублікування рішення 2 сесії 8 скликання Літинської селищної ради № 57 від 23.12.2020 на підставі якого прийнято оскаржуване рішення від 09.04.2021 № 251.

Дійсно, системний аналіз приписів ч. 10 ст. 47, ч. 11 ст. 59 Закону № 280/97-ВР та ст. 15 Закону України "Про доступ до публічної інформації" свідчить про обов`язок розпорядників інформації, до яких належить і Літинська селищна рада, оприлюднювати інформацію про свою діяльність, а саме проекти актів органів місцевого самоврядування (крім деяких виключень).

Суд враховує, що в силу вимог статей 23, 24 Закону України "Про доступ до публічної інформації" рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до суду.

Оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідальність за порушення законодавства про доступ до публічної інформації несуть особи, винні у вчиненні таких порушень, зокрема, як неоприлюднення інформації відповідно до статті 15 цього Закону, надання або оприлюднення недостовірної, неточної або неповної інформації.

Особи, на думку яких їхні права та законні інтереси порушені розпорядниками інформації, мають право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди в порядку, визначеному законом.

Таким чином, законом чітко підстави та способи захисту права на доступ до публічної інформації, а також можливість притягнення розпорядника інформації та його посадових і службових осіб за порушення за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.

Втім, на думку суду, порушення, на які посилається позивачка, щодо не оприлюднення відповідачем публічної інформації, не можуть кваліфікуватися як достатні правові підстави для скасування оскаржуваного рішення, яке по суті є правильним та не суперечить вимогам чинного земельного законодавства.

Відтак, відповідач у повній відповідності із нормами Земельного кодексу України прийняв оскаржене у цій справі рішення від 09.04.2021 № 251 та правомірно відмовив позивачці у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки. За таких обставин відсутні підстави для задоволення позовних вимог та скасування спірного рішення.

З огляду на це, позовні вимоги про зобов`язання відповідача надати позивачці дозвіл на розроблення проекту землеустрою, щодо відведення у власність земельної ділянки теж не підлягають задоволенню, адже є похідними від позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення.

Перевіривши доводи позивачки, оцінивши подані нею докази, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог, а тому у задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

Враховуючи, що у задоволенні вимог адміністративного позову відмовлено, підстави для присудження в користь ОСОБА_1 понесених при розгляді справи судових витрат відсутні.

Керуючись ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ

У задоволенні вимог адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 );

Відповідач: Літинська селищна рада (вул. Соборна, 32, смт. Літин, Вінницька область, 22300, ).

Суддя Богоніс Михайло Богданович