Справа № 120/999/22-а
Суддя: Заброцька Людмила Олександрівна
Дата ухвалення: 2022-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
про залишення позовної заяви без руху

м. Вінниця

31 січня 2022 р. Справа № 120/999/22-а

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Заброцька Людмила Олександрівна, розглянувши матеріали позовної заяви:

за позовом: ОСОБА_1 ,

до: Військової частини НОМЕР_1 ,

про: визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
До Вінницького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим ст. 160, 161, 172 цього Кодексу.

Ознайомившись з позовною заявою та доданими матеріалами, вважаю, що зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху, з наступних підстав.

Статтею 5 КАС України передбачено право на звернення до адміністративного суду. Позовна заява подається у письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб та повинна відповідати загальним вимогам, що встановлені ст. 160, 161 КАС України.

Норми ст. 160, 161 КАС України не містять виключень і поширюються на всі випадки звернення до суду з позовною заявою, у зв`язку з чим недотримання положень даних норм свідчить про невідповідність позовної заяви вимогам Закону.

Відповідно до ч.ч. 2, 5 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів встановлюється шестимісячний строк, який якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Частиною 6 статті 161 КАС України передбачено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Відповідно до ч.1 ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Суд звертає увагу позивача на те, що порядок здійснення спірної виплати - грошової допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги за 2013-2018 роки передбачений Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11 червня 2008 року № 260 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), який передбачав виплату вказаної допомоги та матеріальної допомоги на підставі наказу командира.

Так, згідно абз. 2 п. 1.10 Інструкції № 260 виплата одноразових додаткових видів грошового забезпечення здійснюється, якщо звернення про їх отримання надійшли до закінчення трьох років із дня виникнення права на їх отримання.

За приписами п.п. 30.1., 30.2. розділу XXX "Правила виплати грошової допомоги для оздоровлення" Інструкції № 260 особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського та старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом та набули право на щорічну основну відпустку, один раз на рік надається грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Грошова допомога для оздоровлення надається військовослужбовцям за місцем штатної служби в разі вибуття їх у щорічну основну відпустку повної тривалості або у другу частину щорічної основної відпустки (у тому числі в дозволених випадках за невикористану відпустку за минулий рік) або без вибуття у відпустку (за їх заявою протягом поточного року) на підставі наказу командира військової частини, а командиру (начальнику) - на підставі наказу вищого командира (начальника) із зазначенням у ньому суми грошової допомоги.

В свою чергу, матеріальна допомога надається військовослужбовцям за їх заявою за місцем штатної служби на підставі наказу командира військової частини, а командиру (начальнику) - на підставі наказу вищого командира (начальника) із зазначенням у ньому розміру допомоги.

Тобто, грошова допомога для оздоровлення та матеріальна допомога не є обов`язковою складовою грошового забезпечення.

Грошова допомога для оздоровлення та матеріальна допомога, що виплачена на підставі наказу про її виплату у розмірі меншому, ніж належить до виплати, отримана позивачем та про їх розмір він дізнавався під час таких виплат або під час ознайомлення із відповідним наказом.

З наведених позивачем у позові аргументів встановлено, що вказані виплати йому виплачувалась у розмірі меншому, хоча, на його думку, він має право на призначення таких виплат у більшому розмірі, за наявності чинного та не оскарженого ним наказу, яким грошова допомога для оздоровлення була призначена.

Тобто, дійсним предметом позову є не право позивача на отримання складових грошового забезпечення (вимоги за яким не обмежені процесуальним строком), а питання щодо проходження військової служби, оскільки механізм призначення виплати в якості підстави передбачав прийняття командиром відповідного наказу.

Згідно з п. 17 ч. 1 ст. 4 КАС України публічною службою є діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Отже, вимога про визнання протиправними дій військової частини НОМЕР_1 , які полягають у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань, без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, яку він отримував під час проходження військової служби, за період 2013-2018 років, заявлена ним в рамках даного позову є вимогою щодо проходження, звільнення з публічної служби, строки звернення з якою обмежені одним місяцем (ч. 5 ст. 122 КАС України).

В позові позивач не зазначає конкретних дат звернення з рапортами про призначення відповідної допомоги за період 2013-2018 років, але такі мали бути поданні ним в 2013-2018 роках відповідно.

Виплата грошової допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань здійснюється за відповідний календарний рік.

Отже, не отримавши у належному розмірі таких виплат до кінця року, в якому ОСОБА_1 мав би звертатись за її призначенням, позивач був обізнаний з відповідними діями (бездіяльністю) командира.

Таким чином, датою з якої слід обраховувати початок перебігу строку звернення до суду з вимогою про перерахунок грошової допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань є 31 грудня кожного відповідного року.

З цього слідує, що про порушення своїх прав позивачу було відомо з 31 грудня кожного відповідного року, в той же час з даним позовом він звернувся до суду лише 25.01.2022 року, тобто з пропуском встановленого ст. 122 КАС України місячного строку, не зазначивши підстав для поновлення цього строку та не надавши доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку.

Суд відзначає, що строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (пункт 1 статті 32 зазначеної Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22.10.1996 за заявами №22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства", пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою у справі "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії").

Частиною 6 ст. 161 КАС України встановлено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Крім того, положення ч. 1 ст. 123 КАС України визначають, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Крім того, пунктом 5 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в позовній заяві зазначаються: виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

А згідно з ч. 4 та 5 ст. 161 КАС України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). У разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання та заяви позивача, зокрема, про витребування доказів, тощо.

Разом з тим, позивачем, в порушення вимог статей 79, 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України не надано до суду належних та допустимих, достатніх та достовірних в розумінні приписів ст. ст. 73-76 КАСУ доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів), а саме: рапортів позивача про призначення грошової допомоги та матеріальної допомоги, наказів командира про їх призначення у розмірах менших, ніж підлягає виплаті, доказів оскарження та визнання протиправними вказаних наказів командира.

Таким чином, усуваючи недоліки позовної заяви позивачу необхідно надати до суду:

- заяву про поновлення строку звернення до суду, вказавши обгрунтовані підстави, та надати докази, які, на думку позивача, свідчать про поважність причин пропуску строку;

- докази на підтвердження обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги: рапорти позивача про призначення грошової допомоги та матеріальної допомоги, накази командира про їх призначення у розмірах менших, ніж підлягає виплаті, докази оскарження та визнання протиправними вказаних наказів командира.

Відповідно до пункту частини 1 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відтак, приймаючи до уваги викладене, вважаю за необхідне залишити адміністративний позов без руху, встановивши позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви у вищенаведений спосіб.

Керуючись ст. 160, 161, 169, 171, 248, 256 КАС України, -

УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії, залишити без руху.

Запропонувати позивачу у 10-денний строк з дня отримання копії ухвали усунути недоліки позовної заяви, зазначені в мотивувальній частині ухвали суду, шляхом подання до суду:

- заяви про поновлення строку звернення до суду, вказавши обгрунтовані підстави, та надавши докази, які, на думку позивача, свідчать про поважність причин пропуску строку;

- доказів на підтвердження обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги: рапорти позивача про призначення грошової допомоги та матеріальної допомоги, накази командира про їх призначення у розмірах менших, ніж підлягає виплаті, докази оскарження та визнання протиправними вказаних наказів командира.

Копію даної ухвали направити позивачу для відома та виконання.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.
Відповідно до ч. 3 ст. 293 КАС України, заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Заброцька Людмила Олександрівна