Справа № 400/2319/21
Суддя: Устинов І. А.
Дата ухвалення: 2022-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2022 р. № 400/2319/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Устинова І.А., розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом:Приватного підприємства "Д-ГОЛД", вул. Вороніна, 1/2, смт. Братське, Вознесенський район, Миколаївська область, 55401,вул. А. Макарова, 23-а, м. Миколаїв, 54029

до відповідача:Головного управління ДПС у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001,

про:визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № 7, № від 17.03.21 р.,
ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Д-ГОЛД» (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Миколаївській області (далі - відповідач) з вимогою визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Миколаївській області від 17 березня 2021 року №7, №7.

Ухвалою від 22.04.2021р. провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до ст.260 КАС України (без виклику сторін у судове засідання).

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач в позові зазначив про те, що прийняті відповідачем в ході перевірки за період з 04.03.2019р. по 04.02.2021р. податкові повідомлення-рішення від 17.03.2021р.є незаконними, тому підлягають скасуванню. По-перше, на думку позивача відповідачем було порушено вимоги діючого законодавства щодо оформлення наказу на перевірку від 22.01.2021р. №58-п, оскільки копію такого наказу було засвідчено печаткою канцелярії зовсім іншої організації, а саме: відділу організації документування і роботи з документами управління забезпечення роботи Головного управління ДПС у Миколаївській області (код за ), яке фактично перебуває в стані припинення юридичної особи. По-друге, на запит позивача ГУ ДПС у Миколаївській області не надало відповіді про те, яким нормативно-правовим актом затверджено форму акта (довідки) фактичної перевірки, чим порушило право ПП «Д-ГОЛД» на інформацію. Дані засвідчені в Акті перевірки від 05.02.2021р. щодо ненаданні позивачем документів до перевірки, є недостовірними та неправдивими. Крім того, позивач вказав в позові, що посадовими особами не було зроблено жодного виїзду за місцем фактичного проведення перевірки, та не надано чіткої інформації позивачу про наявність повноважень з проведення перевірки. Твердження відповідача щодо торгівлі пальним за відсутності в підприємства ліцензії на роздрібну торгівлю пальним нового реєстратора розрахункових операцій є таким, що склалося не з вини позивача, оскільки підприємство вчасно звернулось до податкової інспекції за місцем реєстрації, а новий РРО був зареєстрований 17.12.2020р. Таким чином, на думку ПП «Д-ГОЛД» висновки відповідача викладені в Акті перевірки від 05.02.2021р. є неправомірними, а оскаржувані рішення підлягають скасуванню. Позовні вимоги позивач просив задовольнити в повному обсязі.

Відповідач у відзиві на позов вказав про те, що перевірка діяльності відповідача здійснювалась згідно виданих посадовим особам направлень від 22.01.2021р. Копію наказу на перевірку було вручено позивачу, де при цьому були пред`явлені службові посвідчення посадових осіб (перевіряючих). Тобто, відповідачем було дотримано вимог передбачених ст.81 Податкового кодексу України (далі - ПКУ). В ході перевірки було встановлено порушення з боку позивача податкового законодавства, що було зафіксовано посадовими особами в Акті перевірки від 05.02.2021р. Оскаржувані позивачем податкові повідомлення-рішення цілком відповідають вимогам чинного податкового законодавства, а тому підстави для скасування відповідних рішень відсутні.

Відповідно до ст. 262 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Розглянувши наявні у справі документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ГУ ДПС у Миколаївській області на підставі пп.80.2.2, 80.2.5 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України, видано наказ №58-П від 22.01.2021 року «Про проведення фактичної перевірки» ПП «Д-ГОЛД» та здійснено вихід на перевірку ПП «Д-ГОЛД» за адресою здійснення діяльності: вул. Вороніна 1/2, смт. Братське, Братський район, Миколаївська область з 26.01.2021 року тривалістю 10 діб.

Вказаним наказом визначено провести перевірку за період діяльності з 04.03.2019 по дату закінчення перевірки з метою здійснення контролю за дотриманням норм законодавства з питань обліку, ліцензування, виробництва, вберігання та транспортування та обігу пального, спирту етилового, алкогольних спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, цільового використання пального та спирту етилового платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

На підставі наказу ГУ ДПС у Миколаївській області №58-П від 22.01.2021 та відповідно до направлень на перевірку від 22.01.2021 №113/14-29-07-10, №114/14- 29-07-10 посадові особи ГУ ДПС у Миколаївській області прибули для проведення фактичної перевірки ПП «Д-ГОЛД».

Особі, яка фактично здійснювала розрахункові операції на автозаправній станції ПП «Д-ГОЛД» були вручені копія наказу, направлення на перевірку від та пред`явлено службові посвідчення.

Тобто, суд звертає увагу, що посадовими особами ГУ ДПС у Миколаївській області були виконані передбачені ст.81 Податкового кодексу України умови допуску до проведення фактичної перевірки.

Проте, виходячи з матеріалів справи, посадових осіб ГУ ДПС у Миколаївській області було не допущено до проведення фактичної перевірки ПП «Д-ГОЛД», що не заперечується позивачем в позові, та про що посадовими особами було що складено акт відмови в допуску до проведення перевірки №71/14-29-07-07/42820830 від 26.01.2021 року.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема щодо порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.

Положеннями п.п. 191.1.14 п.191.1 ст.191 Податкового кодексу України визначено, що контролюючі органи здійснюють контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері.

Контролюючі органи здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального (п.п. 19і.1.16 n.l9.l ст.191 Податкового кодексу України).

Контролюючі органи проводять роботу щодо боротьби з незаконним виробництвом, переміщенням, обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального (п.п. 191.1.17 n.l91.l ст.191 Податкового кодексу України).

Відповідно до п.61.1 ст.61 Податкового кодексу України, податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

При цьому, згідно з п.61.2 ст.61 Податкового кодексу України, податковий контроль здійснюється органами, зазначеними у статті 41 цього Кодексу, в межах їх повноважень, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до змісту вимог п.62.1.3 п.62.1 ст.62 Податкового кодексу України, податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Як визначено приписами пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Аналогічні положення містяться і в п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України, яким передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до вимог п.п.75.1.3 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем-законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Підстави визначення, обставини та порядок проведення перевірки визначено положеннями ст.80 Податкового кодексу України.

Як вбачається з наказу №58-П від 22.01.2021, в основу проведення фактичної перевірки ПП «Д-ГОЛД» ГУ ДПС у Миколаївській області вказано п.п.80.2.2, 80.2.5 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України у зв`язку наявністю інформації а саме,Згідно ІС «Єдине вікно подання електронної звітності», а саме акцизних накладних від 29.12.2020 №, №, № ПП «Д- ГОЛД» реалізує КУ «БЦ ФГ НМ ЗЗОКТМС», ТОВ «СОФІМАРІТРАНС», ФГ «ЩЕДРІ НИВИ», дизельне паливо кількістю 17 457,28 л. Проте, згідно по чековій інформації 29.12.2020 ПП «Д-ГОЛД» реалізувало через РРО з фіскальним номером лише 26,01 л. дизельного палива, та з метою здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

За змістом п.п.80.2.2 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів .

Отже, виходячи з викладеного, отримання в установленому законодавством порядку інформації від державного органу, яка свідчить про можливі (імовірні) порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на податкові органи, має наслідком ініціювання цим органом фактичної перевірки.

Фактична перевірка ПП «Д-ГОЛД» також призначена й на підставі п.п.80.2.5 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України, з метою здійснення функцій визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

За змістом п.п.80.2.5 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України фактична перевірка може проводитися у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

З аналізу норм п.п.80.2.5 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України вбачається, що в даному підпункту поєднано дві окремі підстави для призначення проведення фактичної перевірки, а саме: першою підставою є наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення платником податків вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками; другою (самостійно, незалежною від першої) підставою є здійснення функцій, визначених законом у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Тобто, норма цього підпункту дозволяє проведення фактичної перевірки, у тому числі на виконання функцій контролюючого органу, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, які в силу приписів статті 16 Закону України №481, п.п. 191. 1.14, 191. 1.16, 191. 1.17 п.191 ст.191 Податкового кодексу України покладені на ГУ ДПС у Миколаївській області.

Верховним Судом у постанові 22.04.2021 у справі №805/3809/16-а підтверджено позицію, що здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального є самостійною обставиною, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання за умови дотримання процедурних питань (прийняття наказу, вручення наказу, направлень, пред`явлення службових посвідчень) та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства.

Тобто, зазначив що у наказі достатньо посилання лише на правову норму та достатньо факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин (виробництво і обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального).

Отже, суд зазначає, що в цьому випадку достатньо факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин (виробництво і обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального).

Згідно з п.81.1 ст.81 Податкового кодексу України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

Отже, у посадових осіб контролюючого органу виникає право на проведення, зокрема фактичної перевірки за сукупності двох умов: наявності визначених законом підстав для її проведення (правова підстава) та пред`явлення оформлених відповідно до вимог Податкового кодексу України направлення і наказу на проведення перевірки, а також службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки (формальна підстава).

Верховний Суд у постанові від 21.01.2021 року по справі №460/1239/19 зазначив, що «не зазначення такої підстави в наказі на проведення на перевірки не свідчить про незаконність наказу або перевірки, оскільки відповідно до п.п. 81.1 cm. 81 ПК України, в наказі на перевірку достатньо зазначити підставу для проведення перевірки, визначену цим Кодексом».

Звертаємо увагу Суду, що спірний наказ відповідає вимогам ст.81 Податкового кодексу України, в ньому містяться всі необхідні реквізити, а саме - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид перевірки, підстави для проведення перевірки, визначені Податковим кодексом України, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися, підпис керівника.

При цьому, в оскаржуваному наказі ГУ ДПС у Миколаївській області не лише вказав норму Податкового кодексу України на підставі якої здійснювалося призначення перевірки (п.п.80.2.2, 80.2.5 п. 80.2 ст.80 Податкового кодексу України), а й уточнено у тому ж абзаці конкретну підставу призначення проведення перевірки, передбачену п.п.80.2.2 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України, а саме, вказано: «згідно ІС «Єдине вікно подання електронної звітності», а саме акцизних накладних від 29.12.2020 №, №, № ПП «Д-ГОЛД» реалізує КУ «БЦ ФГ НМ ЗЗОКТМС», ТОВ «СОФІМАРІТРАНС», ФГ «ЩЕДРІ НИВИ», дизельне паливо кількістю 17 457,28 л. Проте, згідно по чековій інформації 29.12.2020 ПП «Д-ГОЛД» реалізувало через РРО з фіскальним номером лише 26,01 л. дизельного палива,та п.п.80.2.5 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України, а саме, вказано: «здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах пального».

Судом встановлено, що в ході перевірки встановлене порушення:

- ч.38 ст.15 Закону України від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та пального» (далі - Закон №481), а саме: реалізація алкогольних напоїв через електронний контрольно-касовий апарат, який не зазначений у ліцензії;

- п.11 ст.3 Закону України від 06 липня 1995 року №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі - Закон №265), а саме: проведення розрахункових операцій через реєстратор розрахункових операцій з порушенням використання режиму попереднього програмування;

- ч.1 ст. 15 Закону №481, а саме: оптова торгівля пальним без зазначення відповідної ліцензії, (зазначене порушення було скасовано за результатами розгляду заперечень, у зв`язку з наданням підприємством відповідних документів, що спростовують визначені порушення підприємства).

Вказане порушення зафіксоване в акті перевірки від 05.02.2021р. №753/14/29/07/42820830.

Як встановлено матеріалами справи, під час вручення акта фактичної перевірки керівнику підприємства ОСОБА_1 та оператором ОСОБА_2 05.02.2021 не зявились д приміщення контролюючого органу для ознайомлення, підписання та отримання акту фактичної перевірки від 05.02.2021 №753/14/29/07/ НОМЕР_1 ., у зв`язку з чим, платника податків та його законних представників та особу, яка здійснювала розрахункові операції неможливо ознайомити, підписати та вручити примірник акта фактичної перевірки, про що складено акт від 05.02.2021 №128/14-29-07- 07/42820830, який направлено на адресу підприємства поштовим відправленням.

Не погодившись з актом фактичної перевірки ПП «Д-ГОЛД» подало заперечення на адресу ГУ ДПС у Миколаївській області на акт фактичної перевірки від 05.02.2021 №753/14/29/07/ НОМЕР_1 .

Під час розгляду заперечень були внесені зміни до акта фактичної перевірки з урахуванням наданих документів платника податків, а саме скасовано порушення щодо оптової торгівлі пальним, без ліцензії.

На підставі зазначеного вище акту перевірки ГУ ДПС у Миколаївській області прийняті податкові повідомлення-рішення від 17.03.2021 № про застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 105890,80грн., та від 17.03.2021 №7,про застосування фінансових санкцій у розмірі 5100,00грн.

Зазначені податкові повідомлення-рішення направлені на податкову адресу ПП «Д-ГОЛД» поштовим відправленням з повідомленням про вручення.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в .межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема щодо порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.

Положеннями п.п. 191.1.14 п.191.1 ст.191 Податкового кодексу України визначено, що контролюючі органи здійснюють контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері.

Контролюючі органи здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального (п.п. 191.1.16 п.191.1 ст.191 Податкового кодексу України).

Контролюючі органи проводять роботу щодо боротьби з незаконним виробництвом, переміщенням, обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального (п.п. 191. 1.17 п.191.1 ст.191 Податкового кодексу України).

Відповідно до п.61.1 ст.61 Податкового кодексу України, податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

При цьому, згідно з п.61.2 ст.61 Податкового кодексу України, податковий контроль здійснюється органами, зазначеними у статті 41 цього Кодексу, в межах їх повноважень, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до змісту вимог п.62.1.3 п.62.1 ст.62 Податкового кодексу України, податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Як визначено приписами пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Аналогічні положення містяться і в п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України, яким передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до вимог п.п.75.1.3 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Підстави визначення, обставини та порядок проведення перевірки визначено положеннями ст.80 Податкового кодексу України.

Як вбачається з наказу №1419 від 22.09.2020, в основу проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_3 , ГУ ДПС у Миколаївській області вказано 80.2.5 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України, а саме, здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

За змістом п.п.80.2.5 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України фактична перевірка може проводитися у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

З аналізу норм п.п.80.2.5 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України вбачається, що в даному підпункту поєднано дві окремі підстави для призначення проведення фактичної перевірки, а саме: першою підставою є наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення платником податків вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками; другою (самостійно, незалежною від першої) підставою є здійснення функцій, визначених законом у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Тобто, норма цього підпункту дозволяє проведення фактичної перевірки, у тому числі на виконання функцій контролюючого органу, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, які в силу приписів статті 16 Закону України №481, п.п. 191.1.14, 191.1.16, 191. 1.17 п.191 ст.191 Податкового кодексу України покладені на ГУ ДПС у Миколаївській області.

Дана правова позиція відповідає позиції Верховного Суду від 22.05.2018 року у справі №810/1394/16 (провадження №К/9901/32687/17), від 05.11.2018 року у справі №803/988/17 (провадження №К/9901/13259/18), від 07.11.2019 року у справі №140/391/19 (провадження №К/9901/20421/19), від 10.04.2020 року у справі №815/1978/18.

Так, Верховний Суд у постанові від 07.11.2019 по справі №140/391/19 зазначив, що норма п.п. 80.2.5 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України дозволяє проведення фактичної перевірки, у тому числі на виконання функцій контролюючого органу, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, які в силу приписів статті 16 Закону України №481 покладені на Відповідача.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 05.11.2018 по справі №803/988/17 дійшов висновку, що здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального є самостійною обставиною з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання за умови дотримання процедурних питань (прийняття наказу, вручення наказу, направлень, пред`явлення службових посвідчень) та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства.

Суд зазначає, що в цьому випадку достатньо факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин (виробництво і обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального).

Окрім цього, суд вважає за необхідне вказати про наступне.

Умови та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення документальних, зокрема фактичних перевірок визначено ст.81 Податкового кодексу України.

Згідно з п.81.1 ст.81 Податкового кодексу України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Пунктом 81.2 ст.81 Податкового кодексу України встановлено, що у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.

Суд вказує, що в спірному наказі, контролюючим органом зазначено підстави проведення перевірки, а також наведено детальний опис змісту обставин, які стали підставою для такої перевірки, а саме, здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Отже, у посадових осіб контролюючого органу виникає право на проведення, зокрема фактичної перевірки за сукупності двох умов: наявності визначених законом підстав для її проведення (правова підстава) та пред`явлення оформлених відповідно до вимог Податкового кодексу України направлення і наказу на проведення перевірки, а також службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки (формальна підстава).

Верховний Суд у постанові від 21.01.2021 року по справі №460/1239/19 зазначив, що «не зазначення такої підстави в наказі на проведення на перевірки не свідчить про незаконність наказу або перевірки, оскільки відповідно до п.п.81.1 сіп. 81 ПК України, в наказі на перевірку достатньо зазначити підставу для проведення перевірки, визначену цим Кодексом».

Звертаємо увагу Суду, що спірний наказ відповідає вимогам ст.81 Податкового кодексу України, в ньому містяться всі необхідні реквізити, а саме - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид перевірки, підстави для проведення перевірки, визначені Податковим кодексом України, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися, підпис керівника.

При цьому, в наказі ГУ ДПС у Миколаївській області №1419 від 22.09.2020 року не лише вказано норму Податкового кодексу України на підставі якої здійснювалося призначення перевірки (п.п.80.2.5 п. 80.2 ст.80 Податкового кодексу України), а й уточнено у тому ж абзаці конкретну підставу призначення проведення перевірки, передбачену п.п.80.2.5 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України, а саме, вказано: «а саме, здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального».

Щодо застосування фінансової санкції за порушення ч.38 ст.15 Закону №481, а саме; реалізація алкогольних напоїв через електронний контрольно-касовий апарат, який не зазначений у ліцензії.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначає Закон №481.

Ліцензування роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами здійснюється згідно вимог статті 15 Закону №481.

Відповідно до ст.15 Закону №481 роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем торгівлі суб`єкта господарювання терміном на один рік і підлягають обов`язковій реєстрації в органі доходів і зборів, а у сільській місцевості - і в органах місцевого самоврядування за місцем торгівлі суб`єкта господарювання.

Ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання.

У заяві повинно бути зазначено вид господарської діяльності, на провадження якого суб`єкт господарювання має намір одержати ліцензію (імпорт, експорт, оптова, роздрібна торгівля алкогольними напоями або тютюновими виробами).

У заяві про видачу ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями додатково зазначаються адреса місця торгівлі, перелік реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), які знаходяться у місці торгівлі, а також інформація про них: модель, модифікація, заводський номер, виробник, дата виготовлення; реєстраційні номери посвідчень реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), які знаходяться у місці торгівлі, та дата початку їх обліку в органах державної фіскальної служби.

У додатку до ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями суб`єктом господарювання зазначається адреса місця торгівлі і вказуються перелік електронних контрольно-касових апаратів та інформація про них: модель, модифікація, заводський номер, виробник, дата виготовлення; реєстраційні номери книг обліку розрахункових операцій, які знаходяться у місці торгівлі.

Таким чином, виходячи з аналізу зазначених норм, законодавець встановлює обов`язок суб`єктів господарювання здійснювати роздрібну торгівлю алкогольними напоями, застосовуючи саме той електронний контрольно-касовий апарат (далі - ЕККА), який зазначено в додатку до ліцензії.

Абзацом 11 частиною 2 статті 17 Закону №481 визначено, що до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі роздрібної торгівлі алкогольними напоями через електронний контрольно-касовий апарат (книгу обліку розрахункових операцій) не зазначений у ліцензії - 200 відсотків вартості реалізованої через такий контрольно-касовий апарат (книгу обліку розрахункових операцій) продукції, але не менше 10 000,00 гривень.

Згідно наявної в контролюючому органі інформації у додатку до ліцензії на роздрібну торгівлю пальним від 12.07.2019 №1900211 вказаний один реєстратор розрахункових операцій: «N0-787», заводський №НД05001208, фіскальний №. Зміни в додаток до ліцензії з зазначенням вказаного РРО внесені 25.01.2021, відповідно до заяви платника податків.

Перевіркою встановлено, що ПП «Д-ГОЛД» за період з 22.12.2020 по 26.12.2020 здійснювалась роздрібна торгівля пальним; через електронний контрольно-касовий апарат «N0-787», заводський №НД05001208, фіскальний №, не зазначений у додатку до ліцензії.

Згідно з п. 11 ст.3 Закону №265, суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані:проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій та/або через програмні реєстратори розрахункових операцій для підакцизних товарів із використанням режиму програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, найменування товарів, цін товарів та обліку їх кількості.

Відповідно до п.7 ст.17 Закону №265, за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: триста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій без використання режиму програмування найменування кожного підакцизного товару із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, ціни товару та обліку його кількості;

Перевіркою встановлено, що під час проведення розрахункової операції 26.01.2021 (11:54) з продажу 8,71 л дизельного палива, вартістю 22,95 грн. за один літр, на загальну суму 199,89 грн, особою, яка Фактично проводила розрахункову операцію ОСОБА_4 надано фіскальний чек, роздрукований реєстратором розрахункових операиій 26.01.2021 11:54 (дата та час) №1150 на суму 199,89 грн. У вказаному фіскальному чеку, який міститься в матеріалах справи, відсутній код товарної підкатегорії підакцизного товару (дизельного палива) згідно з УКТ ЗЕД.

Щодо твердження позивача, стосовно не дотримання контролюючим органом форми зазначеного акт фактичної перевірки, суд зазначити наступне:

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення Державного нагляду (контролю) визначені Законом України від 5 квітня 2007 року №877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (далі - Закону №877-V). Згідно з положеннями частини п`ятнадцятої статті 4 Закону №877-V посадові особи органів державного нагляду (контролю) зобов`язані використовувати виключно уніфіковані форми актів.

Статтею 10 Закону №877-V суб`єкту господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю), серед іншого, надано право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення державного нагляду (контролю), в т. ч. якщо: органом державного нагляду (контролю) не була затверджена та оприлюднена на власному офіційному веб-сайті уніфікована форма акта, в якій передбачається перелік питань залежно від ступеня ризику.

Методика розроблення критеріїв, за якими оцінюється ступінь ризику від провадження господарської діяльності та визначається періодичність проведення планових заходів державного нагляду (контролю), та Методика розроблення уніфікованих форм актів, що складаються за результатами проведення планових

(позапланових) заходів державного нагляду (контролю) (далі-Методики), були затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.05.2018 № 342.

Звертаємо увагу, що згідно абзацу другого ст.2 Закону №877-У дія цього Закону не поширюється на відносини, що виникають під час здійснення заходів валютного нагляду, податкового контролю, митного контролю, державного експортного контролю (крім здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням суб`єктами космічної діяльності України приватної форми власності законодавства про космічну діяльність в Україні), контролю за дотриманням бюджетного законодавства, державного нагляду на ринках фінансових послуг, державного - контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції, державного нагляду (контролю) в галузі телебачення і радіомовлення, державного нагляду (контролю) за дотриманням суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг, державного ринкового нагляду та контролю нехарчової продукції, державного нагляду за дотриманням вимог безпеки використання ядерної енергії, в зв`язку з чим, ГУ ДПС у Миколаївській області у своїй діяльності використовує рекомендовану ДПС України форму акта фактичних перевірок.

Права та обов`язки платників податків, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює ПКУ.

Крім того, звертаємо увагу, що акт податкової перевірки є службовим документом, в якому зафіксовані виявлені при проведенні тієї або іншої податкової перевірки порушення, він є носієм доказової інформації про виявлені порушення та його зміст може бути оспорено шляхом подання до контролюючого органу за основним місцем обліку заперечень.

За змістом пункту 86.8 статті 86 ПКУ податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу.

Зазначене свідчить про те, що доводи, судження, інформація акта перевірки, складеного особами, що її проводили, вивчається та оцінюється, зокрема начальником або заступником начальника контролюючого органу, і в разі наявності податкових порушень саме вони приймають податкове повідомлення-рішення, яке і визначає грошові зобов`язання платникові податків.

Сам по собі акт податкової перевірки та дії посадових осіб контролюючого органу зі складання цього акта не створюють правових наслідків у вигляді виникнення обов`язків, зміни чи припинення будь - яких прав платника податків, крім виникнення права на подання зауважень до акта.

Таким чином, акт перевірки не є правовим документом, який встановлює відповідальність суб`єкта господарювання, й не є обов`язковим рішенням суб`єкта владних повноважень.

Крім того, акт фактичної перевірки складається за наслідками перевірки, яка триває 10 діб, тому твердження платника податків про не допуск фахівців контролюючого органу до перевірки в зв`язку з відсутністю у посадових осіб ГУ ДПС у Миколаївській області уніфікованої форми акта перевірки є безпідставним, оскільки на етапі допуску до перевірки, акта (у разі наявності порушень), або довідки перевірки (у разі відсутності порушень) ще не існує.

Щодо твердження позивача, стосовно винесення наказу з порушенням вимог діючого законодавства, суд зауважує таке.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від ЗО вересня 2020 року №893 «Деякі питання територіальних органів Державної податкової служби», Кабінет Міністрів України постановив, ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно з додатком, в тому числі, і Головне управління ДПС у Миколаївській області.

Наказом ДПС України від 08 жовтня 2020 року №556, на виконання абзацу другого пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2020 року №893 «Деякі питання територіальних органів Державної податкової служби», керуючись Цивільним кодексом України та Порядком здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2011 року №1074 (зі змінами), розпочато процедуру ліквідації юридичних осіб публічного права територіальних органів Державної податкової служби, в тому числі Головного управління ДПС у Миколаївській області.

Крім цього, абзацом другим та третім, пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2020 року №893 «Деякі питання територіальних органів Державної податкової служби», територіальні органи Державної податкової служби, що ліквідуються відповідно до пункту 1 цієї постанови, продовжують здійснювати свої повноваження та функції до утворення Державною податковою службою територіальних органів згідно з абзацом четвертим пункту 3 цієї постанови та прийняття рішення про можливість забезпечення здійснення такими органами повноважень та функцій територіальних органів, що ліквідуються. Таке рішення приймається Державною податковою службою після здійснення заходів, пов`язаних із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань даних про територіальні органи Державної податкової служби, що будуть утворені згідно з абзацом четвертим пункту 3 цієї постанови, як відокремлені підрозділи юридичної особи публічного права, затвердженням положень про них, структур, штатних розписів, кошторисів та заповненням 30 відсотків вакансій; права та обов`язки територіальних органів Державної податкової служби, що ліквідуються відповідно до пункту 1 цієї постанови, переходять Державній податковій службі та її територіальним органам у межах, визначених положеннями про Державну податкову службу та її територіальні органи.

Відповідно до наказу ДПС України від 24.12.2020 року №755 «Про початок забезпечення здійснення територіальними органами ДПС повноважень та функцій», розпочато з 01.01.2021 здійснення територіальними органами ДПС, утвореними як її відокремлені підрозділи згідно з наказом ДПС від 30.09.2020 №529 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби», повноважень та функцій територіальних органів ДПС, що ліквідуються відповідно до пункту 1 постанови №893.

Відповідно до наказу Державної податкової служби України від 12.11.2020 №643 «Про затвердження положень про територіальні органи ДПС», затверджено положення, зокрема про Головне управління ДПС у Миколаївській області.

Згідно п.1 Положення, Головне управління ДПС у Миколаївській області є територіальним органом, утвореним на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України. ГУ ДПС забезпечує реалізацію повноважень ДПС на території Миколаївської області. ГУ ДПС є правонаступником майна, прав та обов`язків Головного управління ДПС у Миколаївській області ().

Відповідно до пп.15 п.5 Положення ГУ ДПС утворюється без статусу юридичної особи та є органом державної влади, має окремий баланс, рахунки в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, печатку та бланк зі своїм найменуванням та із зображенням Державного Герба України, є розпорядником бюджетних коштів.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань внесено запис в Єдиному державному реєстрі про державну реєстрацію Головного управління ДПС у Миколаївській області як юридичної особи, як відокремленого підрозділу (код ЄДРПОУ ВП 44104027).

Отже, відбулось фактичне адміністративне правонаступництво, оскільки саме норми адміністративного права врегулювали умови та порядок передання адміністративної компетенції від повноважень Головного управління ДПС у Миколаївській області () до Головного управління ДПС у Миколаївській області, як відокремленого підрозділу ДПС України (код ЄДРПОУ ВП 44104027). Тобто, публічне правонаступництво є окремим, особливим видом правонаступництва, під таким терміном розуміється перехід в установлених законом випадках прав та обов`язків одного суб`єкта права іншому. Підставою для переходу адміністративної компетенції від одного суб`єкта владних повноважень до іншого (набуття адміністративної компетенції) є події, що відбулись із суб`єктом владних повноважень.

Так, як зазначено в наказі на проведення фактичної перевірки від 22.01.2021 №58-11, та інших документів, що стосуються перевірки ПП «Д-ГОЛД» на печатці контролюючого органу код ЄДРПОУ ВП 44104027, то контролюючим органом не було порушено вимоги діючого законодавства.

Отже, підсумовуючи вищезазначене, податкові повідомлення-рішення від 17.03.2021 №7, № про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій прийняті відповідачем у повній відповідності до вимог чинного законодавства України, а тому підстави для скасування відповідних податкових повідомлень-рішень відсутні.

Суд дослідив матеріали і обставини справи, дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Згідно ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів та у доведенні перед судом їх переконливості.

За таких обставин, позов задоволенню не підлягає.

Судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Приватного підприємства "Д-ГОЛД" (вул. Вороніна, 1/2, смт. Братське, Вознесенський район, Миколаївська область, 55401, ) до Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ) - відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя І. А. Устинов