Справа № 380/11819/21
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2022 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Клименко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (Позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області (Відповідач), в якому просить:

1. Відкрити провадження у справі;

2. Визнати протиправною Головного управління Національної поліції у Львівській області (Код ), а саме:

- ненадання точної та повної інформації у відповідь на запит на отримання публічної інформації від 21 квітня 2021 року, що є порушенням вимог ч. 1 п. 6 ст. 14 Закону України «Про доступ до публічної інформації» в частині обов`язку розпорядника інформації надавати точну та повну інформацію, результатом чого є порушення Конституційного права позивача на збирання інформації, гарантованого статтею 34 Конституції України та статті 5 Закону України «Про інформацію»;

- недотриманні вимог частини 1 статті 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації», адже розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

- зобов`язати відповідача надати точну та повну інформацію на запит позивача на отримання публічної інформації від 21 квітня 2021 року.

3. Судові витрати покласти на відповідача.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 21 квітня 2021 року скерував інформаційний запит до Відділу поліції № 6 Головного управління поліції у Львівській області. Запит було скеровано листом № 001 АТ «Укрпошта», відправлення вручене 23 квітня 2021 року. Відповідь на вказаний запит позивач просив надіслати на його електронну адресу. Відповідь на запит відповідач надав 30 квітня 2021 року листом за № 3936/43/02/69-21 засобами поштового зв`язку з відміткою 17 червня 2021 року. Тобто, на думку позивача, відповідь на його запит від 21 квітня 2021 року відповідач фактично надав 17 червня 2021 року, з необґрунтованим пропуском строку на 48 днів, що є порушенням вимог статті 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації». Зауважує, що повідомлень щодо продовження строків розгляду запиту до нього не надходило. Крім того, позивач стверджує, що в наданій відповіді відсутня інформація щодо питань № 2, № 3, № 4 запиту. А з імовірної відповіді на питання № 1 залишається незрозумілим те, чи факт відпрацювання території, прилеглої до автодороги, є єдиним заходом, який було вжито. Адже у заяві, адресованій 24 січня 2021 року поліцейським, позивач просив перевірити факт змішування відходів з ґрунтом та чітко вказав ймовірного порушника Солонківську сільську раду. Тому надана відповідачем інформація взагалі не має відношення до події, яка відбулася 24 січня 2021 року.

Позивач уважає, що внаслідок протиправної бездіяльності відповідача, як розпорядника інформації, він не отримав запитуваної інформації у повному обсязі. Крім того, відповідь на запит надано із значним пропуском встановлених Законом України «Про доступ до публічної інформації» строків.

Просить адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву. Відповідач вказує, що запит позивача отримано поштою 23 квітня 2021 року (вечір п`ятниці). 24 25 квітня 2021 року були вихідними днями. Запит зареєстровано за вх. № ІЗ-31 від 26 квітня 2021 року. Відповідь на запит надано позивачу відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації» 30 квітня 2021 року, тобто протягом п`яти робочих днів. Відповідальність за строки доставки кореспонденції Головне управління Національної поліції у Львівській області не несе.

Крім того, відповідач стверджує, запит позивача частково не можна кваліфікувати, як запит передбачений Законом України «Про доступ до публічної інформації». Адже, виходячи з поняття публічної інформації, запитувана позивачем інформація не є такою, що задокументована (створена) в процесі виконання суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків, тому не може вважатись публічною. Разом з тим, запит позивача розглянуто уповноваженими працівниками та надано відповідь від 30 квітня 2021 року про те, що: за результатами проведеної перевірки не було встановлено ознак кримінального правопорушення, у зв`язку з чим відповідної інформації до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено не було; під час розгляду матеріалів здійснювались заходи по відпрацюванню території, прилеглої до автодороги в с. Липники в межах Солонківської сільської ради, з метою встановлення осіб, які здійснюють викид побутових та будівельних відходів, однак виявити осіб, причетних до викиду сміття, не виявилось можливим; матеріали перевірки знаходяться в архіві Відділу поліції № 6 ЛРУП ГУНП у Львівській області. Крім того, на прохання позивача надано завірену копію заяви ОСОБА_1 та пояснення від 24 січня 2021 року. Також відповідач покликається на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 06 березня 2019 року у справі № 813/3059/16.

Просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

03 листопада 2021 року позивач подав клопотання/заяву, в якій додатково зазначає про те, що запитувач має право не лише на інформацію, а й на своєчасність отримання відповіді на запит. Уважає, що порушення відповідачем вимог статті 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» та недотримання строків надання відповіді на запит від 21 квітня 2021 року є очевидним та підтверджується належними доказами. Просить суд дослідити питання ненадання відповідачем повної та точної інформації, адже у відповіді на запит відсутні відповіді на питання № 2, № 3, № 4. Вказує, що доводи відповідача про те, що запитувана інформація не є публічною мали б бути зазначені у самій відповіді на запит, а не у відзиві на позовну заяву. Просить взяти до уваги, що відповідач вже обмежував його законні права на інформацію шляхом ненадання інформації та порушення строків надання відповіді (справа № 380/7847/21). На думку позивача, така поведінка відповідача не є випадковою, а є цілеспрямованою протидією його громадській діяльності.

Відповідно до вимог пункту 3 частини 3 статті 246 КАС України суд зазначає, що ухвалою судді від 23 липня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення сторін. Звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору на підставі пункту першого частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір».

Ухвалою суду від 03 лютого 2022 року в задоволенні клопотання/заяви позивача від 07 вересня 2021 року про залучення третьої особи до участі у справі відмовлено.

Суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини:

21 квітня 2021 року позивач засобами поштового зв`язку скерував до Відділу поліції № 6 (м. Пустомити) Головного управління Національної поліції у Львівській області запит на інформацію, що подається фізичним особам відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації». У цьому запиті позивач зазначив, що 24 січня 2021 року близько 10:04 год. він звернувся на спеціальну лінію « 102» з приводу протиправного змішування побутових та будівельних відходів з ґрунтом в селі Липники Пустомитівського району. Близько 10:50 год. прибув екіпаж поліції на службовому транспортному засобі 14*1303. Позивач надав пояснення та зробив заяву щодо ситуації, яка виникла, інспектору поліції. Згідно наданої відповідачем інформації в документі № 1359/43/02/14-21 від 16 лютого 2021 року звернення позивача зареєстроване за № 870 від 24 січня 2021 року. Також повідомлено, що за результатами проведеної перевірки не було встановлено ознак кримінального правопорушення. Просив надати такі відомості:

1) Вказати чіткий та повний перелік вжитих заходів та застосованих засобів, які було використано уповноваженою особою Відділу поліції № 6 Львівського РУП ГУНП у Львівській області для встановлення наявності чи відсутності ознак кримінального правопорушення.

2) Повідомте, чи було для перевірки моєї заяви від 24.01.2021 року, відібрано проби ґрунту та досліджено лабораторією на предмет наявності перевищення забруднюючих речовин, також прошу надати завірену копію або витяг з документа який містить інформацію щодо результатів лабораторного дослідження проб ґрунту.

3) Чи було проведено огляд місцевості вказаної мною у заяві від 24.01.2021 року на предмет збору інформації, яка може свідчити про наявність чи відсутність ознак кримінального правопорушення, а саме: забруднення ґрунту відходами. Прошу надати копію або витяг з документа, який містить інформацію про огляд місця події згідно моєї заяви від 24.01.2021.

4) Чи було для перевірки моєї заяви від 24.01.2021 року залучено уповноважених осіб Державної екологічної інспекції у Львівській області чи інших органів, які згідно своєї компетенції могли б допомогти встановити факт наявності чи відсутності забруднення ґрунту.

5) Прошу надати завірену копію моєї заяви та пояснення, яке 24.01.2021 року подане мною співробітникам поліції, які прибули за моїм викликом через спеціальну лінію « 102» безпосередньо на місці можливого правопорушення.

Відповідь та запитувану інформацію позивач просив надіслати на його електронну адресу.

Згідно даних відстеження Укрпошти, трек-номер № 001, запит позивача від 21 квітня 2021 року вручений відповідачу 23 квітня 2021 року.

Зазначений запит зареєстрований у Пустомитівському відділі поліції ГУНП у Львівській області 26 квітня 2021 року (вх. № ІЗ-31), що підтверджується штампом Пустомитівського відділу поліції ГУНП у Львівській області.

Листом від 30 квітня 2021 року № 3936/43/02/69-21 Головне управління Національної поліції у Львівській області надало позивачу відповідь на його запит від 21 квітня 2021 року такого змісту:

«Повідомляємо, що Ваш інформаційний запит щодо вжиття заходів реагування, з метою виявлення та притягнення осіб, які здійснюють викид побутових та будівельних відходів на території Солонківської сільської ради, уважно розглянута Відділом поліції № 6 Львівського РУП ГУНП у Львівській області.

Ваше звернення зареєстроване Відділом поліції № 6 Львівського РУП ГУНП у Львівській області в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції» підсистема «Єдиний облік» за № ІЗ-31 від 26.04.2021.

За результатами проведеної перевірки не було становлено ознак кримінального правопорушення, в зв`язку з чим відповідної інформації до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено не було.

Під час розгляду матеріалів здійснювались заходи по відпрацюванню території, прилеглої до автодороги в с. Липники в межах Солонківської сільської ради, з метою встановлення осіб, які здійснюють викид побутових та будівельних відходів, однак виявити осіб, причетних до викиду сміття, не виявилось можливим.

На ваше прохання надаєм завірену копію вашої заяви та пояснення, яке було подане вами 24.01.2021 року.

Матеріали перевірки знаходяться в архіві Відділу поліції № 6 ЛРУП ГУНП у Львівській області».

Позивач, уважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо: 1) ненадання точної та повної інформації у відповідь на запит на отримання публічної інформації від 21 квітня 2021 року, що є порушенням вимог ч. 1 п. 6 ст. 14 Закону України «Про доступ до публічної інформації» в частині обов`язку розпорядника інформації надавати точну та повну інформацію, результатом чого є порушення Конституційного права позивача на збирання інформації, гарантованого статтею 34 Конституції України та статті 5 Закону України «Про інформацію»; 2) недотримання вимог частини 1 статті 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації», адже розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту, звернувся з цим позовом до суду.

Предметом розгляду у цій справі є оцінка дій відповідача щодо дотримання ним вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації» під час розгляду запиту позивача від 21 квітня 2021 року на отримання публічної інформації.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Згідно зі статтею 5 Закону України «Про інформацію» кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Відповідно до частин першої, другої статті 7 Закону України «Про інформацію» право на інформацію охороняється законом. Держава гарантує всім суб`єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації.

Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом.

Суб`єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, що становить суспільний інтерес визначає Закон України від 13 січня 2011 року № 2939-VI «Про доступ до публічної інформації» (далі також Закон № 2939-VI).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Пунктом першим частини першої статті 3 Закону України «Про доступ до публічної інформації» встановлено, що право на доступ до публічної інформації гарантується обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

За змістом пунктів 1, 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про доступ до публічної інформації» право на доступ до публічної інформації гарантується: 1) обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; 6) юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 4 Закону України «Про доступ до публічної інформації» доступ до публічної інформації відповідно до цього Закону здійснюється на принципах: прозорості та відкритості діяльності суб`єктів владних повноважень; вільного отримання, поширення та будь-якого іншого використання інформації, що була надана або оприлюднена відповідно до цього Закону, крім обмежень, встановлених законом.

Статтею 5 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено, що доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про доступ до публічної інформації» суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Статтею 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначений перелік розпорядників інформації.

Так, відповідно до пункту першого частини першої статті 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

Згідно із статтею 14 Закону України «Про доступ до публічної інформації», якою визначені обов`язки розпорядників інформації, розпорядники інформації зобов`язані: оприлюднювати інформацію, передбачену цим та іншими законами; систематично вести облік документів, що знаходяться в їхньому володінні; вести облік запитів на інформацію; визначати спеціальні місця для роботи запитувачів з документами чи їх копіями, а також надавати право запитувачам робити виписки з них, фотографувати, копіювати, сканувати їх, записувати на будь-які носії інформації тощо; мати спеціальні структурні підрозділи або призначати відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації та оприлюднення інформації; надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Частинами першою, другою статті 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Згідно із частинами першою, четвертою статті 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Статтею 23 Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.

Запитувач має право оскаржити: відмову в задоволенні запиту на інформацію; відстрочку задоволення запиту на інформацію; ненадання відповіді на запит на інформацію; надання недостовірної або неповної інформації; несвоєчасне надання інформації; невиконання розпорядниками обов`язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону; інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.

Оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України.

Щодо дотримання відповідачем строку надання відповіді на запит позивача від 21 квітня 2021 року суд зазначає таке.

Аналіз вищенаведених норм законодавства дає підстави для висновку, що орган, до якого направлено запит громадянина на отримання публічної інформації, зобов`язаний об`єктивно і вчасно його розглянути, перевірити викладені в ньому факти, та надати відповідь на запит на інформацію у встановлені законом строки, а саме не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту, якщо такий запит не стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних.

Отже, право особи на доступ до публічної інформації включає в себе не тільки право на отримання відповідної інформації, а й право на своєчасність її отримання.

Суд встановив, що 21 квітня 2021 року позивач засобами поштового зв`язку скерував до Відділу поліції № 6 (м. Пустомити) Головного управління Національної поліції у Львівській області запит на інформацію, що подається фізичним особам відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Згідно даних відстеження Укрпошти, трек-номер № 001, запит позивача від 21 квітня 2021 року вручений відповідачу 23 квітня 2021 року.

Разом з тим, як підтверджується штампом Пустомитівського відділу поліції ГУНП у Львівській області (вх. № ІЗ-31) зазначений запит зареєстрований у Пустомитівському відділі поліції ГУНП у Львівській області 26 квітня 2021 року.

Відповідь на запит позивача від 21 квітня 2021 року Головне управління Національної поліції у Львівській області надало позивачу листом від 30 квітня 2021 року № 3936/43/02/69-21.

У відзиві на позовну заяву відповідач пояснює, що запит позивача отримано поштою 23 квітня 2021 року (вечір п`ятниці). 24 25 квітня 2021 року були вихідними днями. Запит зареєстровано за вх. № ІЗ-31 від 26 квітня 2021 року. Відповідь на запит надано позивачу відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації» 30 квітня 2021 року, тобто протягом п`яти робочих днів. Відповідальність за строки доставки кореспонденції Головне управління Національної поліції у Львівській області не несе.

З цього приводу суд відзначає, що згідно із частиною першою статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 2 статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Водночас частиною 2 статті 74 КАС України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У своїй постанові від 06 вересня 2019 року у справі № 128/4752/15-а Верховний Суд висловив правову позицію відповідно до якої належними і допустимими доказами відправлення відповіді на запит є список згрупованих поштових відправлень із відміткою працівника зв`язку про його прийняття (пункт 66 Правил № 270), опис вкладення у цінний лист, зворотне повідомлення про вручення поштового відправлення, докази направлення електронною поштою або розписка про отримання у разі вручення заявнику особисто.

У контексті викладеного вище суд зазначає, що лист за № 3936/43/02/69-21, яким позивачу надано відповідь на його запит від 21 квітня 2021 року, дійсно сформовано Головним управлінням Національної поліції у Львівській області 30 квітня 2021 року. Втім, згідно долученої позивачем до матеріалів справи копії конверта, яким як стверджує позивач, йому скеровано відповідь на його запит від 21 квітня 2021 року (лист за № 3936/43/02/69-21 від 30 квітня 2021 року), відправлення прийнято відділенням поштового зв`язку 17 червня 2021 року.

Таким чином, наведене дає підстави дійти висновку, що відповідь на запит позивача від 21 квітня 2021 року відповідач сформував 30 квітня 2021 року, однак відправив таку відповідь позивачу засобами поштового зв`язку лише 17 червня 2021 року, тобто більше ніж через півтора місяця з дати отримання запиту.

Доказів продовження строку розгляду запиту позивача від 21 квітня 2021 року відповідач не надав.

Крім того, відповідно до абзацу першого частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Жодних доказів надання позивачу відповіді на його запит від 21 квітня 2021 року у межах п`ятиденного строку, передбаченого частиною першою статті 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» відповідач суду не надав, у матеріалах справи такі докази відсутні.

Покликання відповідача на те, що лист за № 3936/43/02/69-21 датований 30 квітня 2021 року, а отже відповідь на запит від 21 квітня 2021 року надано позивачу вчасно, суд оцінює критично, оскільки проставляння вихідної дати на документі свідчить лише про дату складання документу, а не про дату його відправлення. Така ж правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29 жовтня 2020 року у справі № 805/3869/17-а.

Тож, оскільки у матеріалах справи відсутні докази надання відповідачем відповіді на запит позивача від 21 квітня 2021 року у межах встановленого частиною першою статті 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» п`ятиденного строку, зокрема: список згрупованих поштових відправлень із відміткою працівника зв`язку про його прийняття, опис вкладення у цінний лист, зворотне повідомлення про вручення поштового відправлення, направлення електронною поштою або розписка позивача про отримання ним відповіді особисто, а натомість наявні докази, які підтверджують факт надання відповіді саме 17 червня 2021 року, суд переконується про недотримання відповідачем встановленого частиною першою статті 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» п`ятиденного строку надання відповіді на запит на інформацію позивача від 21 квітня 2021 року.

За таких обставин належить визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо недотримання встановленого законом п`ятиденного строку надання ОСОБА_1 інформації на його запит від 21 квітня 2021 року.

Щодо дотримання відповідачем обов`язку надання точної та повної інформації на запит позивача від 21 квітня 2021 року суд зазначає таке.

Одним із обов`язків розпорядника інформації відповідно до вимог пункту 6 частини першої статті 14 Закону України «Про доступ до публічної інформації» є надання запитувачу достовірної, точної та повної інформації на його запит.

Суд встановив, що у запиті від 21 квітня 2021 року позивач просив надати такі відомості:

1) Вказати чіткий та повний перелік вжитих заходів та застосованих засобів, які було використано уповноваженою особою Відділу поліції № 6 Львівського РУП ГУНП у Львівській області для встановлення наявності чи відсутності ознак кримінального правопорушення.

2) Повідомте, чи було для перевірки моєї заяви від 24.01.2021 року, відібрано проби ґрунту та досліджено лабораторією на предмет наявності перевищення забруднюючих речовин, також прошу надати завірену копію або витяг з документа який містить інформацію щодо результатів лабораторного дослідження проб ґрунту.

3) Чи було проведено огляд місцевості вказаної мною у заяві від 24.01.2021 року на предмет збору інформації, яка може свідчити про наявність чи відсутність ознак кримінального правопорушення, а саме: забруднення ґрунту відходами. Прошу надати копію або витяг з документа, який містить інформацію про огляд місця події згідно моєї заяви від 24.01.2021.

4) Чи було для перевірки моєї заяви від 24.01.2021 року залучено уповноважених осіб Державної екологічної інспекції у Львівській області чи інших органів, які згідно своєї компетенції могли б допомогти встановити факт наявності чи відсутності забруднення ґрунту.

5) Прошу надати завірену копію моєї заяви та пояснення, яке 24.01.2021 року подане мною співробітникам поліції, які прибули за моїм викликом через спеціальну лінію « 102» безпосередньо на місці можливого правопорушення.

Листом від 30 квітня 2021 року № 3936/43/02/69-21 Головне управління Національної поліції у Львівській області надало позивачу відповідь на його запит від 21 квітня 2021 року такого змісту:

«Повідомляємо, що Ваш інформаційний запит щодо вжиття заходів реагування, з метою виявлення та притягнення осіб, які здійснюють викид побутових та будівельних відходів на території Солонківської сільської ради, уважно розглянута Відділом поліції № 6 Львівського РУП ГУНП у Львівській області.

Ваше звернення зареєстроване Відділом поліції № 6 Львівського РУП ГУНП у Львівській області в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції» підсистема «Єдиний облік» за № ІЗ-31 від 26.04.2021.

За результатами проведеної перевірки не було не було встановлено ознак кримінального правопорушення, в зв`язку з чим відповідної інформації до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено не було.

Під час розгляду матеріалів здійснювались заходи по відпрацюванню території, прилеглої до автодороги в с. Липники в межах Солонківської сільської ради, з метою встановлення осіб, які здійснюють викид побутових та будівельних відходів, однак виявити осіб, причетних до викиду сміття, не виявилось можливим.

На ваше прохання надаєм завірену копію вашої заяви та пояснення, яке було подане вами 24.01.2021 року.

Матеріали перевірки знаходяться в архіві Відділу поліції № 6 ЛРУП ГУНП у Львівській області».

Аналіз змісту запиту позивача від 21 квітня 2021 року та відповіді на нього свідчить про неповноту наданої інформації. Так, суд погоджується з твердженнями позивача про те, що питання № 2, № 3 та № 4 запиту від 21 квітня 2021 року залишилися поза увагою відповідача. Адже відповіді на такі питання відповідачем не надано.

Крім того, у питанні № 1 запиту від 21 квітня 2021 року позивач просив вказати чіткий та повний перелік вжитих заходів та застосованих засобів, які було використано уповноваженою особою Відділу поліції № 6 Львівського РУП ГУНП у Львівській області для встановлення наявності чи відсутності ознак кримінального правопорушення. У листі від 30 квітня 2021 року № 3936/43/02/69-21 відповідач надав відповідь, що під час розгляду матеріалів здійснювались заходи по відпрацюванню території, прилеглої до автодороги в с. Липники в межах Солонківської сільської ради, з метою встановлення осіб, які здійснюють викид побутових та будівельних відходів, однак виявити осіб, причетних до викиду сміття, не виявилось можливим. Проте, на переконання суду, відповідь на питання № 1 є неповною, оскільки запитувача не повідомлено про те, які ж саме заходи вжито та засоби застосовано для встановлення наявності чи відсутності ознак кримінального правопорушення, а лише поверхово зазначено, що здійснювались заходи по відпрацюванню території, прилеглої до автодороги в с. Липники в межах Солонківської сільської ради.

Разом з тим суд, встановивши неповноту наданої відповіді на питання № 1 запиту від 21 квітня 2021 року не встановив її неточності, а тому доводи позивача у цій частині суд відхиляє.

В той же час, обґрунтовуючи свою правову позицію, відповідач у відзиві на позовну заяву вказує, що запит позивача частково не можна кваліфікувати, як запит передбачений Законом України «Про доступ до публічної інформації». Адже, виходячи з поняття публічної інформації, запитувана позивачем інформація не є такою, що задокументована (створена) в процесі виконання суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків, тому не може вважатись публічною.

З цього приводу суд зазначає таке.

Наведені вище норми Закону України «Про доступ до публічної інформації» є чіткими та однозначними та дозволять достеменно розуміти їх зміст на момент звернення запитувача інформації із запитом до розпорядника інформації публічна інформація повинна: а) існувати; б) бути відображеною/задокументованою певними засобами на будь-яких носіях; в) бути в розпорядженні суб`єкта владних повноважень розпорядника інформації.

Отже, публічна інформація може бути надана її розпорядником у відповідь на запит запитувача інформації, якщо на момент надходження запиту запитувана інформація вже існує, є задокументованою/відображеною на певних носіях та перебуває в розпорядженні суб`єкта, до якого надійшов запит.

Якщо ж для надання відповіді на запит суб`єкту владних повноважень доводиться опрацьовувати наявні та/або збирати нові відомості, а за наслідками опрацювання таких відомостей (збирання, реєстрації, накопичення, адаптування, зміни, поновлення, узагальнення тощо) задокументувати нову інформацію (котрої не існувало на момент звернення), то такий запит насправді є зверненням (заявою, зауваженням чи скаргою), а процедура розгляду такого звернення не регламентується Законом України «Про доступ до публічної інформації».

Водночас питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів регулює Закон України «Про звернення громадян» від 02 жовтня 1996 року № 393/96-ВР (далі Закон №393/96), що містить такі положення:

- громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення (стаття 1);

- законодавство України про звернення громадян включає цей Закон та інші акти законодавства, що видаються відповідно до Конституції України та цього Закону (стаття 2);

- під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Пропозиція (зауваження) звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства. Заява (клопотання) звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо. Скарга звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб (стаття 3).

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 06 березня 2019 року у справі № 813/3059/16 Верховний Суд виклав такі правові висновки:

«Закон № 2939-VІ регламентує чітку послідовність дій розпорядника інформації у разі одержання запиту, який не відповідає вимогам закону.

Однак, зважаючи на наведене нормативне врегулювання, одержавши запит на інформацію, поданий згідно із Законом № 2939-VІ, який за своїм змістом є зверненням у розумінні Закону № 393/96-ВР, розпорядник інформації повинен відмовити у задоволенні такого запиту через невідповідність його предмета вимогам закону (пункт 2 частини п`ятої статті 19, пункт 4 частини першої статті 22 Закону № 2939-VІ), та з урахуванням принципів добросовісності і розсудливості розглянути запит за Законом № 393/96-ВР. При цьому запитувача повинно бути повідомлено у п`ятиденний строк про те, що його запит на інформацію буде розглядатися як звернення відповідно до Закону № 393/96-ВР.

У разі якщо запит на інформацію, який подано згідно із Законом № 2939-VІ, за своїм змістом поєднує предмет регулювання Закону № 393/96-ВР та Закону № 2939-VІ, то такий «запит-звернення» повинен розглядатися у відповідних частинах у строк та порядок, передбачені відповідними законами. При цьому розпорядник у п`ятиденний строк повинен відповісти по суті запиту, а також повідомити запитувача, що решта питань розглядатимуться як звернення згідно із Законом № 393/96-ВР.

У межах спірних правовідносин відповідач стверджує, що запит позивача від 21 квітня 2021 року частково не можна кваліфікувати, як запит передбачений Законом України «Про доступ до публічної інформації», адже запитувана позивачем інформація не є такою, що задокументована (створена) в процесі виконання суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків, тому не може вважатись публічною.

Тобто, на переконання відповідача, за своїм змістом запит позивача від 21 квітня 2021 року поєднує предмет регулювання Закону № 393/96-ВР та Закону № 2939-VІ.

У такому випадку, з урахуванням принципів добросовісності і розсудливості, відповідач був зобов`язаний розглянути запит позивача від 21 квітня 2021 року у відповідних частинах у строк та порядок, передбачені відповідними законами. При цьому у п`ятиденний строк відповідач повинен був відповісти по суті запиту, а також повідомити запитувача, що решта питань розглядатимуться як звернення згідно із Законом № 393/96-ВР.

Однак таких дій відповідач у межах спірних правовідносин не вчинив. Не вчинив відповідач й дій щодо надання відповіді на всі питання, поставлені позивачем у запиті від 21 квітня 2021 року. Фактично у цій справі відповідач обмежився лише наданням відповіді на питання № 1 запиту, яка до того ж є неповною, що встановлено судом вище.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про неналежний розгляд відповідачем запиту позивача від 21 квітня 2021 року. Тому позовну вимогу в частині визнання протиправною бездіяльності Головного управління Національної поліції у Львівській області, а саме ненадання точної та повної інформації у відповідь на запит на отримання публічної інформації від 21 квітня 2021 року, що є порушенням вимог ч. 1 п. 6 ст. 14 Закону України «Про доступ до публічної інформації» в частині обов`язку розпорядника інформації надавати точну та повну інформацію, результатом чого є порушення Конституційного права позивача на збирання інформації, гарантованого статтею 34 Конституції України та статті 5 Закону України «Про інформацію» належить задовольнити частково у такий спосіб: визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо неналежного розгляду запиту ОСОБА_1 від 21 квітня 2021 року.

Згідно із частиною першою статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та, виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Оскільки суд визнав протиправними дії Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо неналежного розгляду запиту ОСОБА_1 від 21 квітня 2021 року, то з метою ефективного захисту порушеного права позивача належить зобов`язати відповідача повторно розглянути запит ОСОБА_1 від 21 квітня 2021 року, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову частково.

Відповідно до пункту п`ятого частини першої статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно із частиною першою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною другою цієї ж статті передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Ухвалою суду від 23 липня 2021 року позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту першого частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір», а тому його розподіл на підставі статті 139 КАС України не здійснюється.

Докази понесення сторонами витрат, пов`язаних з розглядом справи у матеріалах справи відсутні.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень, п. 3 Розділу VI Прикінцевих положень КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції у Львівській області (пл. Генерала Григоренка, 3, м. Львів, 79007) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії задоволити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо недотримання встановленого Законом України «Про доступ до публічної інформації» п`ятиденного строку надання ОСОБА_1 інформації на його запит від 21 квітня 2021 року.

Визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо неналежного розгляду запиту ОСОБА_1 від 21 квітня 2021 року.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції у Львівській області повторно розглянути запит ОСОБА_1 від 21 квітня 2021 року, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В решті позовних вимог відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» та п. 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 02 лютого 2022 року.

Суддя Клименко О.М.