Справа № 400/13364/21
Суддя: Бульба Н.О.
Дата ухвалення: 2022-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2022 р. № 400/13364/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Бульби Н.О., з секретарем судового засідання Радьо І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідача:Миколаївського міського голови Сєнкевича Олександра Федоровича, вул. Адміральська, 20, м. Миколаїв,54001,

про:визнання протиправним та скасування розпорядження від 07.05.2021 року № 145рк,

За участю:

Представника позивача: Порибкін О.М., адвокат, ордер,

Представника відповідача: Павлович Є.В., адвокат, ордер,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі в тексті рішення позивач) звернулась до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до Миколаївського міського голови Сєнкевича О.Ф., в якому просить суд визнати протиправним та скасувати Розпорядження від 07.05.2021 №145рк «Про попередження та подальше звільнення».

Позовна заява обґрунтована тим, що у тексті оскаржуваного розпорядження відсутні будь-які посилання на зміни в організації виробництва і праці в управлінні та у зв`язку з чим саме, виникла необхідність у скороченні штатів та ліквідації посад.

Позивач, як посадова особа органу місцевого самоврядування, не погоджуючись з таким рішенням та вважаючи його протиправним вказує на те, що дане рішення прийняте з порушеннями Конституції України, Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", Кодексу Законів про працю України. Вказує на те, що відповідач, перед тим, як видати вказане розпорядження повинен був внести на розгляд Миколаївської міської ради пропозиції щодо чисельності штату у випадках скорочення чисельності або штату працівників управління у справах фізичної культури і спорту, довести необхідність скорочення штатів у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, після затвердження радою видати відповідне розпорядження.

Ухвалою від 28.12.2021 суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

04.01.2022 до суду надійшло клопотання позивача про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін.

Ухвалою суду від 10.01.2022 суд задовольнив клопотання позивача та призначив судове засідання на 28.01.2022 о 13.30 год.

Відповідач, належно повідомлений про час та місце розгляду справи судом, участі свого представника у судовому засіданні не забезпечив. 28.01.2022 від представника відповідача до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, у зв`язку з хворобою представника відповідача. Доказів на підтвердження хвороби представника відповідача до суду не подано.

Розгляд справи судом відкладено на 03.02.2022.

Відповідач своїм процесуальним правом на подання відзиву на позов не скористався, подав до суду заяву про продовження строку для підготовки відзиву на позов.

Розглянувши подану заяву в сукупності з матеріалами справи, суд дійшов обгрунтованого висновку, що вимоги відповідача щодо продовження строку для подачі відзиву є необгрунтованими, виходячи з наступного.

В п. 3 резолютивної частини ухвали суду про відкриття провадження у справі від 28.12.2022 суд встановив відповідачу строк для подання до суду відзиву з одночасним направленням його копії іншим учасникам справи у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, 11.01.2022 представником відповідача до суду було подано заяву про ознайомлення з матеріалами справи, що свідчить про обізнаність відповідача про наявність вказаного провадження.

13.01.2022 представник відповідача ознайомився з матеріалами справи.

Відповідно до положень ст. 44 КАС України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Таким чином, відповідач мав достатньо часу для підготовки відзиву. Посилання відповідача на хворобу його представника суд не бере до уваги, оскільки вказане твердження не підтверджене жодними доказами. Окрім того, відповідач не обмежений у виборі представника.

Відповідно до частини 6 статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 03.02.2022 представник позивача вимоги підтримав повністю з підстав та мотивів, викладених у позовній заяві. Окрім того, позивач посилається на порушення відповідачем при складенні оскаржуваного розпорядження вимог Інструкції з діловодства в електронній формі в Миколаївській міській раді та її виконавчих органах, Інструкції з діловодства в Миколаївській міській раді та її виконавчих органах, затверджених розпорядженням Миколаївського міського голови від 14.08.2019 №249 р.

Представник відповідача у засіданні суду проти задоволення позовних вимог заперечив повністю, мотивуючи свої заперечення тим, що право позивачки не є порушеним на момент звернення до суду, оскаржуване розпорядження було видане відповідачем в межах та у спосіб, передбачені чинним законодавством.

У судовому засіданні 03.02.2022 були проголошені вступна та резолютивна частини рішення суду.

З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши доводи та пояснення представників сторін, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:

Позивач розпорядженням міського голови Миколаївської міської ради №53рк від 20.02.2017 призначена на посаду заступника начальника управління у справах фізичної культури і спорту Миколаївської міської ради.

Позивач є посадовою особою органу місцевого самоврядування.

13.12.2021 позивача було ознайомлено з Розпорядженням Миколаївського міського голови Сєнкевича О.Ф. від 07.05.2021 №145 рк «Про попередження та подальше звільнення» (а.с. 7).

Не погоджуючись з даним розпорядженням та вважаючи його протиправним, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Загальні засади діяльності посадових осіб місцевого самоврядування, їх правовий статус, порядок та правові гарантії перебування на службі в органах місцевого самоврядування урегульовано Законами України "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про місцеве самоврядування в Україні".

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (далі - Закон № 280-97/ВР) місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Частиною 4 статті 42 Закону № 280-97/ВР визначено повноваження міського голови, зокрема, останній вносить на розгляд ради пропозиції щодо структури виконавчих органів ради, апарату ради та її виконавчого комітету, їх штатів, встановлених відповідно до типових штатів, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Згідно з частини 1 статті 46 Закону № 280-97/ВР сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради.

Пунктами 3, 5 частини 1 статті 26 Закону № 280-97/ВР встановлено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються утворення виконавчого комітету ради, визначення його чисельності, затвердження персонального складу; внесення змін до складу виконавчого комітету та його розпуск, затвердження за пропозицією сільського, селищного, міського голови структури виконавчих органів ради, загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів відповідно до типових штатів, затверджених Кабінетом Міністрів України, витрат на їх утримання.

Частиною 1 статті 59 Закону № 280-97/ВР встановлено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Водночас, частиною 10 статті 59 цього Закону № 280-97/ВР передбачено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

З системного аналізу вищезазначених норм права слідує, що порядок формування структури виконавчих органів міської ради вирішується на пленарному засіданні сесії ради, та міський голова на підставі і на виконання відповідних рішень ради видає розпорядження у межах своїх повноважень.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, варто зауважити, що підприємство вправі самостійно визначати свою організаційну структуру, встановлювати чисельність працівників і штатний розпис, що узгоджується з положеннями пункту 3 статті 62 Господарського кодексу України.

Питання встановлення доцільності скорочення чисельності або штату працівників лежить поза межами компетенції суду.

Аналогічну правову позицію було висловлено в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 27.03.2019 №756/5243/17-ц.

Відповідно до ст. 1 та 2 Законами України "Про службу в органах місцевого самоврядування" (далі - Закон № 2493-III) служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Слід зазначити, що відповідно до частин 2-3 статті 7 Закону № 2493-III посадові особи місцевого самоврядування діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією України і законами України, актами Президента України і Кабінету Міністрів України, актами органів місцевого самоврядування, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради Автономної Республіки Крим і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

На посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія Закону України "Про запобігання корупції" та законодавства України про працю з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом.

Позивач оскаржує акт індивідуального характеру, яким є Розпорядження Миколаївського міського голови ОСОБА_2 №145рк від 07.05.2021 «Про попередження та подальше звільнення».

Відповідно до ч. 4.1. Положення про управління у справах фізичної культури і спорту Миколаївської міської ради (далі Положення), затвердженого рішенням міської ради від 23.02.2017 №16/32, структуру управління, штатну чисельність та положення про структурні підрозділи затверджує міський голова (а.с. 10-11).

Згідно з п. 5.2.2 вказаного Положення, начальник управління має заступника (заступників), який (які) призначається на посаду і звільняються з посади міським головою у порядку, визначеному законодавством.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, розпорядженням Миколаївського міського голови Сєнкевича О. від 19.04.2021 № 99р «Про внесення змін до розпорядження міського голови від 27.02.2017 №45р «Про затвердження штатної чисельності виконавчих органів Миколаївської міської ради» вилучено зі штатної чисельності управління у справах фізичної культур і спорту Миколаївської міської ради 1 штатну одиницю заступника начальника управління (п. 1.1. вказаного розпорядження), (а.с. 14).

Вказане розпорядження є чинним.

Відповідно до п. 10) ч. 4 ст. 42 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» сільський, селищний, міський голова призначає на посади та звільняє з посад керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, крім випадків, передбачених частиною другою статті 21 Закону України "Про культуру".

Як встановлено судом, станом на час звернення до суду та розгляду справи позивач перебуває у трудових відносинах з відповідачем.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

За змістом статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист; захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також у будь-який спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Формами захисту, зокрема, є визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Таким чином, кожна особа має право подати позов до будь-якого суб`єкта владних повноважень за єдиного обмеження, якщо це не суперечить закону, та при наявності мети, а саме забезпечення захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин.

Предметом позову у справі є дії, які спрямовані на попередження позивача про скорочення штатної чисельності та безпосередньо саме розпорядження Миколаївського міського голови «Про попередження та подальше звільнення» від 07.05.2021 №145рк.

При цьому, з огляду на зміст позову, предметом спору є дії Миколаївського міського голови щодо попередження про подальше звільнення заступника начальника управління у справах фізичної культури і спорту Миколаївської міської ради ОСОБА_1 , врученого їй 13 грудня 2021 року, яке, як неодноразово зазначав Верховний Суд, відноситься до внутрішніх організаційно-нормативних документів.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 КАС України).

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року № 18-рп/2004 щодо "порушеного права", за захистом якого особа може звертатися до суду, то це поняття, яке вживається у низці законів України, має той самий зміст, що й поняття "охоронюваний законом інтерес". Щодо останнього, то в тому ж рішенні Конституційний Суд України зазначив, що "поняття "охоронюваний законом інтерес" означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Праву на позов повинно відповідати певне конкретне порушене право чи охоронюваний законом інтерес.

Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Між тим, у контексті обставин цієї справи позивачка, обравши такий спосіб захисту порушених прав, як визнання протиправним та скасування розпорядження Миколаївського міського голови Сєнкевича О.Ф. від 07.05.2021 №145 рк «Про попередження та подальше звільнення», обрала неналежний спосіб захисту своїх трудових прав, адже оскаржуваним розпорядженням права позивача ніяким чином не порушуються.

Оскільки у випадку, що розглядається, самі по собі вказані дії не є юридично значимими для спірних правовідносин, належним і достатнім способом захисту порушених прав позивача у разі його звільнення є саме оскарження відповідного наказу та, як наслідок поновлення на посаді.

Вказані правові висновки, зокрема, містяться у постанові Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 821/1438/17 (провадження №К/9901/50552/18) за позовом працівниці до Олешківської районної державної адміністрації Херсонської області про скасування дій, направлених на звільнення працівниці з державної служби. Причиною цьому є прийняття розпорядження голови Олешківської РДА «Про зміни у структурі районної державної адміністрації» та вручення працівниці попередження про зміну істотних умов праці та можливе звільнення у разі незгоди з такими умовами праці.

Таким чином, підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Керуючись ст. ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242-246, 260 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Миколаївського міського голови Сєнкевича Олександра Федоровича (м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20) про визнання протиправним та скасування розпорядження від 07.05.2021 №145рк «Про попередження та подальше звільнення» відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 04.02.2022.

Суддя Н.О. Бульба