Справа № 400/10530/21
Суддя: Біоносенко В. В.
Дата ухвалення: 2022-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

25 січня 2022 р. № 400/10530/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Біоносенка В.В., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до:Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Державної служби України з безпеки на транспорті, вул. Космонавтів, 61,Миколаїв,54056, Державної служби України з безпеки на транспорті, пр-т Перемоги, 14,Київ 135,01135,
про:визнання протиправною та скасування постанови від 18.08.2021 № 306023,

ВСТАНОВИВ:

ФОП ОСОБА_2 звернувся до адміністративного суду з позовом до Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки з вимогами визнати протиправною та скасувати постанову №306023 від 18.08.2021 про застосування адміністративно-господарського штрафу та повернути суму сплаченої постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 8500 гривень на підставі вихідного платежу №546 від 31.08.2021.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що взагалі не є перевізником, оскільки транспортний засіб не належить ОСОБА_2 . Позивач стверджує, що не має жодного відношення до даного факту, в матеріалах немає жодного посилання, що саме ОСОБА_2 є перевізником, вказаний транспортний засіб йому не належить.

Правила перевезення неподільного та подільного вантажів у випадку перевищення вагових або габаритних параметрів є різними. Перевезення неподільного вантажу допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі, а перевезення подільного вантажу не допускається взагалі. Чинним законодавством встановлена імперативна заборона на перевезення подільних вантажів з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм, що виключає можливість отримання перевізником відповідного дозволу. Оскільки видача дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, які перевозить подільні вантажі з перевищенням габаритно-вагових параметрів не передбачена, то на особу не може бути накладений штраф відповідно до абз.14 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт», за відсутність такого дозволу.

Відсутність методики, затвердженим уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфер метрології, яка визначає чітку процедуру зважування транспортних засобів, які перевозять наливний вантаж та вантаж, що змінює розподіл навантажень на осі транспортного засобу в русі. Не зрозуміло з яких джерел було вирішено маршрут транспортного засобу та встановлена відстань, яка суттєво впливає на нарахування плати за проїзд.

Відповідач позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити. Свою позицію виклав у відзиві. Під час здійснення рейдової перевірки інспекторами було встановлено факт перевищення вагових норм на одиночну вісь від 5 до 10 відсотків. Дозвіл на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, у позивача був відсутній. Взагалі переміщення вантажу під час руху не допустимо, оскільки його переміщення спричиняє збільшення динамічної маси транспортного засобу при гальмуванні, а також порушує стійкість транспортного засобу. Вказані негативні переміщення вантажу під час руху можуть призвести до непередбачуваних катастрофічних наслідків та є загрозою для безпеки дорожнього руху. Згідно чинного законодавства та жодним вітчизняним чи міжнародним нормативним документом не передбачені виключення з Правил дорожнього руху при перевезенні сипучих вантажів.

В судовому засіданні 07.12.2021 представник позивача підтримав позицію, викладену у позовній заяві, просив позов задовольнити повністю. Представник відповідача в судове засідання не з`явився.

29.12.2021 ухвалою суду до участі у справі залучено Державну службу України з безпеки на транспорті та відкладено розгляд справи на 25.01.2022.

Суд розглянув справу 25.01.2022 в порядку спрощеного провадження без проведення судового засідання відповідно до регламенту, визначеного в ухвалі про відкриття провадження від 08.11.2021 та ухвалі про відкладення розгляду від 29.12.2021.

Дослідив матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , з 25.06.2018 зареєстрований фізичною особою-підприємцем. Основний вид діяльності - є 49.41 вантажний автомобільний транспорт.

12.07.2021 посадовими особами Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (Херсонська область), на автодорозі Н-14 «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ» 203 км + 500 м, на підставі направлення на перевірку від 05.07.2021 №0001493, було проведено ваговий контроль транспортного засобу марки MAN д.н. НОМЕР_1 з причепом MONTRACON д.н. НОМЕР_2 .

Під час проведення рейдової перевірки було виявлено надання послуг з перевезення вантажу без оформлення документів, перелік яких міститься в ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме перевищення вагових норм на одиночну вісь від 5% до 10% включно, чим порушено ч.1 абз.14 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

За результатами рейдової перевірки співробітниками Укртрансбезпеки складено Акт перевірки №300174.

18.08.2021 уповноваженою особою Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №306023, якою за допущення порушення Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачена абз. 14 ч.1 ст.60 Закону, перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу MAN НОМЕР_1 (акт №300174).

31.08.2021 ОСОБА_1 платіжним дорученням №546, сплатив штраф в розмірі 8500 гривень.

Відповідно до ст.33 Закону України «Про автомобільні дороги» рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.29 Закону України «Про дорожній рух» з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.1.10 Правил дорожнього руху, які затверджені постановою КМУ від 10.10.01 №1306 габаритно-ваговий контроль - перевірка габаритних і вагових параметрів транспортного засобу (в тому числі механічного транспортного засобу), причепу і вантажу на предмет відповідності встановленим нормам щодо габаритів (ширина, висота від поверхні дороги, довжина транспортного засобу) та щодо навантаження (фактична маса, осьове навантаження), яка проводиться відповідно до встановленого порядку на стаціонарних або пересувних пунктах габаритно-вагового контролю.

Відповідно до п.22.5 Правил за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Відповідно до п.4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України №30 від 18.01.01 рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Відповідно до п.3 Правил транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Питання проведення габаритно-вагового контролю врегульоване Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України №879 від 27.06.07.

Відповідно до п.15 Порядку контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють уповноважені підрозділи Національної поліції та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль.

Відповідно до п.20 Порядку за результатами габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.

Водії під час перебування в зоні стаціонарного або пересувного пункту габаритно-вагового контролю повинні виконувати законні вимоги посадових осіб та/або працівників Укртрансбезпеки, її територіальних органів та поліцейських.

Відповідно до п.п.21.-25 Порядку у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування (далі - плата за проїзд). Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.

У разі здійснення руху з порушенням умов, визначених у дозволі на рух, подвійний розмір застосовується в частині перевищення фактичних показників над показниками, визначеними у дозволі, за пройдену частину маршруту.

Довідка про здійснення габаритно-вагового контролю та/або сертифікат зважування, або документ щодо внесення плати за проїзд є чинними протягом усього маршруту.

У разі виявлення на стаціонарних або пересувних чи автоматичних зважувальних пунктах порушення правил проїзду великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів такий транспортний засіб тимчасово затримується згідно із статтею 265-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Власник великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу або уповноважена ним особа має право привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами шляхом часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб або у будь-який інший спосіб.

Після приведення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами і внесення плати за проїзд такий засіб спрямовується для здійснення повторного габаритно-вагового контролю. Якщо під час здійснення повторного габаритно-вагового контролю фактів перевищення габаритно-вагових параметрів не виявлено, транспортний засіб може продовжити подальший рух.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідно до вимог Законів України «Про дорожній рух», «Про автомобільні дороги», Правил дорожнього руху, Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні та Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, відповідач уповноважений та має право проводити дії щодо габаритно-вагового контролю великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу.

Абзацом 14 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян

Разом з тим, відповідно до ст.60 Закону до відповідальності притягується саме автомобільний перевізник.

Автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами (ст.1 Закону).

Крім того, відповідно до Порядку контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних, відповідальність за дотримання вимог габаритновагових обмежень покладається на власника транспортного засобу або уповноважену ним особу.

Таким чином, щоб вести мову про відповідальність ОСОБА_1 за порушення вагових обмежень, спочатку необхідно з`ясувати, яке взагалі має відношення позивач до здійснення перевезення 12.07.2021 автомобілем MAN НОМЕР_1 .

У позовної заяві позивач у категоричній формі заперечив той факт, що він був перевізником у цьому випадку.

У відзиві відповідач взагалі не має жодного контраргументу проти тези позивача, що він не є перевізником у цьому випадку.

ОСОБА_1 не є власником автомобіля MAN НОМЕР_1 , не керував автомобілем 12.07.21 в якості водія, відповідачем не надано суду ані копію товарно-транспортної накладної, де ОСОБА_1 зазначений перевізником, ані копії довіреностей, які уповноважують його використовувати автомобіль MAN НОМЕР_1 .

В акті перевірки від 12.07.2021 №300175 є посилання на довіреність ФОП ОСОБА_1 , але копії цієї довіреності відповідачем до суду не надано.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Враховуючи, що відповідачем не надано жодного документу чи його копії, які можуть підтвердити використання позивачем автомобіля MAN НОМЕР_1 , стосовно якого 12.07.2021 було зафіксовано порушення габаритновагових обмежень, а також не надано ніяких спростувань його тези про непричетність до цього автомобіля, суд дійшов висновку, що відповідач жодним чином не довів суду, що ФОП ОСОБА_1 є у цьому випадку перевізником та суб`єктом відповідальності.

Інші аргументи позивача суд не вважає за необхідним оцінювати, оскільки достатньо того, що саме позивач не є перевізником у цьому випадку, для визнання протиправним та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 18.08.2021.

Позов задовольнити в частині визнання протиправною та скасування постанови від 18.08.2021 №306023.

Стосовно позовних вимог про повернення коштів сплачених на підставі вихідного платежу №546 від 31.08.2021, то необхідно зауважити таке.

Частина друга статті 45 Бюджетного кодексу України передбачає, що Казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

На виконання статей 43, 45, 78 та 112 Бюджетного кодексу України та Положення про Міністерство фінансів України, затвердженого Указом Президента України від 08 квітня 2011 року №446 розроблено Порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, який затверджений Наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 р. №787 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 25 вересня 2013 р. за №1650/24182), є нормативно - правовим актом в розумінні статті 117 Конституції України, який підлягає застосуванню судом відповідно до частини другої статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України.

Процедура повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії (далі - платежі) визначає Порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 року №787 (далі - Порядок №787).

Відповідно до пункту 3 Порядку №787 повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами Державної казначейської служби України (далі - органи Казначейства) з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень (далі - рахунки за надходженнями), відкритих в органах Казначейства відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.

При цьому, повернення платежів у національній валюті здійснюється на рахунки одержувачів коштів, відкриті в банках або органах Казначейства, вказані у поданні або заяві платника.

Пунктом 5 Порядку №787 передбачено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили.

У вказаному пункті 5 Порядку №787 також зазначено, що подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної фіскальної служби України (далі - органи ДФС) подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Подання за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку №787 подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Крім того, відповідно до пункту 8 Порядку №787 подання складається органом, який здійснює облік заборгованості в розрізі позичальників, за формою, передбаченою нормативно-правовими актами з питань повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів, або в довільній формі на офіційному бланку установи за підписом керівника установи (його заступника відповідно до компетенції), скріпленим гербовою печаткою (у разі наявності) або печаткою із найменуванням та ідентифікаційним кодом установи, з обов`язковим зазначенням такої інформації: обґрунтування необхідності повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб`єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), сума платежу, що підлягає поверненню, дата та номер документа на переказ, який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету. Подання надається платником до органу Казначейства разом із його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Відповідно до пункту 10 Розділу І Порядку №787 подання подається до відповідного органу Казначейства за місцем зарахування платежу до бюджету.

Органи Казначейства приймають подання від органів, які контролюють справляння надходжень бюджету або які здійснюють облік заборгованості в розрізі позичальників, у строки, визначені нормативно-правовими актами з питань повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів.

Аналіз положень вищезазначених нормативно-правових актів дає підстави для висновку, що у разі підтвердження факту помилкової сплати коштів до бюджету, вони можуть бути повернуті за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

При цьому, обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про помилкове або надмірно зарахованих до бюджету платежів та інших доходів бюджеті.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 13.02.2018 р. по справі №826/1460/16.

Позивач відповідно з заявою до відповідача про складання та направлення до органів держказначейства подання до Головного управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів платежів та інших доходів бюджету штрафу у сумі 8500 гривень не звертався, а відповідач йому не відмовляв у цьому.

За таких обставин, вимоги про повернення коштів є передчасними та в них необхідно відмовити.

Сума сплаченого позивачем судового збору в сумі 454 гривень підлягає відшкодуванню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно частині задоволених вимог.

Доказів понесення інших судових витрат позивачем не надано.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_3 ) до Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Державної служби України з безпеки на транспорті (вул. Космонавтів, 61,Миколаїв,545) Державної служби України з безпеки на транспорті (пр-т Перемоги, 14,Київ 135,015) задовольнити частково.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки №306023 від 18.08.2021 про застосування адміністративно-господарського штрафу до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

3. В задоволенні позовних в частині повернення суми, сплаченої постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 8500 гривень на підставі вихідного платежу №546 від 31.08.2021 - відмовити.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (пр-т Перемоги, 14,Київ 135,015) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_3 ) судові витрати в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривень.

5. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. В. Біоносенко