Справа № 280/8641/21
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2022-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2022 року Справа № 280/8641/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Киселя Р.В., розглянувши в порядку письмового за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), в особі представника - адвоката Амельченка Дем`яна Дем`яновича ( АДРЕСА_2 ), до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області (вул. Захисників України, буд. 27/34, м. Бердянськ, Запорізька область, 71118) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ), в особі представника - адвоката Амельченка Дем`яна Дем`яновича, до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області (далі - відповідач, Управління), в якій позивач просить суд:

визнати протиправними дії відповідача щодо прийняття рішення від 12.08.2021 до особової справи №35930 про відмову в призначенні на наступний період з 01 травня 2021 року на квартиру позивача житлової субсидії та скасувати рішення від 01.08.2021 по особовій справі №38930 про відмову в призначенні на наступний період з 01 травня 2021 року на квартиру позивача житлової субсидії;

зобов`язати відповідача призначити на квартиру позивача, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 субсидію на оплату житлово-комунальних послуг на наступний період з 01 травня 2021 року.

Крім того, просить розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін, судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач не призначив позивачу житлову субсидію з 01 травня 2021року (у період карантину) з підстав не сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування протягом трьох місяців, чим порушив вимоги пункту 2 Постанови №247, застосувавши при розгляді питання щодо призначення позивачу житлової субсидії на наступний період, вимоги пункту 78 Положення. Просить суд задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою від 21.09.2021 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №280/8641/21, судове засідання призначено без виклику сторін. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання до суду відзиву на позовну заяву.

Відповідач позов не визнав, надав суду відзив в якому зазначив що позивачу субсидія не була призначена в зв`язку з тим, що за наданою інформацією Пенсійного фонду України, у дружини позивача відсутні доходи та за неї не сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у IV кварталі 2020 року (10-12 місяці 2020 року) - у періоді, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії ( відповідно до п. 35 Положення для розрахунку житлової субсидії середньомісячний сукупний дохід осіб, зазначених у пунктах 24, 25, 27 і 28 цього Положення, враховується за III і IV квартали попереднього календарного року - у разі, коли житлова субсидія призначається з початку неопалювального сезону). Вважає, що відповідач діяв на підставі, в межах своїх повноважень та у передбачений законом спосіб, як це передбачено у ст. 19 Конституції України. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину №4-242 з 26.12.2002 є власником квартири АДРЕСА_4 .

На протязі останніх років позивач отримував субсидію.

Проти вказаної обставини відповідач не заперечував.

Однак, відповідач повідомив позивача про те, що 12.08.2021 було прийнято рішення №35930 яким було відмовлено в призначенні субсидії з тих підстав: «дохід менше мінімальної заробітної плати більше ніж на 20%; ЄСВ в IV кварталі не сплачений».

Субсидію не призначено з 1 травня 2021 року.

Вважаючи такі дії відповідача, щодо не призначення житлової субсидії на квартиру, неправомірними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Спеціальним законом, який регулює відносини у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг є, зокрема, Закон України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до повноважень Кабінету Міністрів України належить, зокрема, встановлення порядку надання пільг та житлових субсидій населенню в частині забезпечення надання житлових субсидій як частки вартості житлово-комунальних послуг, у тому числі їх виплати у грошовій формі.

З метою спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року №848 затверджено Положення про порядок призначення житлових субсидій, зі змінами та доповненнями, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 14 серпня 2019 року №807 (далі - Положення).

За умовами пункту 1 Положення (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) дане Положення визначає, умови призначення та порядок надання громадянам таких житлових субсидій, зокрема, щомісячної житлової субсидії на оплату житлово-комунальних послуг.

Згідно із пунктом 4 Положення право на отримання житлової субсидії мають громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України (далі - громадяни), що проживають у житлових приміщеннях (будинках).

Відповідно до абзацу першого пункту 9 Положення, призначення житлових субсидій та контроль за їх цільовим використанням здійснюються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення.

Абзацом першим пункту 22 Положення передбачено, що житлова субсидія призначається одному із членів домогосподарства, які зареєстровані в житловому приміщенні (будинку).

За правилами абзаців першого та другого пункту 24 Положення житлова субсидія розраховується на всіх членів домогосподарства.

До складу домогосподарства включаються всі особи, що зареєстровані в житловому приміщенні (будинку) (для орендарів, внутрішньо переміщених осіб - особи, які фактично проживають). На таких осіб розраховуються соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування і їх доходи враховуються під час призначення житлової субсидії.

Відповідно до пункту 30 Положення для розрахунку житлової субсидії враховуються нараховані доходи членів домогосподарства, членів сім`ї особи із складу домогосподарства, зазначених у пунктах 24-28 цього Положення, які досягли 14-річного віку станом на початок періоду, за який враховуються такі доходи.

Пунктом 31 Положення встановлено, що під час призначення житлової субсидії враховуються такі доходи: заробітна плата після сплати податку на доходи фізичних осіб; пенсія; стипендія; соціальні виплати, які призначаються структурним підрозділом з питань соціального захисту населення; допомога по безробіттю, інші страхові виплати, які призначаються фондами соціального страхування; грошові перекази, отримані із-за кордону; інші доходи.

За змістом пункту 35 Положення для розрахунку житлової субсидії середньомісячний сукупний дохід осіб, зазначених у пунктах 24, 25, 27 і 28 цього Положення, враховується: за III і IV квартали попереднього календарного року - у разі, коли житлова субсидія призначається з початку неопалювального сезону; за І і II квартали поточного календарного року - у разі, коли житлова субсидія призначається з початку опалювального сезону; за два квартали, що передують місяцю, який передує місяцю звернення за призначенням житлової субсидії, - у разі, коли житлова субсидія призначається не з початку опалювального (неопалювального) сезону.

У такому ж порядку розраховується середньомісячний сукупний дохід під час призначення житлової субсидії без звернення на наступний строк, а також під час розрахунку житлової субсидії на опалювальний сезон домогосподарствам, яким призначено її в минулому неопалювальному сезоні.

Підпунктом 3 пункту 14 Положення визначено, що житлова субсидія не призначається (у тому числі на наступний період), якщо, у складі домогосподарства або у складі сім`ї члена домогосподарства є особи, що досягли 18-річного віку станом на початок періоду, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії (далі - особи, доходи яких враховуються під час призначенні: житлової субсидії), і в цьому періоді, зокрема, за інформацією ДПС, Пенсійного фонду України, у них взагалі відсутні доходи, які враховуються під час призначення житлової субсидії; або ними або за них не сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі, не меншому від мінімального, сумарно протягом трьох місяців у періоді, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії (крім військовослужбовців, а також осіб, щодо яких наявна заборгованість роботодавця із виплати заробітної плати та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування).

Житлові субсидії у випадках, передбачених абзацами другим - четвертим цього підпункту, призначаються, якщо особи, доходи яких враховуються під час призначення житлової субсидії, протягом такого періоду: навчалися за денною формою навчання у закладах загальної середньої освіти, професійної (професійно-технічної) освіти, фахової передвищої освіти, вищої освіти або зареєстровані у службі зайнятості як безробітні і в цей період навчалися в центрах професійно-технічної освіта Державної служби зайнятості; отримували хоча б один із таких видів доходу, як пенсію, стипендію, допомогу при народженні (усиновленні) дитини, допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, допомогу по догляду за особами з інвалідністю І і II групи внаслідок психічного розладу, допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю, тимчасову державну соціальну допомогу непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату, допомогу по безробіттю.

Отже, зі змісту вищенаведених норм вбачається, що житлова субсидія не призначається якщо у складі домогосподарства або у складі сім`ї члена домогосподарства є особи, що досягли 18-річного віку станом на початок періоду, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії і в цьому періоді за інформацією ДПС, Пенсійного фонду України, у них взагалі відсутні доходи та ними або за них не сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі, не меншому від мінімального, сумарно протягом трьох місяців у періоді, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії, однак, за наявності виключних умов, зазначених у підпункті 3 пункту 14 Положення, житлову субсидію може бути призначено за умови якщо особи, доходи яких враховуються під час призначення житлової субсидії, протягом такого періоду були зареєстровані у службі зайнятості як безробітні і в цей період навчалися в центрах професійно-технічної освіти Державної служби зайнятості.

Відповідно до пункту 78 Положення після закінчення строку отримання житлової субсидії структурні підрозділи з питань соціального захисту населення самостійно здійснюють призначення житлової субсидії на наступний період для домогосподарств, які отримували житлову субсидію у попередньому періоді, крім домогосподарств, зокрема, у складі яких є особи, зазначені у підпункті 3 пункту 14 цього Положення (за винятком осіб, зазначених в абзацах шостому та сьомому підпункту 3 пункту 14 цього Положення).

Як встановлено з матеріалів справи, позивач по квітень 2020 року отримував житлову субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, за IV квартал 2020 року дружиною позивача не сплачений єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, в зв`язку з тим, що починаючи з жовтня 2020 року вона не працювала, що підтверджується Індивідуальними відомостями про застраховану особу.

Суд зазначає, що чинне законодавство, зокрема Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», не передбачає обов`язку сплати єдиного внеску особою, яка не працює та не отримує доходи.

При цьому слід звернути увагу на те, що у ІІІ кварталі 2020 року дружина позивача отримувала дохід, а саме: у липні - 4723,00 грн., у серпні - 4723,00 грн., в вересні - 10625,00 грн.

Відповідно до підпункту 3 пункту 5 розділу II «;Прикінцеві положення» Закону України к від 17 березня 2020 року №530-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19)» Кабінет Міністрів України зобов`язаний у дводенний строк з дня набрання чинності цим Законом забезпечити прийняття нормативно-правових актів та подання на розгляд Верховної Ради України законопроектів, необхідних для врегулювання суспільних відносин, пов`язаних із встановленням карантину, у тому числі щодо: недопущення припинення надання житлових субсидій на період встановлення карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19); призначення житлової субсидії на наступний період для всіх без виключення домогосподарств, які отримували житлову субсидію у попередньому періоді, без їх звернення; розширення кола отримувачів житлових субсидій у зв`язку із встановленням карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19).

З метою посилення соціальної підтримки малозахищених верств населення в умовах карантину Кабінет Міністрів України в постанові від 25 березня 2020 року №247 «Про особливості надання житлових субсидій» (далі по тексту - Постанова №247) визначив особливості надання житлових субсидій у період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19).

Пунктом 2 Постанови №247 постановлено забезпечити розгляд питань щодо призначення житлової субсидії на наступний період усім домогосподарствам, які отримували житлову субсидію в опалювальному періоді 2019-2020 років, без заяв громадян про призначення житлових субсидій, не застосовуючи вимоги пункту 78 Положення.

Таким чином, структурні підрозділи з питань соціального захисту населення здійснюють призначення житлової субсидії на наступний період для домогосподарств, які отримували житлову субсидію у періоді 2019-2020 років:

- по-перше, без заяв громадян;

- по-друге, не застосовуючи вимоги пункту 78 Положення, зокрема, умови зазначені у підпункті 3 пункту 14 Положення, а саме стосовно випадків не призначення житлової субсидії, якщо у складі домогосподарства або у складі сім`ї члена домогосподарства є особи, що досягли 18-річного віку станом на початок періоду, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії і в цьому періоді за інформацією ДПС, Пенсійного фонду України у них відсутні доходи, які враховуються під час призначення житлової субсидії або ними або за них не сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі, не меншому від мінімального, сумарно протягом трьох місяців у періоді, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2» установлений з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року на всій території України карантин.

Як встановлено відповідач не призначив позивачу житлову субсидію з 01 травня 2021 року (у період карантину) з підстав не сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування протягом трьох місяців, чим порушив вимоги пункту 2 Постанови №247, застосувавши при розгляді питання щодо призначення позивачу житлової субсидії на наступний період, вимоги пункту 78 Положення.

Отже, посилання відповідачів на пункт 14 Положення в обґрунтування відмови позивачу в призначенні житлової субсидії з 01 травня 2021 року (у період карантину) з підстав не сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування протягом трьох місяців є необґрунтованим.

Частинами 1 та 2 статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР та вона набула чинності для України 11 вересня 1997 року.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Аналізуючи оскаржувані рішення, суд вказує, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, відповідно до ч.2 статті 2 КАС України, має на увазі, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Європейським Судом з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), №37801/97, п.36, від 01 липня 2003 року, яке, відповідно до ч. 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», підлягає застосуванню судами як джерело права, вказано, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Отже, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.

При цьому, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Разом з тим, приймаючи рішення або вчиняючи дію, суб`єкт владних повноважень не може ставати на сторону будь-якої з осіб та не може виявляти себе заінтересованою стороною у справі, виходячи з будь-якого нелегітимного інтересу, тобто інтересу, який не випливає із завдань цього суб`єкта, визначених законом.

Прийняття рішення, вчинення (не вчинення) дії вимагає від суб`єкта владних повноважень діяти добросовісно, тобто з щирим наміром щодо реалізації владних повноважень та досягнення поставлених цілей і справедливих результатів, з відданістю визначеним законом меті та завданням діяльності, передбачувано, без корисливих прагнень досягти персональної вигоди, привілеїв або переваг через прийняття рішення та вчинення дії.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, суд вважає позовні вимоги в частині: «визнання протиправними дії відповідача щодо прийняття рішення від 12.08.2021 до особової справи №35930 про відмову в призначенні на наступний період з 01 травня 2021 року на квартиру позивача житлової субсидії та скасувати рішення від 01.08.2021 по особовій справі №38930 про відмову в призначенні на наступний період з 01 травня 2021 року на квартиру позивача житлової субсидії», обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Що стосується вимоги позивача про зобов`язання відповідача призначити на його квартиру субсидії на оплату житлово-комунальних послуг на наступний період з 01 травня 2021 року.

У рішеннях по справах «Клас та інші проти Німеччини», «Фадєєва проти Росії», «Єрузалем проти Австрії» Європейський суд з прав людини зазначив, що суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою. Згідно Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № 11(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів Ради Європи 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними ст. 2 КАС України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно - дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Призначення субсидій відносить до виключної компетенції органів Праці та соціального захисту населення, а тому суд не може втручатися в його дискреційні повноваження.

Відповідно до приписів ч.2 ст.9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В даному випадку, для захисту прав та інтересів позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача повторно розглянути питання призначення субсидії ОСОБА_1 з урахуванням висновків суду щодо наявності у позивача права на отримання субсидії на оплату житлово-комунальних послуг.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Питання щодо розподілу судових витрат врегульовано ст.139 КАС України.

При зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір в розмірі 908,00 грн., який слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Інші судові витрати позивачем до стягнення не заявлялись.

На підставі викладеного, керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області (вул. Захисників України, буд. 27/34, м. Бердянськ, Запорізька область, 71118) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області щодо прийняття рішення від 12.08.2021 до особової справи №35930 про відмову в призначенні на наступний період з 01 травня 2021 року на квартиру ОСОБА_1 житлової субсидії.

Скасувати рішення Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області від 01.08.2021 по особовій справі №38930 про відмову в призначенні на наступний період з 01 травня 2021 року на квартиру ОСОБА_1 житлової субсидії.

Зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області () повторно розглянути питання про призначення житлової субсидії ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за період з 01 травня 2021 року, з урахуванням висновків суду.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривен 00 копійок.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 04 лютого 2022 року.

Суддя Р.В. Кисіль