Справа № 120/17446/21-а
Суддя: Поліщук Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

31 січня 2022 р. Справа № 120/17446/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Поліщук І.М., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - відповідач) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю прийнятого відповідачем рішення №9 від 02.11.2021, яким позивачу відмовлено в підтверджені періоду його роботи з 07.08.1993 по 30.07.2004, як такого, що дає право на призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Ухвалою від 08.12.2021 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Даною ухвалою також встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву.

У встановлений судом строк відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує щодо задоволення даного позову. Зокрема зазначив, що підстави для зарахування до пільгового стажу позивача періоду його роботи з 07.08.1993 по 30.07.2004, оскільки професія електрозварника не відповідає чинним на період роботи спискам. Крім того, зазначив, що за вказаний період відсутні дані про проведення атестації робочих місць.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що 16.09.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою щодо підтвердження стажу його роботи.

Разом із тим, рішенням №9 від 30.07.2004 відповідач відмовив у підтвердженні періоду роботи позивача з 07.08.1993 по 30.07.2004, як такого, що дає право на призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2. Відмовляючи у підтвердженні відповідного періоду роботи, відповідач зазначив, що посада електрозварника, за якою працював позивач, не відповідає чинним на момент роботи спискам, а саме: не вказано вид зварювання. Крім того, відповідач також вказав про відсутність даних про проведення та результати проведення атестації робочих місць в КСП, СТОВ "Клембівка".

Не погоджуючись із такою відмовою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

З аналізу частини третьої статті 23 Загальної Декларації прав людини, статті 23 Європейської Соціальної хартії та частини третьої статті 46 Конституції України вбачається, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV ).

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону №1058-IV, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності вказаним Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених зазначеним Законом.

Як передбачено ч. 1 ст. 114 вказаного Закону, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій вказаної статті. Розміри пенсій для осіб, визначених вказаною статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 зазначеного Закону.

Пунктом 2 частини 2 згаданої статті встановлено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Згідно з пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 за № 383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за №1451/11731 (далі - Порядок №383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

Як слідує із матеріалів справи, 16.09.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою щодо підтвердження стажу його роботи.

Рішенням №9 від 30.07.2004 відповідач відмовив у підтвердженні періоду роботи позивача з 07.08.1993 по 30.07.2004, як такого, що дає право на призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

При цьому, відмовляючи у підтвердженні відповідного періоду роботи, відповідач зазначив, що посада електрозварника, за якою працював позивач, не відповідає чинним на момент роботи спискам, а саме: не вказано вид зварювання. Крім того, відповідач також вказав про відсутність даних про проведення та результати проведення атестації робочих місць в КСП, СТОВ "Клембівка".

Надаючи оцінку обставина, які слугували підставою для відмови у підтвердженні періоду роботи позивача з 07.08.1993 по 30.07.2004, як такого, що дає право на призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, суд виходив із наступного.

Так, як слідує із записів трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 , 10.01.1992 ОСОБА_1 прийнято на роботу в КСП "Клембівка" на посаду електрогазозварника.

20.07.2000 КСП "Клембівка" реорганізовано та перейменовано в СТОВ "Клембівка".

30.07.2004 ОСОБА_1 звільнено з роботи в СТОВ "Клембівка" за угодою сторін.

Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Дана норма Закону кореспондується також з положенням пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637, де, зокрема, передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Із аналізу наведених положень слідує, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, натомість необхідність підтвердження трудового стажу іншими документами виникає лише у випадку відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

В даному ж випадку, зазначений позивачем період роботи з 07.08.1993 по 30.07.2004 на посаді електрогазозварника в КСП "Клембівка" (СТОВ "Клембівка") відображені у його трудовій книжці із зазначенням посади, а також реквізитів наказів про призначення та звільнення (переводу), а тому необхідність підтвердження цих періодів іншими довідками, за наявності усіх необхідних записів у трудовій книжці, на переконання суду, відсутня.

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" затверджено Список №2 виробництв, цехів, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, у якому в розділі "Загальні професії" передбачені позиції електрогазозварника та газозварника.

Також, робочі позиції "Электрогазосварщики" та "Электросварщики ручной сварки" були передбачені Списком № 2 постанови Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173 та постанови Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10.

З огляду на викладене, суд критично оцінює посилання відповідача на те, що професія, за якою працював позивач, не відповідає чинним на період роботи Спискам виробництв, цехів, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці.

Поряд із цим, суд також вважає за необхідне зазначити, що Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі №520/15025/16-а викладено правовий висновок, відповідно до якого непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

З огляду на викладене, посилання відповідача на відсутність даних про проведення та результати проведення атестації робочих місць, як на підставу для не зарахування до пільгового стажу позивача усіх перелічених вище періодів його трудової діяльності, судом оцінюються критично.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що рішення №9 від 02.11.2021, яким позивачу відмовлено в підтверджені періоду його роботи з 07.08.1993 по 30.07.2004, як такого, що дає право на призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

За приписами вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, про наявність підстав для задоволення даного адміністративного позову.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходив з того, що згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, на користь позивача підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ у Вінницькій області понесені ним судові витрати зі сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №9 від 02.11.2021.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 , який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, період його роботи з 07.08.1993 по 30.07.2004.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ОСОБА_1 (с. Клембівка, Могилів-Подільський район, Вінницька область, ідентифікаційний код НОМЕР_2 );

Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, код ЄДРПОУ 1332240).

Повний текст рішення складено 31.01.2022.

Суддя Поліщук Ірина Миколаївна