Справа № 300/5789/21
Суддя: Біньковська Н.В.
Дата ухвалення: 2022-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"04" лютого 2022 р. справа № 300/5789/21
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Біньковської Н.В.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Коломийської районної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 в інтересах якого діє представник Візінська Г.В., звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Коломийської районної державної адміністрації відповідно до змісту якого просить: визнати протиправними дії щодо недоплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік відповідно до положень статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; зобов`язати здійснити перерахунок і виплату недоплачену суму щорічної разової грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, у відповідності до статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" з урахуванням висновку Конституційного Суду України, викладеному у рішенні від 27.02.2020 №3-р/2020 у справі №14-247/2018(3393/18) та здійснити виплату суми недоплаченої частини разової грошової допомоги до 5 травня 2021 року з урахуванням раніше виплаченої суми.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем в порушення Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», рішення Конституційного Суду України №3-р/2020 від 27.02.2020, протиправно виплачено грошову допомогу до 5 травня за 2021 рік в сумі 1491,00 грн., а не в розмірі 5 мінімальних пенсій за віком, встановлених на 1 січня 2021 року. Зазначає, що з 27.02.2020 із врахуванням частини 5 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги до 5 травня в розмірі саме п`яти мінімальних пенсій за віком.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Правом подання відзиву на позов відповідач не скористався.
Заяв про розгляд справи з викликом сторін суду не надходило. У відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними в справі матеріалами.
Суд, розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши в сукупності письмові докази, встановив наступне.
ОСОБА_1 , є учасником бойових дій і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 від 07.05.2015 (а.с.10).
В квітні 2021 року відповідачем виплачено позивачу щорічну разову грошову допомогу до 5 травня в сумі 1491,00 грн., визначеній постановою Кабінету Міністрів України №325 від 08.04.2021 «Деякі питання виплати у 2021 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань».
Позивач через свого представника звернулася до відповідача про перерахунок та виплату недоплаченої грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми (а.с.11).
За результатами розгляду звернення представника ОСОБА_1 , відповідач листом від 20.08.2021 №2769/05-08/14 повідомив позивача, що йому здійснено виплату вказаної допомоги у розмірі 1491,00 грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №325 від 08.04.2021 «Деякі питання виплати у 2021 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань (а.с.12).
Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Правовий статус учасників бойових дій, створення належних умов для їх життєзабезпечення визначає Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (надалі також Закон №3551-ХІІ).
До 2006 року діяла норма частини 5 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у такій редакції: «щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком».
Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 № 107-VI (надалі також - Закон № 107-VI) текст вказаної вище частини 5 статті 12 Закону №3551-ХІІ викладено в новій редакції, відповідно до якої щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України. Надалі, рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 за №10-рп/2008 вказані зміни визнано неконституційними.
Згідно із підпунктом 5 пункту 63 розділу І Закону України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28.12.2014 № 79-VIII розділ VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, відповідно до якого норми і положення, зокрема, статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону № 3551-ХІІ застосовуються у порядку та розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
09.04.2021 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 08.04.2021 №325 «Деякі питання виплати у 2021 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» (надалі також Постанова №325), якою, серед іншого, установлено, що в 2021 році виплата разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законом №3551-ХІІ, учасникам бойових дій здійснюється у розмірі 1491 гривня (Додаток до Порядку використання коштів державного бюджету, передбачених для виплати щорічної разової грошової допомоги ветеранам війни і жертвам нацистських переслідувань, затверджений Постановою №325).
27.02.2020 Конституційний Суд України рішенням №3-р/2-2020 визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 45, ст. 425) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
При цьому Конституційний Суд України у пункті 2.2 мотивувальної частини вказаного рішення, посилаючись на положення свого рішення від 22.05.2008 № 10-рп/2008, дійшов висновку про те, що Бюджетним кодексом України не можна вносити зміни до інших законів України, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, а також встановлювати інше (додаткове) законодавче регулювання відносин, відмінне від того, що є предметом спеціального регулювання іншими законами України.
Частиною другою статті 152 Конституції України встановлено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
З резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 27.02.2020 №3-р/2020 слідує, що окреме положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.
Таким чином, на час виникнення спірних правовідносин рішенням Конституційного Суду України від 27.02.2020 №3-р/2020 відновлено дію частини 5 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в редакції Закону №367-ХІV, згідно з якою «щорічно учасникам бойових дій до 5 травня виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком».
Отже, на час виплати позивачу у 2021 році щорічної разової грошової допомоги до 5 травня одночасно діяли Закон №3551-ХІІ та Постанова №325.
Виходячи із визначених у частині третій статті 7 КАС України загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, для визначення розміру разової грошової допомоги учасникам бойових дій необхідно застосовувати не Постанову №325, а Закон №3551-ХІІ, який має вищу юридичну силу.
З врахуванням наведеного, суд дійшов висновку про те, що разова грошова допомога до 5 травня в 2021 році повинна виплачуватися учасникам бойових дій у розмірі, встановленому статтею 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в редакції Закону № 367-ХІV. Вихідним критерієм обрахунку щорічної разової грошової допомоги до 5 травня є мінімальний розмір пенсії за віком.
Суд зазначає, що, враховуючи фактично однаковий зміст Постанови №325 та постанови Кабінету міністрів України №112 від 19.02.2020, ця адміністративна справа щодо нарахування та виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік у розмірі передбаченому частиною 5 статті 13 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту є типовою справою по відношенню до зразкової справи №440/2722/20, оскільки відповідачем у таких справах є один і той самий суб`єкт владних повноважень (його відокремлені структурні підрозділи), спір виник з аналогічних підстав, у відносинах, що регулюються фактично одними нормами права, та позивачами заявлено аналогічні вимоги.
При вирішенні цієї справи суд, в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України, враховує висновки щодо застосування норм права наведені в рішенні Верховного Суду у складі колегії Касаційного адміністративного суду від 29.09.2020 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у зразковій справі №440/2722/20.
З врахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, висновків Верховного Суду у зразковій справі №440/2722/20, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 шляхом визнання протиправною відмову відповідача щодо нарахування та виплати позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік як учаснику бойових дій у розмірі, меншому ніж передбачено частиною 5 статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2021 рік, як учаснику бойових дій, в розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням раніше виплаченої суми такої допомоги.
Згідно з частиною 1 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України), судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Позивач звільнений від сплати судового збору згідно пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір».
Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
За змістом статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частиною 9 статті 139 КАС України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін.
Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України від 5 липня 2012 року №5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (надалі також - Закон №5076-VI).
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Статтею 30 Закону №5076-VI передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, значення спору для сторони тощо.
Судом встановлено, що професійна правнича допомога позивачу у цій справі надавалася відповідно до договору про надання правової (правничої) допомоги від 11.06.2021 (а.с.15), укладеного між адвокатом Візінською Г.В. та Малим Р.М., предметом якого є представництво прав та законних інтересів клієнта в органах державної влади та суді.
Також представником позивача надано суду свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ІФ №001765 видане на підставі рішення Ради адвокатів Івано-Франківської області від 09.10.2020 за №2/11 (а.с.20), ордер на надання правничої (правової) допомоги від 24.09.2021 серії ІФ №001590 (а.с.17), акт прийняття-передачі виконаної роботи від 28.09.2021 до договору про надання правої (правничої) допомоги від 11.06.2021 (а.с.18), а також квитанція №11 від 28.09.2021 на суму 2000,00 грн. (а.с.19).
Так, згідно акту приймання-передачі виконаної адвокатом Малим Р.М. надано правничу допомогу наступного характеру:
1) усна консультація 30 хв.;
2) підготовка позовної заяви вартість 2000,00 грн. (2,5 години).
Відповідно до квитанції від 28.09.2021 №11 ОСОБА_1 сплатив адвокату Візінській Г.В. кошти в розмірі 2000,00 грн. за адвокатські послуги згідно акту від 28.09.2021.
При розподілі судових витрат у цій справі суд враховує: зміст позовної заяви; час, який необхідно затратити кваліфікованому юристу на підготовку усіх матеріалів адміністративної справи; складність адміністративної справи; те, що справа розглядалася в спрощеному провадженні, без виклику сторін.
Щодо правової допомоги у виді підготовки позовної заяви, вартість якої визначена в розмірі 2000,00 грн. (кількість витраченого часу 2,5 години), суд вказує, що зазначена сума є недостатньо обґрунтованою і неспівмірною із предметом спору, оскільки вказана справа не є справою особливої складності, судова практика з приводу вказаних правовідносин сформована однозначно. Заявлений розмір витрат також є не співмірним із обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) в період провадження в Івано-Франківському окружному суді, із реальним часом витраченим адвокатом та із обсягом наданих адвокатом послуг (виконаних робіт). Тому, суд, вважає, що вартість заявленої до відшкодування суми вказаної послуги є завищеною на 1000,00 грн.
При цьому суд враховує, що адвокатом Візінською Г.В. неодноразово надавалась правова допомога у справах з аналогічним предметом спору, що свідчить про наявні в адвоката напрацювання по справах вказаної категорії.
Враховуючи наведене, виходячи із обставин справи, критерію пропорційності, суд вважає обґрунтованим та об`єктивним, і таким, що підпадає під критерій розумності, суму витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача, у загальному розмірі 1000,00 грн.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Визнати протиправною відмову Управління соціального захисту населення Коломийської районної державної адміністрації у проведенні перерахунку та виплаті ОСОБА_1 щорічної одноразової грошової допомоги до 05 травня за 2021 рік, виходячи із п`яти мінімальних пенсій за віком.
Зобов`язати Управління соціального захисту населення Коломийської районної державної адміністрації нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щорічну одноразову грошову допомогу до 5 травня за 2021 рік, як учаснику бойових дій, в розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням раніше виплаченої суми такої допомоги.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Коломийської районної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1000 грн. (одна тисяча гривень).
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ),

відповідач Управління соціального захисту населення Коломийської районної державної адміністрації (, вул. І. Франка, 3, м. Коломия, Коломийський район, Івано-Франківська область, 78200).

Суддя /підпис/ Біньковська Н.В.