Справа № 400/11161/21
Суддя: Біоносенко В. В.
Дата ухвалення: 2022-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

20 січня 2022 р. № 400/11161/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Біоносенка В.В., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до:Софіївської сільської ради, вул. Софіївська, 24/1,Софіївка,Баштанський район, Миколаївська область,55632,
про:визнання протиправним та скасування рішення від 02.09.21 р. № 410, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до адміністративного суду з позовом до Софіївської сільської ради з вимогами визнати протиправним та скасувати рішення 10 сесії восьмого скликання Софіївської ради від 02.09.2021 №410 «Про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 »; зобов`язати Софіївську сільську раду прийняти рішення про затвердження документів із землеустрою «Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 із земель сільськогосподарського призначення державної власності (код КВЦПЗ А 01.03) для ведення особистого селянського господарства в межах території Новомиколаївської сільської ради Новобузького району Миколаївської області» та про надання ОСОБА_1 у власність земельної ділянки розміром 2 га, кадастровий номер :01:000:0228, розташованої в межах території Софіївської сільської ради, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.

Свої позовні вимоги позивачка обґрунтувала тим, що тривалий час намагається відвести у власність земельну ділянку площею 2 га :01:000:0228. На підставі наказу ГУ Держгеокадастру було розроблено проект землеустрою. Проект переданий на затвердження до Софіївської сільської ради. Рішенням 10 сесії восьмого скликання Софіївської ради від 02.09.2021 №410, позивачці відмовлено у затвердженні проекту та передачі у власність земельної ділянки. Позивачка вважає, що зазначене рішення необґрунтовано, оскільки земельна ділянка не відноситься до водного фонду.

Відповідач відзиву на позовну заяву не надав.

В судове засіданні 20.12.2021 представники сторін не з`явились.

Суд розглянув справу 20.01.2022 в порядку спрощеного провадження без виклику сторін відповідно до регламенту, визначеного в ухвалі про відкриття провадження від 22.11.2021, оскільки клопотань від сторін про інше не надходило.

Дослідив матеріали справи, суд встановив наступне.

13.08.2020 ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області, на виконання рішення у адміністративній справі №400/1245/20 від 04.06.2020, видано наказ №9656-СГ від 13.08.2020 «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою», яким надано ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої в межах території Новомиколаївської сільської ради Новобузького району Миколаївської області, орієнтовний розмір земельної ділянки 2,00 га земель для ведення особистого селянського господарства.

На замовлення ОСОБА_1 , ДП «Центр державного земельного кадастру» виготовлено «Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 із земель сільськогосподарського призначення державної власності (код КВЦПЗ А 01.03) для ведення особистого селянського господарства в межах території Новомиколаївської сільської ради Новобузького району Миколаївської області».

Відповідно до цього проекту земельна ділянка :01:000:0228 має обмеження 05.01 водоохоронна зона. Площа земельної ділянка 2 га, в тому числі в зоні дії обмежень 2 га.

14.04.2021 експертом державної експертизи складено Висновок про розгляд документації із землеустрою, відповідно до якого Проект погоджено. Також, у висновку зазначено, що стосовно земельної ділянки маються обмеження 05.01 2,0000 га.

02.09.2021 рішенням сесії восьмого скликання Софіївської сільської ради №410 «Про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 » відмовлено у затверджені проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0, оскільки земельна ділянка віднесена до складу земель водного фонду, передача яких у власність для ведення особисто селянського господарства суперечить вимогам ст.ст.58, 59, 60 Земельного кодексу України.

Відповідно до ч.ч.9, 10, 11 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Відповідно до ч.8 ст.186 Земельного кодексу України, підставою для відмови у погодженні та затвердженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.

Факт віднесення земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0228 до водоохоронної зони суд вважає доведеним, оскільки це підтверджується всіма документами проекту, розробленого на замовлення позивача.

Таким чином, правильне вирішення справи залежить від того, чи дійсно законодавство містить обмеження для приватизації земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства у водоохоронній зоні, або такої заборони не існує.

Відповідно до ч.2 ст.58 Земельного кодексу України, для створення сприятливого режиму вздовж морів, навколо озер, водосховищ та інших водних об`єктів встановлюються водоохоронні зони, межі яких зазначаються в документації із землеустрою, містобудівній документації на місцевому та регіональному рівнях. Відомості про межі водоохоронних зон вносяться до Державного земельного кадастру.

Порядок визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режим ведення господарської діяльності в таких зонах встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.87 Водного кодексу України, для створення сприятливого режиму водних об`єктів, попередження їх забруднення, засмічення і вичерпання, знищення навколоводних рослин і тварин, а також зменшення коливань стоку вздовж річок, морів та навколо озер, водосховищ і інших водойм встановлюються водоохоронні зони.

Водоохоронна зона є природоохоронною територією господарської діяльності, що регулюється.

На території водоохоронних зон забороняється:

1) використання стійких та сильнодіючих пестицидів;

2) влаштування кладовищ, скотомогильників, звалищ, полів фільтрації;

3) скидання неочищених стічних вод, використовуючи рельєф місцевості (балки, пониззя, кар`єри тощо), а також у потічки.

Порядок визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режим ведення господарської діяльності в них встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1996 №486 затверджено Порядок визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них.

Відповідно до Порядку, водоохоронні зони встановлюються для створення сприятливого режиму водних об`єктів, попередження їх забруднення, засмічення і вичерпання, знищення навколоводних рослин і тварин, а також зменшення коливань стоку вздовж річок, морів та навколо озер, водосховищ і інших водойм.

До складу водоохоронних зон обов`язково входять заплава річки, перша надзаплавна тераса, бровки і круті схили берегів, а також прилеглі балки та яри.

У межах водоохоронних зон виділяються землі прибережних захисних смуг та смуги відведення з особливим режимом їх використання відповідно до статей 88-91 Водного кодексу України.

У водоохоронній зоні дотримується режим регульованої господарської діяльності. На території водоохоронної зони забороняється:

використання стійких та сильнодіючих пестицидів;

розміщення кладовищ, скотомогильників, звалищ, полів фільтрації;

скидання неочищених стічних вод з використанням балок, кар`єрів, струмків тощо.

Прибережні захисні смуги у межах водоохоронної зони можуть використовуватися для провадження господарської діяльності за умови обов`язкового виконання вимог, передбачених статтями 88, 89 та 90 Водного кодексу України.

Відповідно до проекту землеустрою земельна ділянка 05.01 водоохоронна зона.

Але необхідно розуміти, що «водоохоронна зона» не тотожна поняттю «землі водного фонду». «Водоохоронна зона» може входить до земель «водного фонду» (зокрема прибережні захисні смуги вздовж морів, річок та навколо водойм), а може не входить до них.

Водоохоронна зона 05.01 - це зона, на яку розповсюджуються вищеперелічені обмеження щодо використання стійких та сильнодіючих пестицидів; розміщення кладовищ, скотомогильників, звалищ, полів фільтрації; скидання неочищених стічних вод з використанням балок, кар`єрів, струмків тощо.

Тобто, господарська діяльність у цій зоні дозволена, але є регулюваною. Натомість будь-якої заборони на передачу у приватну власність земель водоохоронної зони, яка не входить до земель прибережні захисні смуги (код 05.02 та 05.03) Земельний та Водний Кодекси не містять.

Саме це і дало можливість державній експертизі погодити «Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 із земель сільськогосподарського призначення державної власності (код КВЦПЗ А 01.03) для ведення особистого селянського господарства в межах території Новомиколаївської сільської ради Новобузького району Миколаївської області».

З урахуванням викладеного, обставини, якими відповідач обґрунтував відмову у затвердженні проекту відповідача не відповідають дійсності.

Щодо способу відновлення прав позивача.

Відповідно до ч.4 ст.245 КАС України суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В цьому випадку, суд вбачає, що всі умови позивачем були виконані для того, щоб суб`єкт владних повноважень міг прийняти рішення на її користь.

Затвердження проекту землеустрою за відсутністю вичерпних підстав для відмови є не правом, а обов`язком відповідача.

У відповідача під час затвердження проекту землеустрою відсутні дискреційні повноваження. Оскільки, дискреційні повноваження - це можливість обирати на свій розсуд між двома правомірними варіантами вирішення питання.

А відповідно до вимог ч.9 ст.118 ЗК України у відповідача є лише один правомірний варіант вирішення питання, який залежить від наявності чи відсутності підстав для відмови у затверджені проекту землеустрою. За наявності таких підстав, єдине можливе правомірне рішення відповідача відмова у затвердженні. За відсутністю таких підстав, єдине можливе правомірне рішення відповідача затвердити проект землеустрою, а відмова у затвердженні буде неправомірною.

Аргументів окрім того, що земельна ділянка відноситься до водного фонду та не може бути передана у приватну власність, відповідач на навів, а зазначені аргументи були визнанні судом хибними.

За таких обставин, суд вважає за можливе задовольнити позов повністю.

Сплачена позивачем сума судового збору в сумі 908 грн відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України підлягає стягненню на її користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Доказів понесення інших судових витрат позивачем не надано.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_1 ) до Софіївської сільської ради (вул. Софіївська, 24/1,Софіївка,Баштанський район, Миколаївська область,558) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення 10 сесії восьмого скликання Софіївської ради від 02.09.2021 №410 «Про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 ».

3. Зобов`язати Софіївську сільську раду прийняти рішення про затвердження документів із землеустрою «Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 із земель сільськогосподарського призначення державної власності (код КВЦПЗ А 01.03) для ведення особистого селянського господарства в межах території Новомиколаївської сільської ради Новобузького району Миколаївської області» та про надання ОСОБА_1 у власність земельної ділянки розміром 2 га, кадастровий номер :01:000:0228, розташованої в межах території Софіївської сільської ради, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Софіївської сільської ради (вул. Софіївська, 24/1,Софіївка,Баштанський район, Миколаївська область,558) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

5. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. В. Біоносенко