Справа № 400/2131/21
Суддя: Малих О.В.
Дата ухвалення: 2022-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2022 р. Справа № 400/2131/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Малих О.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідача:Головного управління ДПС у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001,
третя особа:Центральний відділ податків та зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок управління податкового адміністрквання фізичних осіб Головного управління ДПС у Миколаївській області, вул. Потьомкінська, 24/2, м. Миколаїв, 54030,
про:зобов`язання вчинити певні дії, стягнення коштів у сумі 10362,39 грн.,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Миколаївській області (далі відповідач, ГУ ДПС), в якому просить суд:

- скасувати в інтегрованій картці ІС «Податковий блок» платника ОСОБА_1 заборгованість зі сплати єдиного внеску у сумі 23325,71 грн.;

- примусово стягнути з Головного управління ДПС у Миколаївській області на користь ОСОБА_1 надміру або помилково сплачених коштів у розмірі 10362,39 грн.

Ухвалою від 09.04.2021 року суд відкрив провадження у справі та ухвалив розглядати справи за правилами спрощеного позовного провадження.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що оскільки рішенням суду у справі № 400/3655/20 визнано протиправною та скасовано вимогу ГУ ДПС від 12.11.2019 року № Ф- 69931-17, має місце поновлення порушеного права позивача шляхом повернення суми у розмірі 10362,39 грн., відрахованої на підставі постанови від 12.08.2020 про звернення стягнення із заробітної плати, яку він отримував в ПрАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль», винесеної в межах виконавчого провадження щодо виконання вимоги, що визнана судом протиправною. Крім того, дані щодо наявності заборгованості підлягають вилученню з інтегрованої картки платника податків позивача.

Відповідач надав відзив на позов, в якому у задоволенні вимог позивача просив відмовити. Заперечуючи проти позову, ГУ ДПС зазначило, що у межах відповідного виконавчого провадження всього надійшло коштів 9084,91 грн., з яких: 12.11.2020 року зараховано 6318,27 грн., 10.12.2020 року зараховано 2766,64 грн., що підтверджується витягом з інтегрованої картки платника.

04.01.2021 року Центральним відділом державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з набранням законної сили рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 25.11.2020 року по справі № 400/3655/20.

Як зазначив відповідач, відповідно до інтегрованої картки платника за позивачем рахується заборгованість зі сплати єдиного внеску у сумі 23325,71 грн.

ГУ ДПС також зазначило, що ним не виносилась (не формувалась) та не направлялась до Центрального відділу ДВС по ФОП ОСОБА_1 вимога про сплату боргу (недоїмки) в розмірі 34488,74 грн.

У запереченнях на відзив позивач зазначив, що оскільки повернення коштів, помилково або надміру контролюють справляння надходжень бюджету, а таким органом є Центральний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), та на нього покладено обов`язок щодо формування та надання до органів Державної казначейської служби подання про повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Крім того, твердження ГУ ДПС щодо того, що ним не виносилось (не формувалась) та не направлялась до Центрального відділу ДВС по ФОП ОСОБА_1 вимога про сплату боргу (недоїмки) в розмірі 34488,74 грн. спростовується відповіддю, яка була отримана 09.09.2020 року. Відповідно до вказаної відповіді станом на 08.09.2020 року відповідно до інтегрованої картки платника податків сума заборгованості зі сплати єдиного внеску складає 32410,62 грн.

Суд розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

З`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:

Позивач з 05.03.2007 року по 31.08.2020 року був зареєстрований як фізична особа-підприємець та перебував на обліку в органах ДПС як платник єдиного внеску.

12.11.2019 року ГУ ДПС виставлено позивачу вимогу № Ф-69932-17 на суму єдиного внеску 26539,26 грн.

Вимогу було передано до виконання до Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) (далі Центральний ДВС), відповідно до постанови якого від 12.08.2020 року ВП № 62681150по місту роботи позивача ПАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» розпочато процедуру стягнення податкового боргу з його заробітної плати.

Після того, як позивачу стало відомо про утримання з його заробітної плати, він оскаржив вимогу від 12.11.2019 року № Ф-69932-17 у судовому порядку.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 25.11.2020 року у справі № 400/3655/20 визнано протиправною та скасовано вимогу ГУ ДПС про сплату боргу (недоїмки) № Ф-69931-17 в розмірі 34488,74 грн. за період з 01.01.2017 року по 31.08.2020 року.

Рішення набрало законної сили 29.12.2020 року.

04.01.2021 року головним державним виконавцем Центрального ДВС винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 62681150 (у зв`язку зі скасуванням податкової вимоги).

За період з серпня по грудень 2020 року, в рамках виконання постанови Центрального ДВС про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію стипендію та інші доходи боржника від 12.08.2020 року, з заробітної плати позивача було утримано кошти на загальну суму 10362,39 грн.

22.02.2021 року Центральний ДВС звернувся до ГУ ДПС із заявою щодо вирішення питання щодо повернення суми здійснених відрахувань із заробітної плати позивача, стягнутих в межах виконавчого провадження № 62681150 шляхом підготування подання про повернення помилкового або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджету та вчинення інших дій, передбачених Порядком № 787.

Листом від 03.03.2021 року № 2004/5/14-29-24-03-06 повідомив Центральний ДВС, що за результатами розгляду його заяви від 22.02.2021 року встановлено, що у позивача станом на 02.03.2021 року в інтегрованій картці ІС «Податковий блок» рахується заборгованість зі сплати єдиного внеску у сумі 23325,71 грн. На підставі викладеного заяву залишено без розгляду.

Враховуючи відмову ГУ ДПС у поверненні надміру стягнутих з позивача коштів у сумі 10362,39 грн. та не внесенням до інтегрованої картки ІС «Податковий блок» позивача даних щодо скасування заборгованості у сумі 23325,71 грн., позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення у справі, суд виходить з наступного:

Згідно до п. 2 розділу І Порядку ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 12.01.2021 року № 5 (далі Порядок № 5), інтегрована картка платника (далі ІКП) форма оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску (далі платежі), що ведеться за кожним видом платежу.

ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та фондами загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування за відповідним видом платежу та відповідною адміністративно-територіальною одиницею (п. 1 розділу ІІ Порядку № 5).

Згідно наявного у матеріалах справи листа ГУ ДПС від 08.09.2020 року № 1625/ФОП/14-29-50-05-16, станом на 08.09.2020 року, відповідно інтегрованої картки платника податків, сума заборгованості зі сплати єдиного внеску складає 32410,62 грн., без врахувань липня та серпня 2020 року, яка не сплачена до бюджету.

Враховуючи наявність заборгованості станом на 31.10.2019 року в сумі 26539,26 грн. по ФОП ОСОБА_1 , в ІТС «Податковий блок» в автоматичному режимі сформована вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф-69932-17 від 12.11.2019 року.

Але, як вже зазначалось вище, рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 25.11.2020 року у справі № 400/3655/20 визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-69931-17 в розмірі 34488,74 грн. Рішення набрало законної сили 29.12.2020 року.

Згідно п. 2 розділу ІІІ Порядку № 5 у разі скасування у встановлених законом випадках не в межах процедури адміністративного або судового оскарження податкового повідомлення-рішення / рішення / вимоги та/або рішення щодо єдиного внеску після його вручення платнику податків у підсистемі, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи, вноситься рішення керівника (заступника керівника або уповноваженої особи) територіального органу ДПС або особи, яка виконує його обов`язки, про скасування податкового повідомлення-рішення / рішення / вимоги та/або рішення щодо єдиного внеску, статус податкового повідомлення-рішення / рішення / вимоги та/або рішення щодо єдиного внеску змінюється на «Скасовано».

Відповідно до наданого ГУ ДПС витягу з ІКП позивача, станом на 31.12.2020 року ІКП по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (код класифікації доходів бюджету 71040000) містить інформацію про наявність заборгованості у сумі 23325,71 грн., обов`язку щодо сплати якої позивач не має.

Відомостей щодо вилучення даних ІКП щодо скасованої суми заборгованості ГУ ДПС до суду не надало.

Враховуючи викладене, позов у даній частині вимог підлягає задоволенню.

Щодо вимог про примусове стягнення з ГУ ДПС на користь позивача надміру або помилково сплачених коштів у розмірі 10362,39 грн., суд зазначає наступне:

На момент виникнення спору діяв Порядок зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 16.01.2016 року № 6 (далі Порядок № 6).

Згідно до п. 3 Порядку № 6, у цьому Порядку терміни вживаються в таких значеннях:

помилково сплачені суми єдиного внеску суми Коштів, які на певну дату зараховані на невідповідний рахунок 3719 та/або сплачені з рахунку неналежного Платника;

рахунок 3719 відповідні небюджетні рахунки за балансовим рахунком 3719 «Рахунок для зарахування коштів, які підлягають розподілу за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування», відкриті в органах Державної казначейської служби України.

Відповідно до п. 5 Порядку № 6 повернення Коштів здійснюється у випадках:

1) надмірної або помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій на відповідний рахунок 3719;

2) помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій на невідповідний рахунок 3719;

3) помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій на рахунок з обліку доходів бюджету;

4) помилкової сплати податкових зобов`язань з податків, зборів, штрафних (фінансових) санкцій та пені, передбачених Податковим кодексом України, на рахунок 3719.

Відповідно до положень п. 6 Порядку № 6 повернення Коштів здійснюється на підставі заяви Платника про таке повернення (далі Заява).

У випадках, передбачених підпунктами 1, 2 та 4 пункту 5 цього Порядку, Заява подається до органу доходів і зборів, на рахунок якого сплачено Кошти, за формою, визначеною у додатку 1 до цього Порядку.

Помилково сплачені суми у випадках, передбачених підпунктами 3 та 4 пункту 5 цього Порядку, підлягають поверненню з урахуванням положень статті 43 Податкового кодексу України та пункту 12 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Так, за приписами п. 43.1 ст. 43 Податкового кодексу України (далі ПК України) Помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання та пені є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які повертаються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік за результатами проведення перерахунку його загального річного оподатковуваного доходу) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми та/або пені (п. 43.3 ст. 43 ПК України).

У відповідності до п. 43.4 ст. 43 ПК України платник податків подає заяву про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на єдиний рахунок (у разі його використання); на погашення грошового зобов`язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення у готівковій формі коштів за чеком у разі відсутності у платника податків рахунка в банку.

Як вбачається з матеріалів справи та вже зазначалося судом, 22.02.2021 року Центральний ДВС звернувся до ГУ ДПС із заявою щодо вирішення питання щодо повернення суми здійснених відрахувань із заробітної плати позивача, стягнутих в межах виконавчого провадження № 62681150 шляхом підготування подання про повернення помилкового або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджету та вчинення інших дій, передбачених Порядком № 787.

З урахуванням вищевикладеного суд робить висновок, що позивачем було обрано невірний спосіб захисту своїх порушених прав. Так, по-перше, заяву подано неналежною особою та, по-друге, заяву подано у відповідності до Порядку № 787, а не Порядку № 5.

Крім того суд звертає увагу на те, що відповідно до даних ГУ ДПС станом на 02.03.2021 року в інтегрованій картці ІС «Податковий блок» позивача рахувалась заборгованість зі сплати єдиного внеску у сумі 23325,71 грн.

У зв`язку з цим, зокрема, позивач й звернувся до суду з адміністративним позовом. А отже, на час звернення Центральним ДВС до ГУ ДПС із заявою щодо підготування подання про повернення помилкового або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджету та вчинення інших дій, передбачених Порядком № 787 вимоги щодо стягнення коштів були передчасними.

Враховуючи викладене, суд відмовляє у задоволенні позову в даній частині вимог.

На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

У відповідності до ч. 1 та 3 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем під час подання позову сплачено судовий збір у сумі 908,00 грн. З урахуванням часткового задоволення позовних вимог стягненню з бюджетних асигнувань на користь позивача підлягають 454,00 грн.

Щодо вимог про відшкодування витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги у сумі 7000,00 грн., суд зазначає наступне:

Згідно ч. 1 та 2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 134 КАС України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 134 КАС України).

Згідно ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до положень ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Згідно з ч. 9 статті 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Таким чином, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано: договір про надання юридичних послуг № 124 від 25.11.2020 року; прибутковий касовий ордер № 97 від 25.11.2020 року на суму 7000,00 грн.; квитанцію до прибуткового касового ордера № 97 від 25.11.2020 року на суму 7000,00 грн.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує те, що дана справа є справою незначної складності, судовий збір за подання якої складає 908,00 грн.

Крім того, позивачем не надано доказів обґрунтованості заявлених до відшкодування витрат на правничу допомогу.

З урахуванням принципу справедливості та обставин справи, обсяг опрацьованого матеріалу та умов договору про надання правової допомоги, суд вважає за необхідне присудити на користь позивача витрати на правничу допомогу в сумі 1000,00 грн.

За таких обставин, суд вважає наявними підстави для часткового задоволення заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 2, 19, 134, 139, 241 246, 260 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової катки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ), за участю третьої особи Центрального відділу податків та зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок управління податкового адміністрування фізичних осіб Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Потьомкінська, 24/2, м. Миколаїв, 54030) задовольнити частково.

2. Зобов`язати Головне управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ) вилучити з інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової катки платника податків НОМЕР_1 ) суми недоїмки по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 23325,71 грн.

3. В решті позовних вимог відмовити.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової катки платника податків НОМЕР_1 ) судові витрати у сумі 454,00 грн. (чотириста п`ятдесят чотири гривні 00 коп.) та витрати на правову допомогу у розмірі 1000,00 грн. (одна тисяча гривень 00 коп.).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 31.01.2022 року.

Суддя О.В. Малих