Справа № 400/4258/21
Суддя: Лебедєва Г. В.
Дата ухвалення: 2022-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 січня 2022 р. № 400/4258/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лебедєвої Г.В., розглянувши за правилами загального позовного провадження в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:
До Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі - позивач) до військової частини НОМЕР_1 (надалі - відповідач) з позовними вимогами про:

- визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо відмови провести ОСОБА_1 нарахування та виплату надбавки до посадового окладу за відомості та їх носії, що мають ступінь секретності «таємно», - 10 відсотків посадового окладу за червень - грудень 2018 року та за жовтень - листопад 2019 року;

- зобов`язання військової частини НОМЕР_1 провести ОСОБА_1 нарахування та виплату надбавки до посадового окладу за відомості та їх носії, що мають ступінь секретності «таємно», - 10 відсотків посадового окладу за червень - грудень 2018 року та за жовтень - листопад 2019 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у період проходження позивачем військової служби, нарахування грошового забезпечення відповідачем здійснювалося не у повному обсязі, а саме, не нараховувалася та не виплачувалася надбавка до посадового окладу за відомості та їх носії, що мають ступінь секретності «таємно». Позивач звернувся до командира військової частини з заявою щодо проведення розрахунку та виплати надбавки до посадового окладу за відомості та їх носії, що мають ступінь секретності «таємно», однак відповідь на його заяву відповідачем надано не було. Позивач вважає, що відповідачем було грубо порушенні його права та інтереси, що і стало підставою для звернення до суду.

Ухвалою від 14.06.2021 року Миколаївський окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі № 400/4258/21 та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у відповідності до ст. 262 КАС України.

До канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що надбавка до посадових окладів (тарифних ставок), заробітної плати виплачується лише за наявності дозволу на провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, наданого відповідно до законодавства про державну таємницю. У зв`язку із тим, що колишній військовослужбовець військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 перепризначався з однієї посади на іншу, останньому наказами командира НОМЕР_3 ОСОБА_1 на виконання вимог спільних директив МОУ та ГШ ЗС України, було призупинено виплату грошової надбавки у зв`язку з роботою в умовах режимних обмежень до внесення змін до номенклатури посад працівників (військовослужбовців) перебування на яких потребує оформлення допуску та надання до державної таємниці. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 02.05.2020 року № 17-РС позивача звільнено з військової служби в запас відповідно до п. 2 ч. 5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за підпунктом «а» (у зв`язку з закінченням строку контракту) та відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10.03.2020 року № 49 з 10.03.2020 року виключений із списків особового складу та всіх видів забезпечення. Вказав, що військовослужбовець до проведення із ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків військової частини. Разом з тим, військова частина НОМЕР_1 клопотала про розгляд справи за правилами загального провадження.

До канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач виклав мотиви повінстю ідентичні мотивам позовної заяви.

Ухвалою від 13.09.2021 року суд вирішив подальший розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, проводити в порядку загального позовного провадження та призначив по справі підготовче засідання на 12 жовтня 2021 року.

Ухвалою від 12.10.2021 року суд закрив підготовче провадження в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії та призначити справу № 400/4258/21 до судового розгляду по суті на 12 жовтня 2021 року на 10:30 год.

Представник позивача в судове засідання, призначене на 12.10.2021 року, не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. До канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Представник відповідача в судове засідання, призначене на 12.10.2021 року, не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки суд не сповістив. Заяв чи клопотань до суду не надходило.

Суд клопотання позивача задовольнив та на підставі ч. 9 ст. 205 КАС України здійснив розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 у період з 2017 року по 2020 рік проходив військову службу та знаходився на грошовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_1 .

Під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_2 в період з 01.02.2017 року по 10.03.2020 року ОСОБА_1 наказом командира військової частини НОМЕР_3 (вищестояща для військової частини НОМЕР_2 та нижчестояща для військової частини НОМЕР_1 ) (по стройовій частині) від 19.03.2018 року №62 було надано доступ до державної таємниці.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 02.05.2020 року № 17-РС позивача звільнено з військової служби в запас відповідно до п. 2 ч. 5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за підпунктом «а» (у зв`язку з закінченням строку контракту).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10.03.2020 року № 49 з 10.03.2020 року ОСОБА_1 виключений із списків особового складу та всіх видів забезпечення.

На думку позивача у період проходження військової служби, нарахування грошового забезпечення позивачу відповідачем здійснювалося не в повному обсязі, а саме не виплачувалася надбавка до посадового окладу за відомості та їх носії, що мають ступінь секретності «таємно».

11.04.2021 року позивач звернувся до військової частини НОМЕР_1 з заявою про виплату грошової надбавки у зв`язку з роботою в умовах режимних обмежень.

Однак, відповідь на заяву позивача відповідачем надано не було.

Вважаючи, що він має право на виплату сум грошової надбавки у зв`язку з роботою в умовах режимних обмежень, позивач звернувся із вказаним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII (надалі - Закон № 2011) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст.9 Закону №2011 до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення та індексація грошового забезпечення.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року №704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

За правилами ч.1 ст. 22 Закону України "Про державну таємницю" від 21 січня 1994 року №3855-ХІІ (далі - Закон №3855-ХІІ) залежно від ступеня секретності інформації встановлюються такі форми допуску до державної таємниці: форма 1 - для роботи з секретною інформацією, що має ступені секретності «особливої важливості», «цілком таємно» та «таємно»; форма 2 - для роботи з секретною інформацією, що має ступені секретності «цілком таємно» та «таємно»; форма 3 - для роботи з секретною інформацією, що має ступінь секретності «таємно», а також такі терміни дії допусків: для форми 1 - 5 років; для форми 2 - 10 років; для форми 3 - 15 років.

Згідно з ч.2 ст. 22 Закону № 3855-ХІІ допуск до державної таємниці із ступенями секретності «особливої важливості», «цілком таємно» та «таємно» надається дієздатним громадянам України віком від 18 років, які потребують його за умовами своєї службової, виробничої, наукової чи науково-дослідної діяльності або навчання, наказом чи письмовим розпорядженням керівника органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи або організації, де працює, перебуває на службі чи навчається громадянин.

Відповідно до ч.4 ст.22 Закону № 3855-ХІІ допуск до державної таємниці керівникові органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації надається наказом чи письмовим розпорядженням посадової особи, що призначає його на посаду, а у разі, коли орган державної влади, орган місцевого самоврядування, підприємство, установа, організація не підпорядкована іншому органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємству, установі, організації або не належить до сфери їх управління, допуск до державної таємниці надається зазначеному керівникові наказом чи письмовим розпорядженням керівника органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, яка є замовником робіт, пов`язаних з державною таємницею. Керівникам центральних органів виконавчої влади, які призначаються на посаду Кабінетом Міністрів України, допуск до державної таємниці надається розпорядженням Кабінету Міністрів України.

Приписами ч.7 ст.22 Закону №3855-ХІІ обумовлено, що надання допуску передбачає: визначення необхідності роботи громадянина із секретною інформацією; перевірку громадянина у зв`язку з допуском до державної таємниці; взяття громадянином на себе письмового зобов`язання щодо збереження державної таємниці, яка буде йому довірена; одержання у письмовій формі згоди громадянина на передбачені законом обмеження прав у зв`язку з його допуском до державної таємниці; ознайомлення громадянина з мірою відповідальності за порушення законодавства про державну таємницю.

Відповідно до ст.30 Закону №3855-ХІІ у разі коли за умовами своєї професійної діяльності громадянин постійно працює з відомостями, що становлять державну таємницю, йому повинна надаватися відповідна компенсація за роботу в умовах режимних обмежень, види, розміри та порядок надання якої встановлюються Кабінетом Міністрів України.

На виконання цих вимог закону Кабінет Міністрів України постановою від 15 червня 1994 року № 414 затвердив Положення про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці (далі - Положення №414), яким визначено види, розміри і порядок надання компенсації працівникам органів законодавчої, виконавчої та судової влади, органів прокуратури, інших органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, які за умовами своєї професійної діяльності постійно працюють з відомостями, що становлять державну таємницю (далі - особи, які працюють в умовах режимних обмежень).

Згідно з пунктом 2 Положення №414 особам, які працюють в умовах режимних обмежень, установлюється надбавка до посадових окладів (тарифних ставок) залежно від ступеня секретності інформації: відомості та їх носії, що мають ступінь секретності «особливої важливості», - 20 відсотків; відомості та їх носії, що мають ступінь секретності «цілком таємно», - 15 відсотків; відомості та їх носії, що мають ступінь секретності «таємно», - 10 відсотків.

Відповідно до пункту 5 Положення №414 такими, що постійно працюють з відомостями, що становлять державну таємницю, вважаються особи, які за своїми функціональними обов`язками або на час виконання робіт згідно з укладеними договорами займаються розробленням, виготовленням, обліком, зберіганням, використанням документів, виробів та інших матеріальних носіїв державної таємниці, приймають рішення з цих питань або здійснюють постійний контроль за станом захисту державної таємниці.

Згідно з пунктом 6 Положення № 414 персональний склад осіб, які працюють в умовах режимних обмежень, та розмір надбавки визначаються керівником відповідного органу законодавчої, виконавчої та судової влади, органу прокуратури, інших органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, де працюють ці особи.

Надбавка до посадових окладів (тарифних ставок) виплачується лише за наявності дозволу на провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, наданого відповідно до законодавства про державну таємницю.

Системний аналіз наведених правових норм свідчить, що надання допуску до державної таємниці передбачає визначення необхідності роботи особи із секретною інформацією. Зокрема, така необхідність виникає, якщо виконання службових/посадових обов`язків вимагає доступу до державної таємниці.

Тобто, якщо обсяг функціональних обов`язків за певною посадою, зокрема в державному органі, передбачає, що під час їх виконання в особи виникне чи може виникнути необхідність доступу до державної таємниці (як-от ознайомлення з документами та/чи іншими матеріальними носіями інформації, засекреченими у встановленому законодавством порядку), така особа з огляду на таку службову необхідність повинна отримати у встановленому порядку допуск до державної таємниці відповідної форми, яка відповідно до статті 22 Закону № 3855-ХІІ залежить від ступеня секретності.

Робота в умовах режимних обмежень покладає на особу, якій у встановленому порядку надано допуск до державної таємниці встановленої форми, певні зобов`язання та обмеження. Якщо така робота зумовлена виконанням професійних обов`язків (зокрема за відповідною посадою у державному органі), це означає, що в умовах режимних обмежень особа працює постійно, у зв`язку з чим у неї відповідно до статті 30 Закону № 3855-ХІІ виникає право на отримання компенсації.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 у період з 2017 року по 2020 рік проходив військову службу та знаходився на грошовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_1 .

Під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_2 в період з 01.02.2017 року по 10.03.2020 року ОСОБА_1 наказом командира військової частини НОМЕР_3 (вищестояща для військової частини НОМЕР_2 та нижчестояща для військової частини НОМЕР_1 ) (по стройовій частині) від 19.03.2018 року №62 було надано доступ до державної таємниці.

Згідно вказано наказу позивач виконував службові обов`язки в умовах режимних обмежень у зв`язку з роботою, що передбачає доступ до державної таємниці відповідно до функціональних обов`язків, займався обліком, зберіганням і використанням документів, виробів та інших матеріальних носіїв секретної інформації, що мають ступінь секретності «таємно».

Відповідно до внутрішніх описів МНСІ, 11.05.2018 року, 19.06.2018 року, 23.07.2018 року, 10.08.2018 року, 22.08.2018 року, 07.09.2018 року, 18.10.2018 року. 12.11.2018 року, 27.12.2018 року, 27.09.2019 року, 17.10.2019 року, 14.11.2019 року та 20.12.2019 року позивач займався обліком, зберіганням і використанням документів, виробів та інших матеріальних носіїв секретної інформації, що мають ступінь секретності «таємно».

Отже, позивач мав доступ до державної таємниці та право на встановлення та виплату йому надбавки до посадового окладу за роботу з відомостями, що становлять державну таємницю.

Суд зауважує, що відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що позивач не мав доступу до державної таємниці чи права на встановлення та виплату йому спірної надбавки. Крім того, доказів виплати вказаної надбавки також суду не надано.

Встановлені обставини справи в їх сукупності свідчать, що відповідач, не виплачуючи ОСОБА_1 надбавки за службу в умовах режимних обмежень за період за червень - грудень 2018 року та за жовтень - листопад 2019 року в розмірі 10 відсотків, діяв, не на підставі, не в межах та не у спосіб, що визначені чинним законодавством, а отже допустив протиправну бездіяльність.

Враховуючи те, що в ході розгляду цієї справи судом встановлено протиправність бездіяльності відповідача у спірних правовідносинах, то з метою ефективного і повного захисту прав позивача, наявні підстави для задоволення і похідної позовної вимоги про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 провести ОСОБА_1 нарахування за виплату надбавки до посадового окладу за відомості та їх носії, що мають ступінь секретності «таємно», - 10 відсотків посадового окладу за червень - грудень 2018 року та за жовтень - листопад 2019 року.

Крім того, позивач заявив клопотання про звернення до негайного виконання рішення суду для здійснення перерахунку та виплати індексації грошового забезпечення відповідачем.

Дане клопотання задоволенню не підлягає. Пунктом 2 частини 1 ст. 371 КАС України передбачене негайне виконання рішення про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць. Рішення суду у даній справі носить зобов`язальний характер та в ньому не вирішується питання про стягнення коштів з відповідача, тому дія п. 2 ч. 1 ст. 371 КАС України на дані правовідносини не розповсюджується.

Щодо зобов`язання відповідача подати звіт, відповідно до статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, указаною нормою КАС України передбачено право суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалено судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

При цьому, вказане право суду не є безумовним та може бути застосовано одночасно з наведенням належного обґрунтування, що загальний порядок виконання судового рішення не надасть належного результату або, що відповідач чинитиме перешкоди для виконання такого рішення.

Позивачем не обґрунтовано наявність підстав, що можуть ускладнити виконання судового рішення у цій частині та/або не наведено відомостей, що відповідач чинитиме перешкоди для виконання такого рішення.

З огляду на зазначене, дане клопотання задоволенню не підлягає.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись статтями 2, 9, 72, 76, 77, 78, 80, 120, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_5 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 надбавки до посадового окладу за відомості та їх носії, що мають ступінь секретності «таємно», - 10 відсотків посадового окладу за червень - грудень 2018 року та за жовтень - листопад 2019 року.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 провести ОСОБА_1 нарахування та виплату надбавки до посадового окладу за відомості та їх носії, що мають ступінь секретності «таємно», - 10 відсотків посадового окладу за червень - грудень 2018 року та за жовтень - листопад 2019 року.

В задоволенні звернення до негайного виконання рішення суду для здійснення нарахування та виплати грошової надбавки у зв`язку з роботою в умовах режимних обмежень відповідачем - відмовити.

В задоволенні клопотання про зобов`язання відповідача подати звіт - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 25.01.2022 року.

Суддя Г.В. Лебедєва