Справа № 440/15693/21
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2022-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

24 січня 2022 року м. ПолтаваСправа №440/15693/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Кукоби О.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

1. Стислий зміст позовних вимог та їх обґрунтування.

ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (надалі - відповідач, ГУПФ України в Полтавській області), у якому просив:

визнати протиправними дії пенсійного органу щодо переведення ОСОБА_1 з пенсії за вислугу років на пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії, тобто із показника заробітної плати за 2017 рік;

зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком, призначеної вперше, ОСОБА_1 на умовах та у порядку, передбаченому частиною другою статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням розміру середньої заробітної плати (доходу), з якої сплачені страхові внески за 2017, 2018 та 2019 роки, що передували року звернення за призначенням пенсії, з 28 жовтня 2020 року, з урахуванням фактично виплаченої пенсії.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що пенсійний орган при призначенні позивачу пенсії за віком у жовтні 2020 року безпідставно застосував показник середньої заробітної плати працівників у галузі економіки України за 2017 рік, а не за 2017-2019 роки, адже пенсія згідно норм Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" йому призначена вперше.

2. Позиція відповідача.

Відповідач позов не визнав, у наданому до суду відзиві на позов представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність /а.с. 42-44/. Свою позицію мотивував посиланням на те, що позивач з 2006 року отримував пенсію за вислугу років відповідно до норм Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", з урахуванням чого у жовтні 2020 року мало місце переведення позивача з пенсії за вислугу років на пенсію за віком згідно норм Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". На цій підставі, відповідач вважав, що пенсійним органом правомірно застосовано при обчисленні пенсійної виплати показник середньої заробітної плати працівників у галузі економіки України за 2017 рік у розмірі 3764,40 грн, збільшений до 5426,60 грн.

3. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 22.12.2021 поновлено позивачу строк звернення до суду з цим позовом, відкрито провадження у справі, а її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників (у письмовому провадженні).

За приписами пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Рішення ухвалено у перший робочий день після завершення періоду тимчасової непрацездатності судді.

Обставини справи

ОСОБА_1 з 2006 року перебував на обліку в ГУПФ України в Полтавській області як одержувач пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", що не заперечується сторонами.

28.10.2020 позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком згідно норм Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" /а.с. 56/.

На підставі цієї заяви ОСОБА_1 з 28.10.2020 переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" /а.с. 45/.

Для обчислення пенсійної виплати відповідач врахував середній заробіток у розмірі 3764,40 грн, збільшений до 5426,60 грн /а.с. 54 - зворот/.

10.02.2021 позивач звернувся до ГУПФ України в Полтавській області із заявою, у якій просив роз`яснити порядок обчислення пенсії в частині врахування середнього заробітку /а.с. 11/ .

Листом ГУПФ України в Полтавській області від 04.03.2021 вих.№1604-1108/А-02/8-1600/21 позивача повідомлено, що розрахунок пенсії проведено із показника заробітної плати за 2017 рік - 3764,40 грн /а.с. 12-13/.

17.09.2021 позивач звернувся до ГУПФ України в Полтавській області із заявою, у якій просив провести перерахунок його пенсії з 28.10.2020 з урахуванням середньої заробітної плати за 2017 - 2019 роки у розмірі 7763,17 грн /а.с. 21-22/.

Листом від 22.10.2021 вих.№11672-10436/А-02/8-1600/21 відповідач повідомив ОСОБА_1 про відсутність підстав для перерахунку його пенсії /а.с. 23/.

Не погодившись з такою позицією пенсійного органу, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Норми права, якими урегульовані спірні відносини

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Основного Закону України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 7 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (надалі - Закон №2262-ХІІ) визначено, що військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором. У разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до цього Закону та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", призначається одна пенсія за її вибором. При цьому різниця між розміром пенсії, на який особа має право відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", і розміром пенсії із солідарної системи відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", яка визначається в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, фінансується за рахунок коштів державного бюджету.

Згідно з частиною першою статті 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (надалі - Закон №1058-IV) (у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

У силу статті 10 Закону №1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

За змістом частини першої статті 26 Закону №1058-IV (у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.

Частиною другою статті 40 Закону №1058-IV визначено, що заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.

Згідно з абзацом другим частини третьої статті 45 Закону №1058-IV при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Оцінка судом обставин справи

Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Спір у цій справі стосується правомірності обчислення позивачу пенсії за віком на підставі норм Закону №1058-IV.

Зокрема, спірним є розуміння сторонами процедури призначення пенсій на підстав норм згаданого Закону.

Так, позивач вважає, що пенсія за віком на підставі норм Закону №1058-IV йому призначена вперше з 28.10.2020, а тому при обчисленні пенсійної виплати відповідач на підставі частини другої статті 40 Закону №1058-IV мав врахувати середній заробіток за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2017-2019 роки.

Натомість відповідач переконаний, що оскільки ОСОБА_1 до призначення пенсії за віком на підставі норм Закону №1058-IV з 2006 року отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону №2262-ХІІ, то у спірних відносинах мало місце переведення позивача з одного виду пенсії на інший. А тому, для обчислення пенсійної виплати слід було керуватись положеннями абзацу другого частини третьої статті 45 Закону №1058-IV, якими передбачено застосування показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Оцінюючи наведені доводи сторін, суд зазначає, що положеннями частини третьої статті 45 Закону №1058-IV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом (пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника), на інший. Показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Водночас сторони не заперечують, що позивач з 2006 року отримував пенсію за вислугу років, призначену йому на підставі норм Закону №2262-ХІІ.

За призначенням пенсії відповідно до норм Закону №1058-IV ОСОБА_1 вперше звернувся 28.10.2020.

З урахуванням наведеного, при обчисленні пенсії за віком з 28.10.2020 пенсійний орган мав урахувати показник середньої заробітної плати за три календарних роки, що передують року призначення нового виду пенсії, оскільки пенсія за віком передбачена іншим законом, ніж пенсія за вислугу років.

Подібні висновки щодо правозастосування частини третьої статті 45 Закону №1058-IV містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 у справі №876/5312/17, а також постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 09.12.2019 у справі №265/5293/17, від 02.03.2020 у справі №№175/4084/16-а(2-а/175/86/16).

За таких обставин, суд дійшов висновку, що при обчисленні позивачу пенсії за віком з 28.10.2020 на підставі норм Закону №1058-IV пенсійний орган мав врахувати показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням саме цього виду пенсії, тобто, за 2017-2019 роки.

За даними Пенсійного фонду України середня заробітна плата за 2017-2019 роки становила 7763,17 грн.

Натомість при обчисленні пенсійної виплати позивача пенсійним органом врахована середня заробітна плата у розмірі 3764,40 грн, збільшена на підставі норм постанов КМУ від 20.02.2019 №124 та від 01.04.2020 №251 до 5426,60 грн.

При цьому суд зауважує, що відповідачем у розрахунку заробітку для обчислення пенсії ОСОБА_1 зазначено про необхідність врахування середньої заробітної плати за 2017-2019 роки, тоді як фактично врахована середня заробітна плата за 2014-2016 роки /а.с. 54 - зворот/.

Згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.02.2019 (справа №826/7380/15) вказала, що верховенство права, як основоположний принцип адміністративного судочинства, визначає спрямованість судочинства на досягнення справедливості та надання ефективного захисту. Статтею 13 (право на ефективний засіб юридичного захисту) Конвенції передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац десятий пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 №3-рп/2003). При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Отже, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Враховуючи викладене, належним та ефективним способом захисту порушених у спірних відносинах прав позивача є визнання протиправними дії ГУПФ України в Полтавській області щодо переведення ОСОБА_1 з пенсії за вислугу років на пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок і виплату пенсії за віком, призначеної вперше, ОСОБА_1 на умовах та у порядку, передбаченому частиною другою статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням розміру середньої заробітної плати (доходу), з якої сплачені страхові внески за 2017, 2018 та 2019 роки, що передували року звернення за призначенням пенсії, з 28 жовтня 2020 року, з урахуванням фактично виплаченої пенсії.

Зважаючи на встановлені в ході розгляду фактичні обставини справи та беручи до уваги норми законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Розподіл судових витрат

Відповідно до частини першої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 908,00 грн, що підтверджено квитанцією від 16.11.2021 №0.0..1. Вказану суму судового збору зараховано до спеціального фонду Державного бюджету, що підтверджено випискою.

Інші судові витрати у справі відсутні.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Зважаючи на ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог, понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору належить стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 3, 6-10, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо переведення ОСОБА_1 з 28 жовтня 2020 року з пенсії за вислугу років на пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком, призначеної вперше ОСОБА_1 з 28 жовтня 2020 року, на умовах та у порядку, передбаченому частиною другою статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", із застосуванням розміру середньої заробітної плати (доходу), з якої сплачені страхові внески за 2017, 2018 та 2019 роки, що передували року звернення за призначенням пенсії, з урахуванням фактично сплачених сум.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень).

Позивач: ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (; вул. Соборності, 66, м. Полтава, Полтавська область, 36014).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга в електронній формі подається через Електронний кабінет користувача підсистеми "Електронний суд" безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду, а у паперовій формі через Полтавський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів після складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.О. Кукоба