Справа № 440/14340/21
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2022-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

01 лютого 2022 року м. ПолтаваСправа №440/14340/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Кукоби О.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

1. Стислий зміст позовних вимог та їх обґрунтування.

ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (надалі - відповідач, ГУПФ України в Полтавській області), у якому просила:

визнати протиправними дії пенсійного органу щодо відмови рішенням від 22.07.2021 №55 в призначенні з 20.01.2021 пенсії зі зниженням пенсійного віку на 4 роки 6 місяців відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";

зобов`язати ГУПФ України в Полтавській області призначити ОСОБА_1 з 20.01.2021 пенсію зі зниженням пенсійного віку на 4 роки 6 місяців відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Позовні вимоги обґрунтувала посиланням на те, що вона у липні 2021 року звернулась до пенсійного органу за місцем реєстрації із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на підставі статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", однак їй відмовлено у призначенні пенсії, оскільки надані разом із заявою документи у повній мірі не підтверджують обставин проживання у зоні гарантованого добровільного відведення.

2. Позиція відповідачів.

ГУПФ України в Полтавській області позов не визнало, у наданому до суду відзиві на позов представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність /а.с. 62-64/. Свою позицію мотивував посиланням на те, що рішення про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 ухвалене ГУПФ України у Львівській області.

Представник ГУПФ України у Львівській області надав до суду відзив на позов, у якому наполягав на відмові у задоволенні позовних вимог з огляду на правомірність та обґрунтованість спірного рішення /а.с. 138-141/. Звертав увагу на те, що наявність у позивача посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" серії НОМЕР_1 не є достатньою підставою для призначення пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а надані ОСОБА_1 разом із заявою від 14.07.2021 документи не підтверджують обставин її постійного проживання у зоні гарантованого добровільного відведення.

3. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 23.11.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Цією ухвалою до участі у справі в якості співвідповідача залучено ГУПФ України у Львівській області.

За приписами пункту 2 частини першої статті 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Обставини справи

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджено копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 /а.с. 83/.

14.07.2021 позивач звернулась до ГУПФ України в Полтавській області із заявою про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" /а.с. 79-80/.

Рішенням ГУПФ України у Львівській області від 22.07.2021 №55 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком з огляду на недосягнення нею пенсійного віку /а.с. 70/. При цьому у рішенні зазначено, що наданими документами не підтверджено право позивача на зниження пенсійного віку на 5 років.

Не погодившись із зазначеним рішенням, позивач оскаржила його до суду.

Норми права, якими урегульовані спірні відносини

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 11 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" встановлено, що до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які: постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років; постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року проживали або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

За змістом пункту 3 частини першої статті 14 цього Закону для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: потерпілі від Чорнобильської катастрофи (не віднесені до категорії 2), які: постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або які за станом на 1 січня 1993 року прожили у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років та відселені або самостійно переселилися з цих територій; постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, - категорія 3

У силу частини третьої статті 15 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях.

Як визначено частиною третьої статті 65 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", посвідчення "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими цим Законом.

У статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: (...) з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

У свою чергу, статтею 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу:

потерпілі від Чорнобильської катастрофи:

- особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні безумовного (обов`язкового) відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 2 років - 4 роки* та додатково 1 рік за кожний рік проживання, роботи, але не більше 9 років;

- особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років - 3 роки* та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років;

- особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років - 2 роки* та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

* Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою цією статтею, якщо не обумовлено інше. При цьому відповідне зниження пенсійного віку, передбачене цією статтею, застосовується також до завершення періоду збільшення віку виходу на пенсію до 1 січня 2022 року.

Відповідно до пункту 7 "г" Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, документами, що засвідчують особливий статус особи, є: посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (при призначенні пенсії із використанням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи") та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування.

Оцінка судом обставин справи

Згідно з частиною другою статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У цій справі предметом спору є правомірність рішення пенсійного органу про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Виходячи з приписів частини другої статті 2 КАС України, суд перевіряє відповідність такого рішення критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень.

За обставин цієї справи на дату звернення ОСОБА_1 до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії від 14.07.2021 їй виповнилось повних 55 років.

До заяви позивач додала копію посвідчення громадянина, який потерпів від Чорнобильської катастрофи категорії 3 серії НОМЕР_3 /а.с. 109/ та копію довідки Рокитнівської райдержадміністрації від 25.12.1992 №1062, якою підтверджено, що ОСОБА_1 постійно проживала на території зони гарантованого добровільного відселення на день аварії або на 1 січня 1993 року на території зони гарантованого добровільного відселення не менше трьох років у період з 01.03.1986 по 14.05.1990 /а.с. 110/.

Суд враховує, що смт Рокитне Рівненської області постановою Кабінету Міністрів УРСР від 23.07.1991 №106 віднесено до зони гарантованого добровільного відселення.

Дослідивши надані позивачем разом із заявою про призначення пенсії від 14.07.2021 документи, суд встановив такі обставини.

У довідці Рокитнівської райдержадміністрації від 25.12.1992 №1062 зазначено, що позивач постійно проживала у смт Рокитне Рівненської області у період з 01.03.1986 по 14.05.1990 /а.с. 110/.

Разом з позовною заявою ОСОБА_1 надано копію довідки Рокитнівської селищної ради від 08.10.2021 вих.№3242, у якій зазначено, що вона дійсно проживала та була зареєстрована у смт Рокитне Рівненської області у період з 20.03.1986 по 17.05.1990 /а.с. 7/.

У своїй сукупності обидві зазначені довідки дають можливість стверджувати, що позивач проживала у смт Рокитне Рівненської області не більше чотирьох років, що надає позивачу право на зменшення пенсійного віку на підставі статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" максимально на повних три роки (за умови постійного проживання, роботи у зоні гарантованого добровільного відселення з моменту аварії по 31 липня 1986 року).

Матеріалами справи підтверджено, що позивач з 07.06.1990 прийнята на роботу у колгосп ім. 15 з`їзду ВКП (б), що розташований у Котелевському районі Полтавської області.

Отже, за будь яких умов позивач проживала у зоні гарантованого добровільного відселення до червня 1990 року, тобто період її проживання у зазначеній зоні не може становити більше чотирьох років.

Наведене є передумовою для висновку про відсутність підстав для зменшення ОСОБА_1 пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" на чотири роки та шість місяців, як на тому наполягає позивач у поданій до суду позовній заяві.

Стосовно посилань позивача на те, що вона у період з 04.08.1986 по 06.12.1986 перебувала на переддипломній практиці у Сарненському міжраймлемоб`єднанні (запис у заліковій книжці №82102 - а.с. 16-17) суд зауважує, що м. Сарни постановою Кабінету Міністрів УРСР від 23.07.1991 №106 віднесено до зони посиленого радіологічного контролю.

У свою чергу, Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виключає можливість обчислення періодів роботи, проживання у зонах гарантованого добровільного відселення та посиленого радіологічного контролю шляхом їх додавання. Натомість у примітці до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено, що пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою цією статтею.

За наведених обставин, доводи позивача про наявність підстав для зменшення їй пенсійного віку на чотири роки шість місяців суд визнає помилковими.

Як наслідок, суд не знаходить підстав для визнання протиправним та скасування рішення ГУПФ України у Львівській області від 22.07.2021 №55, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зважаючи на встановлені у ході судового розгляду фактичні обставини справи та беручи до уваги норми чинного законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 повністю.

Розподіл судових витрат

Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивач при зверненні до суду сплатила судовий збір у розмірі 908,00 грн, що підтверджено квитанцією від 07.10.2021 №0.0..1 /а.с. 50/. Зазначену суму судового збору зараховано до спеціального фонду Державного бюджету, що підтверджено випискою /а.с. 51/.

Інші судові витрати у справі відсутні.

З огляду на ухвалення судом рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, за відсутності доказів понесення судових витрат відповідачами, підстав для їх розподілу немає.

Керуючись статтями 2, 3, 6-10, 72-77, 90, 241-246, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Судові витрати не розподіляються.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга в електронній формі подається через Електронний кабінет користувача підсистеми "Електронний суд" безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду, а у паперовій формі через Полтавський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів після складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.О. Кукоба