Справа № 280/4406/21
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2022-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

01 лютого 2022 року Справа № 280/4406/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., розглянувши за правилами спрощеного, в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Командитного товариства «ЖЕЛЄВ С.С. І КОМПАНІЯ» КОМИШ-ЗОРЯНСЬКОГО ЕЛЕВАТОРА» (71030, Запорізька область, Більмацький район, смт Комиш-Зоря, вул. Поштова, 70)

до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166)

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

01.06.2021 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Командитного товариства «ЖЕЛЄВ С.С. І КОМПАНІЯ» КОМИШ-ЗОРЯНСЬКОГО ЕЛЕВАТОРА» (далі позивач або КТ ««ЖЕЛЄВ С.С. І КОМПАНІЯ» КЗЕ») до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі відповідач), в якій позивач (з урахуванням уточнень від 15.06.2021) просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 18.05.2021 №8.

В обґрунтування позовних вимог КТ ««ЖЕЛЄВ С.С. І КОМПАНІЯ» КЗЕ» посилається на те, що висновки контролюючого органу про безтоварність господарських операцій з контрагентом позивача ТОВ «Авангард-Вінниця», викладені в акті документальної позапланової виїзної перевірки, є безпідставними з огляду на документальне підтвердження таких операцій первинними документами. Також зазначає, що законодавство не ставить право платника податку на податковий кредит у залежність від факту сплати податку на додану вартість його постачальником. Зауважує, що підприємство не повинно нести відповідальність за можливе порушення законодавства третіми особами. З урахуванням викладеного вважає податкове повідомлення-рішення від 18.05.2021 №8 протиправним та просить його скасувати.

Ухвалою суду від 07.06.2021 позовну заяву залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 днів від дня одержання копії ухвали суду про залишення позовної заяви без руху. Позивачем усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 22.06.2021 відкрито провадження у справі №280/4406/21; ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідач позов не визнав, надав відзив (вх. від 15.07.2021 №39971), в якому зазначає про наявність порушень позивачем вимог податкового законодавства, які відображено в акті перевірки від 16.04.2021 №2832/08-01-07-18/00954225. Вказує, що між позивачем та ТОВ «Авангард-Вінниця» укладено договір поставки соняшника від 17.09.2020 №Т-17. При цьому, позивачем до позовної заяви не додано відповідного документу, який би підтверджував належну якість придбаного товару, встановлену сертифікованою лабораторією. Звертає також увагу на зміст вказаного договору, який не містить жодного посилання на назву, найменування, марку, характеристики та показники товару, що є предметом поставки; специфікація з розшифровкою інформації про товар до вказаного договору не складалася і до позовної заяви не долучалася. У жодній видатковій накладній на товар не вказується інформація, на підставі якої можливо було б ідентифікувати назву і марку «Соняшнику високоолеїнового врожаю 2020», який поставлявся позивачу. Не вказано у видаткових накладних навіть узагальнено: рівень відповідності продукту, його характеристики, органолептичні, фізико - хімічні та фізико - механічні показники, які б дозволили класифікувати «Соняшник високоолеїновий врожаю 2020» на його відповідність до ДСТУ4694:2006 «Соняшник. Олійна сировина. Технічні умови» (гранульований чи негранульований, або тестований, чи універсальний, низько протеїновий чи високо протеїновий та інше). У видаткових накладних у графі «отримав(ла)» не зазначено П.І.П. та посади осіб (тільки зазначено підпис), які отримували товар, у зв`язку з чим не має можливості ідентифікувати особу, яка отримала товар та встановити приналежність даних осіб до КТ «ЖЕЛЄВ С.С. І КОМПАНІЯ» КОМИШ-ЗОРЯНСЬКОГО ЕЛЕВАТОРА». Крім того, у наданих до перевірки видаткових накладних відсутнє посилання на довіреність, на підставі якої Постачальник відпустив товарно-матеріальні цінності Покупцю. Також, у вищенаведених видаткових накладних відсутнє посилання на довіреність, яка мала б бути видана працівнику підприємства для отримання товарно-матеріальних цінностей від Постачальника. До позовної заяви не додано жодного документу, який би підтверджував здійснення розрахунків із контрагентом в повному обсязі (рахунки - фактури, платіжні доручення, банківські виписки). Також, позивачем із ТОВ «Агро Бар Оіл» укладено договір надання послуг зі зберігання соняшника від 10.09.2020 №10/09. Під час перевірки та до позовної заяви позивачем не надано реєстри на соняшник, складські квитанції, письмові розпорядження, сертифікат про вміст пестицидів, мікотоксинів токсичних елементів та довіреність. На підтвердження виконання умов договору зберігання позивачем надано лише акти приймання - передачі зберігання. При цьому, акти приймання - передавання майна від 15.09.2020 №1, від 16.09.2020 №2, від 17.09.2020 №3 складені раніше, ніж укладений основний договір постачання соняшника №Т-17, який датується 17.09.2020, тобто позивач здав на зберігання соняшник раніше, ніж він був придбаний у ТОВ «Авангард Вінниця». Товарно-транспортні накладні №15, №16, №17 також складені раніше, ніж товар був куплений. Під час перевірки не встановлено оформлення наказів на відрядження на працівників позивача до с. Ялтушків Барського району Вінницької області для приймання продукції, також звітування по авансовим звітам. До позовної заяви такі документи не долучалися. Водії ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які здійснювали перевезення соняшнику, згідно товарно-транспортних накладних №15/09/1, №16/09/1, №17/09/3, №17/09/2, №22/09/1, №2/09/2, №24/09/1, №24/09/2, №25/09/2, №25/09/1 не перебували у трудових відносинах на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, з ФОП ОСОБА_4 , а отже, жодним чином не могли здійснювати перевезення соняшнику за договором поставки від 17.09.2020 №Т-17. У товарно-транспортних накладних в графі «супровідні документи на вантаж» та «документи з вантажем» не зазначено перелік документів (накладні, акти приймання-передачі, довіреності, сертифікати, паспорти якості, тощо), які водій отримує від вантажовідправника (ТОВ «Авангард-Вінниця») й передає вантажоотримувачу (позивач) разом із вантажем, у зв`язку з цим неможливо фактично підтвердити отримання водієм вантажу. У ході перевірки встановлено, що по видатковим накладним від 16.09.2020 №15 (податкова накладна від 16.09.2020 №12), від 17.09.2020 №16 (податкова накладна від 17.09.2020 №13), від 18.09.2020 №19 (податкова накладна від 18.09.2020 №16), від 18.09.2020 №18 (податкова накладна від 18.09.2020 №15), від 18.09.2020 №17 (податкова накладна від 18.09.2020 №14), від 23.09.2020 №21 (податкова накладна від 23.09.2020 №18), від 23.09.2020 №20 (податкова накладна від 23.09.2020 №17), від 25.09.2020 №22 (податкова накладна від 25.09.2020 №19), від 25.09.2020 №23 (податкова накладна від 25.09.2020 №20), від 26.09.2020 №24 (податкова накладна від 26.09.2020 №21), від 26.09.2020 №25 (податкова накладна від 26.09.2020 №22) не вірно визначено дату формування податкового зобов`язання ТОВ «Авангард-Вінниця» та, відповідно, податкового кредиту позивача, так як дата відвантаження товару по вищевказаним накладним відповідно до товарно-транспортних накладних становить 15.09.2020, 16.09.2020, 17.09.2020, 22.09.2020, 24.09.2020, 25.09.2020. Також, позивачем у позовній заяві не надано жодних пояснень та документальних підтверджень, як довго знаходився соняшник, придбаний у ТОВ «Авангард-Вінниця» на зберіганні у ТОВ «Агро Бар Оіл» та куди й кому у подальшому його було реалізовано. Крім того, у контрагента позивача ТОВ «Авангард-Вінниця» не було достатньої кількості працівників з відповідною кваліфікацією для забезпечення виробничого процесу щодо вирощування соняшнику (агроном, тракторист, комбайнер, водії тощо). За даними інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за ТОВ «Авангард-Вінниця» зареєстровано земельну ділянку площею 2 га на правах оренди (договір оренди з 30.07.2019) для ведення особистого селянського господарства. Зазначена площа земельної ділянки не забезпечує вирощування соняшнику в кількості 314,46т, який був реалізований позивачу(середня урожайність соняшника по Хмельницькій області складала 31 ц/га). За даними ЄРПН встановлено, що протягом 2019 року, січня - серпня 2020 року ТОВ «Авангард-Вінниця» не здійснювало придбання матеріальних ресурсів (мінеральні добрива, гербіциди, насіння соняшника, ПММ), які необхідні для забезпечення діяльності щодо вирощування соняшника (беручи до уваги те, що посів насіння соняшника у відкритий ґрунт проводиться у кінці квітня - на початку травня). Крім того, за даними ЄРПН не встановлено придбання послуг щодо забезпечення діяльності по вирощуванню соняшнику (послуг обробітку землі, посіву, оприскування, культивації, тощо). За даними ЄРПН не встановлено придбання товару за номенклатурою «соняшник», який в подальшому міг бути реалізований позивачу. Комісією регіонального рівня відповідно до п. 6 Порядку зупинення реєстрації ПН в ЄРПН прийнято рішення від 03.03.2021 №45517 про відповідність ТОВ «Авангард-Вінниця» критеріям ризиковості платника податку. Таким чином, враховуючи всі вищевказані факти, перевіркою не встановлено реальне джерело походження товару отриманого від ТОВ «Авангард-Вінниця». У задоволенні позову просить відмовити.

Крім того, просить розглянути справу у судовому засіданні з викликом сторін.

Стосовно клопотання відповідача про розгляд справи з викликом сторін слід зазначити про таке.

Частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до ч. 6 ст. 262 КАС України суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін: 1) у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу; 2) якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Як зазначено у ч. 7 ст. 262 КАС України, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Зважаючи на те, що дана справа є справою незначної складності і характер спірних правовідносин та предмет доказування в ній не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання відповідача.

Ухвалою суду від 01.02.2022 замінено відповідача Головне управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, ) на правонаступника - Головне управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, код ЄДРПОУ ВП: 44118663).

Позивачем пред`явлено вимогу, яка згідно пункту 6 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України належить до справ незначної складності та підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Враховуючи приписи ч. 5 ст. 262 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд звертає увагу на наступне.

Командитне товариство «ЖЕЛЄВ С.С. І КОМПАНІЯ» КОМИШ-ЗОРЯНСЬКОГО ЕЛЕВАТОРА» () зареєстровано в якості юридичної особи. Основним видом економічної діяльності позивача є виробництво олії та тваринних жирів (код КВЕД 10.41).

Відповідно до пп. 19-1.1.6 п. 19-1.1, пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.8 п. 78.1, п. 78.2 ст. 78 Податкового кодексу України, на підставі наказу ГУ ДПС у Запорізькій області від 18.03.2021 №722-п та направлень від 18.03.2021 №1219, №1220 відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку Командитного товариства «ЖЕЛЄВ С.С. І КОМПАНІЯ» КОМИШ-ЗОРЯНСЬКОГО ЕЛЕВАТОРА» () щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за січень 2021 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у т.ч. заявленого до відшкодування з бюджету, з урахуванням періодів декларування від`ємного значення та поданих уточнюючих розрахунків, за результатами якої складено акт від 16.04.2021 №2832/08-01-07-18/00954225.

Перевіркою встановлено порушення КТ ««ЖЕЛЄВ С.С. І КОМПАНІЯ» КЗЕ» вимог п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, що призвело до завищення від`ємного значення з податку на додану вартість за січень 2021 року, що підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника (рядка 20.2 Декларації), на суму 637 591,00 грн.

Висновки акта перевірки ґрунтуються на тому, що позивач оформляв взаємовідносини з ризиковим контрагентом ТОВ «Авангард-Вінниця», відображення яких у бухгалтерському і податковому обліку вплинуло на визначення в декларації за січень 2021 року від`ємного значення з податку на додану вартість.

Так, в акті перевірки зазначено, зокрема, що:

у ТОВ «Авангард-Вінниця» на балансі відсутні транспортні засоби та с/г техніка (комбайни, трактори, сівалки, борони) для забезпечення вирощування соняшника;

не підтверджено наявність власних чи орендованих земельних ділянок відповідної площі, що забезпечують вирощування соняшника у відповідній кількості реалізації;

за даними ЄРПН ТОВ «Авангард-Вінниця» не здійснювало придбання матеріальних ресурсів (мінеральні добрива, гербіциди, насіння соняшника, ПММ), які необхідні для забезпечення діяльності щодо вирощування соняшника (беручи до уваги те, що посів насіння соняшника у відкритий ґрунт проводиться у кінці квітня - на початку травня);

за даними ЄРПН відсутній факт придбання послуг щодо забезпечення діяльності по вирощуванню соняшника (послуг обробітку землі, посіву, вприскування, тощо);

за даними ЄРПН відсутній факт придбання соняшника, який в подальшому реалізований КТ «ЖЕЛЄВ С.С. І КОМПАНІЯ» КОМИШ-ЗОРЯНСЬКОГО ЕЛЕВАТОРА»;

у ТОВ «Авангард-Вінниця» не було достатньої кількості працівників з відповідною кваліфікацією для забезпечення виробничого процесу щодо вирощування соняшнику (агроном, тракторист, комбайнер, водії, тощо);

за даними звіту 1-ДФ не встановлено виплат доходів фізичним особам та ФОПам за придбані товари та послуги, що забезпечували виробничий процес по вирощуванню соняшника чи безпосередньо сам соняшник;

водії, які здійснювали перевезення соняшника згідно ТТН №15/09/1, №16/09/1, №17/09/3, №17/09/2, №22/09/1, №2/09/2, №24/09/1, №24/09/2, №25/09/2, №25/09/1 не перебували у трудових відносинах на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, з ФОЛ Голуб В. В. (автоперевізник);

за даними аналізу наданих документів не вірно визначено дату складання податкових накладних, відповідно не вірно визначено дату формування податкового зобов`язання та податкового кредиту;

встановлено, що неможливість ідентифікувати адреси місць навантаження та розвантаження вантажу;

за даними видаткових накладних не має можливості ідентифікувати особу, яка отримала товар та встановити приналежність даної особи до КТ «ЖЕЛЄВ С.С. І КОМПАНІЯ» КОМИШ-ЗОРЯНСЬКОГО ЕЛЕВАТОРА»;

ТОВ «Авангард-Вінниця» не надано документи, які підтверджують статус виробника соняшника: довідка ф.29СГ, ф.37СГ, ф.4СГ, документи, видані уповноваженим органом про кількість зареєстрованих договорів оренди та їх площу, тощо (передбачено умовами договору);

в товарно-транспортних накладних в графі «супровідні документи на вантаж» та «документи з вантажем» не зазначено перелік документів (накладні, акти приймання-передачі, довіреності, сертифікати, паспорти якості, тощо), які водій отримує від вантажовідправника (ТОВ «Авангард-Вінниця») й передає вантажоотримувачу (КТ «ЖЕЛЄВ С.С. І КОМПАНІЯ» КОМИШ-ЗОРЯНСЬКОГО ЕЛЕВАТОРА») разом із вантажем. У зв`язку з цим неможливо фактично підтвердити отримання водієм вантажу (зазначеного у ТТН) у ТОВ «Авангард-Вінниця» та подальшого його передачі на КТ «ЖЕЛЄВ С.С. І КОМПАНІЯ» КОМИШ-ЗОРЯНСЬКОГО ЕЛЕВАТОРА»;

не підтверджено факт оприбуткування та зберігання соняшника на ТОВ «Агро Бар Оіл» (відсутні реєстри на соняшник, складські квитанції, письмові розпорядження та довіреності);

не підтверджено оформлення відрядження на працівників КТ «ЖЕЛЄВ С.С. І КОМПАНІЯ» КОМИШ-ЗОРЯНСЬКОГО ЕЛЕВАТОРА» до Вінницької області для оформлення та підписання документів по відносинам з ТОВ «Агро Бар Оіл» та здавання соняшника на зберігання.

Крім того, Комісією регіонального рівня відповідно до п. 6 Порядку зупинення реєстрації ПН в ЄРПН прийнято рішення від 03.03.2021 №45517 про відповідність ТОВ «Авангард-Вінниця» критеріям ризиковості платника податку.

Таким чином, враховуючи всі вищевказані факти, перевіркою не встановлено реальне джерело походження товару.

Позивач не погодився із висновками акту перевірки та подав до ГУ ДПС у Запорізькій області заперечення (вих. від 27.04.2021 №83), на які надано відповідь від 17.05.2021 №1563/12/08-01-07-18-11 про залишення висновків акту перевірки від 16.04.2021 №2832/08-01-07-18/00954225 без змін.

На підставі акту перевірки ГУ ДПС у Запорізькій області винесено податкове повідомлення-рішення від 18.05.2021 №8 форми «В1», яким позивачу визначено суму завищення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за звітний період січень 2021 року, у розмірі 637 591,00 грн. та застосовано штрафні санкції у розмірі 159 397,75 грн.

Не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням, КТ ««ЖЕЛЄВ С.С. І КОМПАНІЯ» КЗЕ» звернулось до суду з даною позовною заявою.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулюються Податковим кодексом України № 2755-VI від 02.12.2010 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

За змістом норм пп. 200.1, пп. 200.2 ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Для перерахування податку до бюджету центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, звітний період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі такого реєстру центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, не пізніше останнього дня строку, встановленого цим Кодексом для самостійної сплати податкових зобов`язань, перераховує суми податку до бюджету.

У свою чергу, відповідно до пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно розділу V цього Кодексу.

До податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів та послуг. (пп. а) п. 198.1 ст. 198 ПК України).

Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг. (п. 198.2 ст. 198 ПК України).

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з, серед іншого, придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 ст. 198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Згідно з пунктом 201.10 статті 201 ПК України податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Згідно з підпунктом 14.1.191 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України постачання товарів будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду.

Згідно з підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

В силу норм п. 44.1 ст. 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-ХIV (далі - Закон №996-ХIV).

Відповідно до ст. 1 цього Закону (тут та надалі - в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію, а господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

За змістом частин 1 та 2 ст. 9 Закону №996-ХIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

У свою чергу, згідно ч. 3 ст. 9 цього Закону інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку.

Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на перше число кожного місяця.

Зі змісту наведених норм можна дійти висновків про те, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування податкового кредиту.

Дані висновки суду узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 30.11.2021 у справі № 320/5387/20, від 06.12.2021 у справі № 640/8883/19 від 16.12.2021 у справі № 200/13279/19-а.

Окрім того, у своїх постановах від 20.10.2020 у справі № 806/705/15, від 10.11.2020 № 822/6302/15, від 06.12.2021 у справі № 640/8883/19, від 23.12.2021 у справі № 814/322/16 Верховний Суд відзначив те, що норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

З матеріалів справи судом встановлено, що 17.09.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авангард-Вінниця» (Постачальник) та Командитним товариством «ЖЕЛЄВ С.С. І КОМПАНІЯ» КОМИШ-ЗОРЯНСЬКОГО ЕЛЕВАТОРА» (Покупець) укладено Договір поставки №Т-17, відповідно до умов якого Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця, а Покупець в порядку та на умовах, визначених цим Договором, зобов`язується прийняти й оплатити соняшник високоолеїновий у кількості 400 тон +/-10% (надалі іменується Товар). (п. 1.1. Договору). Найменування та кількість Товару, його часткове співвідношення (асортимент, номенклатура), одиниці виміру Товару, ціна одиниці Товару та загальна сума відповідної партії Товару визначаються у рахунках, видаткових накладних, специфікаціях, податкових накладних та/або інших товарно-супровідних документах, які є невід`ємною частиною даного Договору, у разі їх складання. (п. 1.4. Договору). Постачальник зобов`язаний разом із кожною окремою партією Товару надати покупцю належним чином оформлені видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, рахунки та інші документи, передбачені законодавством і Договором щодо даного виду Товару. (п. 2.6. Договору). Оплата за Товар здійснюється Покупцем шляхом безготівкового банківського переказу грошових коштів на поточний рахунок Постачальника, вказаний у Договорі, на підставі отриманого від Постачальника рахунку. (п. 3.4. Договору).

Відповідно до зазначеного договору Товариство з обмеженою відповідальністю «Авангард-Вінниця» поставило Командитному товариству «ЖЕЛЄВ С.С. І КОМПАНІЯ» КОМИШ-ЗОРЯНСЬКОГО ЕЛЕВАТОРА» товар (соняшник високоолеїновий врожаю 2020 року), на підтвердження чого в матеріалах справи містяться копії, зокрема, видаткових накладних (від 16.09.2020 №15 на суму 316 000,16 грн. (в т.ч. ПДВ 52 666,69 грн.), від 17.09.2020 №16 на суму 330 411,41 грн. (в т.ч. ПДВ 55 068,57 грн.), від 18.09.2020 №19 на суму 340 137,46 грн. (в т. ч. ПДВ 56 689,58 грн.), від 18.09.2020 №18 на суму 328 251,61 грн. (в т.ч. ПДВ 54 708,60 грн.), від 18.09.2020 №17 на суму 66 088,67 грн. (в т.ч. ПДВ 66 088,67 грн.), від 23.09.2020 №21 на суму 334 541,52 грн. (в т.ч. ПДВ 55 756,92 грн.), від 23.09.2020 №20 на суму 358 420,28 грн. (в т.ч. ПДВ 59 420,28 грн.), від 25.09.2020 №22 на суму 58 818,14 грн., від 25.09.2020 №23 на суму 351 244,16 грн., від 26.09.2020 №24 на суму 362 413,40 грн. (в т.ч. ПДВ 60 402,23 грн.), від 26.09.2020 №25 на суму 354 682,54 грн. (в .ч. ПДВ 59 113,76 грн.), від 05.11.2020 №26 на суму 505 126,09 грн. (в т.ч ПДВ 84 187.68 грн.), від 06.11.2020 №27 на суму 347 744,47 грн. (в т.ч. ПДВ 57 957,41 грн.), від 16.11.2020 №28 на суму 64 240,80 грн. (в т.ч. ПДВ 10 706,80 грн), а.с. 75 88) та товарно транспортних накладних (від 25.09.2020 №25/09/1, №25/09/2, від 04.11.2020 №4/11, від 05.11.2020 №5/11, від 06.11.2020 №6/11, від 16.11.2020 №16/11, від 16.09.2020 №16/09/1, від 15.09.2020 №15/09/1, від 17.09.2020 №17/09/3, №17/09/2, від 24.09.2020 №24/09/1, №24/09/2, від 22.09.2020 №22/09/2, №22/09/1, від 17.09.2020 №17/09/1, а.с. 44 58).

Отримання товару здійснювалося ОСОБА_5 на підставі довіреності від 15.09.2020 №135 на отримання цінностей.

Розрахунки між підприємствами відбувалися у безготівковій формі відповідно до платіжних доручень, перелік яких наведено в акті перевірки, зокрема: від 01.10.2020 №1234к, №1231к, №1232к, №1233к, від 15.10.2020 №1316к, 31315к, №1314к, від 23.10.2020 №1380, від 03.11.2020 №1469к, від 11.11.2020 №1543к, від 12.11.2020 №1547к, №1542к, №1541к, №1540к, від 13.11.2020 №1574к, №1576к, усього на загальну суму 3 825 543,37 грн. (а.с. 17).

В подальшому, на підставі Договору від 10.09.2020 №10/09, товар передано на зберігання ТОВ «Агро Бар Оіл», на підтвердження чого до суду надано копії даного договору (а.с. 62 64), актів приймання передачі майна (а.с. 65 74).

Дослідивши та проаналізувавши зміст перелічених вище документів у сукупності, суд вважає, що такі первинні документи відображають зміст і характер вчинених господарських операцій.

Також суд враховує і ту обставину, що ТОВ «Авангард-Вінниця» по взаємовідносинам із позивачем за спірний період складено та зареєстровано у ЄРПН податкові накладні (що відображено в акті перевірки, а.с. 16), а згідно з пунктом 201.10 статті 201 ПК України податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Факт реєстрації податкових накладних у ЄРПН податковою не спростовано.

Доказів на підтвердження того, що контрагент позивача не мав адміністративно-господарських можливостей на виконання господарських зобов`язань по спірним операціям, та доказів відсутності фактичних дій, спрямованих на виконання взятих зобов`язань, відповідачем до суду не надано.

Так, в контексті спірних правовідносин належить відмітити рішення Європейського Суду з прав людини у справах "Інтерсплав" проти України (2007 рік, заява №803/02),"Булвес" АД проти Болгарії (2009 рік, заява №3991/03) і "Бізнес Супорт Центр" проти Болгарії (2010 рік, заява №6689/03), у яких, перевіряючи відповідність позбавлення права на податковий кредит/бюджетне відшкодування вимогам статті 1 Протоколу №1, Європейський суд з прав людини застосовував принцип пропорційності. Цей принцип є складовою частиною принципу верховенства права і вимагає додержання "справедливого балансу" між вимогами публічного інтересу та захистом прав приватних осіб, у реалізацію яких здійснюється втручання держави.

Провівши відповідну оцінку, Європейський Суд з прав людини визнав, що "справедливий баланс" не додержується, коли платника податку на додану вартість позбавляють права на податковий кредит/бюджетне відшкодування за відсутності доказів його залучення до протиправної діяльності, пов`язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування, чи доказів того, що йому було відомо/повинно було відомо про таку діяльність його постачальників.

Таким чином, за змістом норм Податкового кодексу України право покупця на податковий кредит з податку на додану вартість не ставиться в залежність від дотримання контрагентами вимог законодавства та вчинення ймовірних зловживань за ланцюгом постачання товару.

Отже, враховуючи, що юридична відповідальність носить індивідуальний характер, суд також не бере до уваги посилання контролюючого органу на те, що у ТОВ «Авангард-Вінниця» на балансі відсутні транспортні засоби та с/г техніка (комбайни, трактори, сівалки, борони) для забезпечення вирощування соняшника; не підтверджено наявність власних чи орендованих земельних ділянок відповідної площі, що забезпечують вирощування соняшника у відповідній кількості реалізації; за даними ЄРПН ТОВ «Авангард-Вінниця» не здійснювало придбання матеріальних ресурсів (мінеральні добрива, гербіциди, насіння соняшника, ПММ), які необхідні для забезпечення діяльності щодо вирощування соняшника (беручи до уваги те, що посів насіння соняшника у відкритий ґрунт проводиться у кінці квітня - на початку травня); за даними ЄРПН відсутній факт придбання послуг щодо забезпечення діяльності по вирощуванню соняшника (послуг обробітку землі, посіву, вприскування, тощо); за даними ЄРПН відсутній факт придбання соняшника, який в подальшому реалізований КТ «ЖЕЛЄВ С.С. І КОМПАНІЯ» КОМИШ-ЗОРЯНСЬКОГО ЕЛЕВАТОРА»; у ТОВ «Авангард-Вінниця» не було достатньої кількості працівників з відповідною кваліфікацією для забезпечення виробничого процесу щодо вирощування соняшнику (агроном, тракторист, комбайнер, водії, тощо); за даними звіту 1-ДФ не встановлено виплат доходів фізичним особам та ФОПам за придбані товари та послуги, що забезпечували виробничий процес по вирощуванню соняшника чи безпосередньо сам соняшник; водії, які здійснювали перевезення соняшника згідно ТТН №15/09/1, №16/09/1, №17/09/3, №17/09/2, №22/09/1, №2/09/2, №24/09/1, №24/09/2, №25/09/2, №25/09/1 не перебували у трудових відносинах на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, з ФОП ОСОБА_4 (автоперевізник); ТОВ «Авангард-Вінниця» не надано документи, які підтверджують статус виробника соняшника: довідка ф.29СГ, ф.37СГ, ф.4СГ, документи, видані уповноваженим органом про кількість зареєстрованих договорів оренди та їх площу, тощо (передбачено умовами договору); Комісією регіонального рівня відповідно до п. 6 Порядку зупинення реєстрації ПН в ЄРПН прийнято рішення від 03.03.2021 №45517 про відповідність ТОВ «Авангард-Вінниця» критеріям ризиковості платника податку.

Крім того, вказані твердження не підтверджено належними та достовірними доказами, оскільки податкова інформація відносно контрагента позивача носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону.

Слід наголосити на тому, що відповідачем перевірка ТОВ «Авангард-Вінниця» не проводилася, доказів протилежного суду не надано. Так, контролюючим органом навіть не зазначено, чи віднесено контрагентом відповідача до податкових зобов`язань податок на додану вартість по спірним операціям.

Також, до матеріалів справи надано Звіт про збирання врожаю сільськогосподарських культур на 01.12.2020, складений ТОВ «Авангард-Вінниця» та лист Волочиської міської ради Хмельницької області від 05.11.2019 3359, відповідно до якого ТОВ «Авангард-Вінниця» за межами с. Постолівка Волочиської міської ОТГ обробляє 112,3712 га землі.

Посилання відповідача на товарно-транспортні документи (по договору поставки) є також неприйнятними, оскільки між позивачем та його контрагентом укладено не договір перевезення, а договір поставки, і саме щодо господарської операції по вказаному договору відповідачем зроблені висновки в акті перевірки. Товарно-транспортна накладна, подорожній лист, тобто документи, що передбачені Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, що затверджені наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року №363, призначені для обліку руху товарно-матеріальних цінностей та розрахунків за їх перевезення автомобільним транспортом, і в операціях з поставки товару не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей.

Оскільки транспортною документацією підтверджується операція з надання послуг з перевезення вантажів, а не факт придбання товару, то за наявності документів, що підтверджують фактичне отримання товару, неподання такого документа, як товарно-транспортна накладна, не може свідчити про відсутність реальних господарських операцій.

Також суд відхиляє посилання контролюючого органу на те, що за даними аналізу наданих документів не вірно визначено дату складання податкових накладних, відповідно не вірно визначено дату формування податкового зобов`язання та податкового кредиту, оскільки в даному випадку настання першої події підтверджується видатковими накладними. При цьому, дата складання видаткових накладних відповідає даті складання податкових накладних.

Посилання відповідача на те, що за даними видаткових накладних не має можливості ідентифікувати особу, яка отримала товар та встановити приналежність даної особи до КТ «ЖЕЛЄВ С.С. І КОМПАНІЯ» КОМИШ-ЗОРЯНСЬКОГО ЕЛЕВАТОРА», спростовуються матеріалами справи. Так, у видаткових накладних зазначено, що товар отримав представник позивача Міщенко Ю.В., який діяв на підставі довіреності від 15.09.2020 №135. Копію вказаної довіреності долучено до матеріалів справи.

Щодо не підтвердження факту оприбуткування та зберігання соняшника на ТОВ «Агро Бар Оіл» слід зазначити, що такими підтвердженнями є Договір від 10.09.2020 №10/09 та акти приймання передачі майна (а.с. 65 74). Крім того, предметом перевірки є взаємовідносини позивача із ТОВ «Авангард-Вінниця», а не із ТОВ «Агро Бар Оіл».

Стосовно не підтвердження оформлення відрядження на працівників КТ «ЖЕЛЄВ С.С. І КОМПАНІЯ» КОМИШ-ЗОРЯНСЬКОГО ЕЛЕВАТОРА» до Вінницької області для оформлення та підписання документів по відносинам з ТОВ «Агро Бар Оіл» та здавання соняшника на зберігання слід зазначити, що такі документи не є тими первинними документами, на підставі яких встановлюється факт здійснення господарської операції.

Суд також зазначає, що наявність або відсутність окремих документів не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних випливає, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце (відбулися).

Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 23.04.2020 у справі №815/7235/15.

Стосовно посилань податкової у відзиві на те, що позивачем до позовної заяви не додано відповідного документу, який би підтверджував належну якість придбаного товару, встановлену сертифікованою лабораторією суд зазначає, що сертифікати якості чи походження товарів на товар не належать до документів, на підставі яких формується бухгалтерський і податковий облік, та не містить відомостей про господарську операцію. Тому ненадання позивачем у спірних правовідносинах таких документів не є доказом наявності складу податкового правопорушення.

Щодо доводів податкового органу, викладених у відзиві на позовну заяву, про те, що до позовної заяви не додано жодного документу, який би підтверджував здійснення розрахунків із контрагентом в повному обсязі, слід зазначити, що в акті перевірки контролюючий орган самостійно перелічує платіжні доручення, на підставі яких здійснено розрахунки за товар. Отже, факт сплати позивачем вартості придбаного товару не є спірним.

Щодо решти доводів контролюючого органу, викладених у відзиві на позовну заяву, слід зазначити, що вони не слугували підставою для винесення спірного рішення.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Суд у цій справі також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Враховуючи викладене, на думку суду, позивачем правомірно відображено у бухгалтерському та податковому обліку відповідні суми податку на додану вартість по відносинам із ТОВ «Авангард-Вінниця», тому, висновки акта перевірки від 16.04.2021 №2832/08-01-07-18/00954225 є помилковими, а податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Запорізькій області від 18.05.2021 №8 є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву Командитного товариства «ЖЕЛЄВ С.С. І КОМПАНІЯ» КОМИШ-ЗОРЯНСЬКОГО ЕЛЕВАТОРА» задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області від 18.05.2021 №8.

3. Судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 11 955 (одинадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят п`ять) гривень 00 копійок присудити на користь Командитного товариства «ЖЕЛЄВ С.С. І КОМПАНІЯ» КОМИШ-ЗОРЯНСЬКОГО ЕЛЕВАТОРА» (71030, Запорізька область, Більмацький район, смт Комиш-Зоря, вул. Поштова, 70; ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166; код ЄДРПОУ ВП: 44118663).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення складено та підписано 01.02.2022.

Суддя Ю.П. Бойченко