Справа № 400/10432/21
Суддя: Гордієнко Т. О.
Дата ухвалення: 2022-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2022 р. № 400/10432/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Гордієнко Т. О. розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом:Приватного акціонерного товариства "АКЗ", вул. Робоча, 2-А, м. Миколаїв, 54015,

до відповідача:Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області), Лінія 12, 6 ст. Люстдорфської дороги, 22, м. Одеса, Одеська область, 65114,

про:визнання протиправними та скасування пункти 1, 2, 3 припису № 230 від 03.06.21 р.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська область) про визнання протиправним і скасування п.п.1,2,3 припису №230 від 03.06.2021.

Позов обґрунтовано тим, що всі три вимоги є завідомо протиправними в силу імперативного правового регулювання, оскільки обґрунтовані посиланням на Закон України « Про оцінку впливу на довкілля», який не поширюється на зазначені види діяльності ПРаТ «АКЗ» в силу ч.2 ст.17 цього закону. Також надані позивачем при перевірці документи свідчать, що виключення з ч.2 ст.17 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» у формі випадків передбачених п.22 ч.2 та п.14 ч.3 ст.3 цього Закону відсутні. В акті перевірки не зазначена об`єктивна сторона порушення, тому позивачу не зрозуміло в чому вона полягає. Акт перевірки містить суперечливі висновки, що виключають один одного, а саме п.1.2 «Висновок з оцінки впливу на довкілля (висновок державної екологічної інспекції) у таблиці містить позначки, як «так» і «ні». Відповідач діяв всупереч Конституції та законам України в частині обов`язку трактувати ситуацію в інтересах суб`єкта господарювання. Право на захист позивача відповідачем реалізовано не було. Спірний припис підписано двома особами всупереч п.8 ст.7 Закону України « Про основні засади державного нагляду контролю у сфері господарської діяльності». Відомості зазначені у п.3 спірного припису є протиправними з тих підстав, що зазначена діяльність фактично позивачем не здійснюється. Позивач ніколи не виробляв керамічну цеглу та керамічні продукти шляхом випалювання, але виробляв цеглу силікатну шляхом пресування суміші піску, вапна, домішок із подальшим твердінням під дією пари в автоклаві. Спірний припис є необґрунтований та протиправний.

Відповідач надав відзив на позов, просив відмовити у задоволенні позову, оскільки при проведенні перевірки було встановлено порушення позивачем абз.2 п.3 ч.3 ст.3, абз.3 п.6 ч.3 ст.3, абз.6 п.6 ч.3 ст.3 Закону України « Про оцінку впливу на довкілля», тому у приписі правомірно зазначено про необхідність отримати оцінку впливу на довкілля. Також позивач відповідно до Єдиного реєстру з оцінки впливу на довкілля направив 03.09.2021 повідомлення про планову діяльність, яка підлягає оцінці впливу на довкілля, в якому зазначив про намір продовжувати планову діяльність та оцінку її впливу на довкілля, тому відповідач вважає, що позивач почав виконувати припис. Відповідач не обмежував права на захист позивача, оскільки адвокат позивача брав участь при проведенні планової перевірки. Акт був складений відповідачем відповідно до вимог наказу Міністерства енергетики та захисту довкілля № 450 від 26.11.2019 та в ньому зазначено, що підприємство почало працювати до набрання чинності Закону України « Про оцінку впливу на довкілля», але дозвільний документ- екологічну експертизу відповідно до Закону України «Про екологічну експертизу» під час проведення планової перевірки позивачем не було надано. Відповідач зазначив, що має право проводити перевірки з питань, що належать до його компетенції та видавати за їх результатами обов`язкові до виконання приписи, тому не допускав порушення вимог ст.ст.19 та 62 Конституції України. Спірний припис має два підписи відповідно до п.5 розділу 7 « Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях», затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18.06.2015 за № 1000/5, тому відповідач не допускав порушення вимог п.8 ст.7 Закону України « Про основні засади державного нагляду(контролю) у сфері господарської діяльності».

У відповіді на відзив позивач зазначив, що відзив жодним чином не містить пояснень і документальних доказів поважності причин ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк, не містить клопотання про продовження строку на подання відзиву, що формує процесуальну підставу застосування судом ч.6 ст.162 КАС України та кваліфікацію ситуації судом, як визнання позову через неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин. Додаток 1 до відзиву не містить відомостей, які повинні бути зазначені відповідно до п.8 ч.3 ст.9 Закону України « Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», що унеможливлює перевірку повноважень Паламарчук В.М. Додані до відзиву документи не містять повноважень представника відповідача підписувати та подавати відзив.

Справа розглядалась в порядку ст.262 КАС України без проведення судового засідання в порядку письмового провадження. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідив докази, суд дійшов висновку:

Актом складеним за результатами проведення планового заходу нагляду(контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів № 380 від 31.05.2021 встановлено, що діяльність підприємства та об`єкти, що використовуються в процесі діяльності підпадають під перелік видів планової діяльності, що потребують проведення оцінки впливу на довкілля:

-передбаченими п.3 частини 3 ст.3 Закону України « Про оцінку впливу на довкілля», а саме: -Друга категорія видів планової діяльності та об`єктів, які можуть мати значний вплив на довкілля та підпадають під оцінку впливу на довкілля, включає: видобувна промисловість-перероблення корисних копалин, у тому числі збагачення. Для виробництва силікатної цегли в піщаному кар`єрі ведуться вскришні роботи бульдозерами та екскаватором. Потім пісок доставляється автотранспортом на установку промивання піску, де відбувається збагачення(очищення піску).

- передбаченими п.6 частини 3 ст.3 Закону України « Про оцінку впливу на довкілля», а саме:- Друга категорія видів планової діяльності та об`єктів, які можуть мати значний вплив на довкілля та підпадають під оцінку впливу на довкілля, включає : переробку мінеральної сировини-виробництво вапна в обсязі, що перевищує 50 тонн на добу. Продукція (готова продукція та напівфабрикати, які випускає підприємство споживачам)-вапно-23894 тонни, що складає середньоарифметичний показник-66 тонн на добу.

- передбаченими а.3 частини 3 ст.3 Закону України « Про оцінку впливу на довкілля», а саме:-Друга категорія видів планової діяльності та об`єктів, які можуть мати значний вплив на довкілля та підпадають під оцінку впливу на довкілля, включає: переробку мінеральної сировини-виробництво керамічних продуктів шляхом випалювання, зокрема покрівельної черепиці, цегли, вогнестійкої цегли, керамічної плитки, кам`яної кераміки або фарфорових виробів, виробничою продуктивністю понад 75 тонн за добу та/або випалювальних печей місткістю більше як 4 кубічні метри в щільністю затвердіння на піч понад 300 кг на 1 м. куб. Продукція (готова продукція та напівфабрикати, які випускає підприємство споживачам)-силікатна цегла-33,6 мл. шт., що складає середньоарифметичний показник-340,6 тонн на добу.

Також зазначено, що планова діяльність підприємства здійснювалась до прийняття Закону України « Про оцінку впливу на довкілля» № 2059 від 23.05.2017.

За наслідками перевірки прийнято припис № 230 від 03.06.2021, яким приписано позивачу в строк до 03.12.2021:

- отримати оцінку впливу на довкілля для господарської діяльності, що призводить видобувна промисловість-перероблення корисних копалин, у тому числі збагачення,

- отримати оцінку впливу на довкілля для господарської діяльності, що призводить переробку мінеральної сировини-виробництво вапна в обсязі, що перевищує 50 тонн на добу,

- отримати оцінку впливу на довкілля для господарської діяльності, що призводить переробку мінеральної сировини-виробництво керамічних продуктів шляхом випалювання, зокрема цегли, виробничою продуктивністю понад 75 тонн за добу.

Згідно ст.1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» визначено, що заходами державного нагляду (контролю) є планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про основні засади державного нагляду контролю» проведення заходу державного нагляду (контролю) Державною екологічною інспекцією Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) було здійснено згідно наказу Державної екологічної інспекції України від 27.11.2020 №454 «Про затвердження Плану здійснення заходів державного нагляду (контролю) Держекоінспеції України на 2021 рік».

Правові та організаційні засади оцінки впливу господарської діяльності на довкілля встановлені Законом України «Про оцінку впливу на довкілля» від 23 травня 2017 року №2059-VIII, який введений в дію 18 грудня 2017 року (далі - Закон України «Про оцінку впливу на довкілля»).

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» здійснення оцінки впливу на довкілля є обов`язковим у процесі прийняття рішень про провадження планованої діяльності, визначеної частинами другою і третьою цієї статті. Така планована діяльність підлягає оцінці впливу на довкілля до прийняття рішення про провадження планованої діяльності. Друга категорія видів планованої діяльності та об`єктів, які можуть мати значний вплив на довкілля та підлягають оцінці впливу на довкілля, включає:

3) видобувну промисловість:

перероблення корисних копалин, у тому числі збагачення;

6) переробку мінеральної сировини:

виробництво вапна в обсязі, що перевищує 50 тонн на добу;

виробництво керамічних продуктів шляхом випалювання, зокрема покрівельної черепиці, цегли, вогнестійкої цегли, керамічної плитки, кам`яної кераміки або фарфорових виробів, виробничою продуктивністю понад 75 тонн за добу та/або випалювальних печей місткістю більш як 4 кубічні метри і щільністю затвердіння на піч понад 300 кілограмів на 1 метр кубічний;

Відповідно до ч.ч. 4, 6 ст. 3 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» забороняється розпочинати провадження планованої діяльності, визначеної частинами другою і третьою цієї статті, без оцінки впливу на довкілля та отримання рішення про провадження планованої діяльності.

Забороняється провадження господарської діяльності, експлуатація об`єктів, інші втручання в природне середовище і ландшафти, у тому числі видобування корисних копалин, використання техногенних родовищ корисних копалин, якщо не забезпечено в повному обсязі додержання екологічних умов, передбачених у висновку з оцінки впливу на довкілля, рішенні про провадження планованої діяльності та проектах будівництва, розширення, перепрофілювання, ліквідації (демонтажу) об`єктів, інших втручань у природне середовище і ландшафти, у тому числі видобування корисних копалин, використання техногенних родовищ корисних копалин, а також змін у цій діяльності або подовження строків її провадження.

Відповідно до ч.2 ст. 4 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» повідомлення про плановану діяльність, яка підлягає оцінці впливу на довкілля, оголошення про початок громадського обговорення звіту з оцінки впливу на довкілля, інформація про висновок з оцінки впливу на довкілля та рішення про провадження планованої діяльності (із зазначенням органу, номера та дати їх прийняття) оприлюднюються шляхом розміщення на офіційному веб-сайті в мережі Інтернет уповноваженого територіального органу, а у випадках, визначених частинами третьою і четвертою статті 5 цього Закону, - на офіційному веб-сайті уповноваженого центрального органу із зазначенням дати офіційного оприлюднення документа.

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» суб`єкт господарювання інформує уповноважений територіальний орган про намір провадити плановану діяльність та оцінку її впливу на довкілля шляхом подання повідомлення про плановану діяльність, яка підлягає оцінці впливу на довкілля, у письмовій формі (на паперових носіях) та в електронному вигляді за місцем провадження такої діяльності. Повідомлення може бути подано особисто заявником (його представником), надіслано засобами поштового зв`язку або в електронній формі із застосуванням засобів електронних комунікацій.

Згідно з частиною першою статті 11 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» звіт з оцінки впливу на довкілля, звіт про громадське обговорення та висновок з оцінки впливу на довкілля подаються суб`єктом господарювання для отримання рішення органу державної влади або органу місцевого самоврядування про провадження планованої діяльності, яке є підставою для початку провадження цієї діяльності, встановлює (затверджує) параметри та умови провадження планованої діяльності і приймається у формі документа дозвільного характеру або іншого акта органу державної влади чи органу місцевого самоврядування у порядку, встановленому законодавством для відповідних рішень.

Відповідно до частини другої статті 17 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» дія цього Закону не поширюється на суб`єктів господарювання, які отримали рішення про провадження планованої діяльності до набрання чинності цим Законом, крім випадків, передбачених пунктом 22 частини другої та пунктом 14 частини третьої статті 3 цього Закону.

Цією ж статтею визначено, що висновки державної екологічної експертизи, одержані до введення в дію цього Закону, зберігають чинність та мають статус висновку з оцінки впливу на довкілля.

Таким чином, здійснення оцінки впливу на довкілля є обов`язковим при прийнятті рішення про провадження планованої діяльності з перероблення корисних копалин, у тому числі збагачення та переробки мінеральної сировини: виробництво вапна в обсязі, що перевищує 50 тонн на добу; а у разі, якщо таке рішення було отримано до набрання чинності Законом України «Про оцінку впливу на довкілля» - лише при розширенні та зміні, включаючи перегляд або оновлення умов провадження планованої діяльності, встановлених (затверджених) рішенням про провадження планованої діяльності або подовження строків її провадження, реконструкцію, технічне переоснащення, капітальний ремонт, перепрофілювання діяльності з видобування корисних копалин (пункт 22 частини другої та пункт 14 частини третьої статті 3 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля»).

Також передбачено, що висновки державної екологічної експертизи, одержані до введення в дію цього Закону, зберігають чинність та мають статус висновку з оцінки впливу на довкілля.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про екологічну експертизу», який був чинний до 18.12.2017 р., здійснення державної екологічної експертизи є обов`язковим для видів діяльності та об`єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку.

Законом України «Про екологічну експертизу» було серед іншого передбачено подання еколого-економічної оцінки впливу запланованої чи здійснюваної діяльності на стан навколишнього природного середовища, використання і відтворення природних ресурсів, оформленої у вигляді окремого тому (книги, розділу) щодо об`єкту державної екологічної експертизи, яка підлягає дослідженню та, зокрема з урахуванням якої, готувався відповідний висновок.

Разом з тим, замість Закону України «Про екологічну експертизу» з 18.12.2017 р. вступив в силу Закон України «Про оцінку впливу на довкілля» від 23.05.2017 р., яким замість проведення «державної екологічної експертизи» запроваджено здійснення «оцінки впливу на довкілля».

При проведенні перевірки позивачем було надано статут підприємства, свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість, витяг з ЄДР, висновок державної екологічної експертизи по робочому проекту « Склад сипучих матеріалів та готової продукції в смт. Олександрівка Вознесенського району Миколаївської області» від 14.07.2005 № 05/178, довідку від 27.05.2021 № 37, що нове будівництво, реконструкція, модернізація об`єктів підприємства з 2017 по теперішній час не проводилась.

В акті також зазначено у п.1.2 стосовно Висновку з оцінки впливу на довкілля (висновок державної екологічної експертизи) наявний зазначено одночасно « так» і «ні».

У відзиві відповідач зазначив, що у двох графах «відповіді на питання» зазначені позначки, оскільки підприємство почало працювати до набрання чинності Закону України « Про оцінку впливу на довкілля», але дозвільний документ-екологічну експертизу відповідно до Закону України « Про екологічну експертизу» під час проведення планової перевірки позивачем не було надано.

Позивач обґрунтовує протиправність спірного припису тим, що оскільки планова діяльність підприємства здійснювалася до прийняття відповідного закону, та до набрання чинності Законом України « Про оцінку впливу на довкілля» і не здійснює діяльність передбачену пунктом 22 частини другої та пунктом 14 частини третьої статті 3цього Закону, тому вимоги Закону № 2059 на нього не розповсюджується та оцінку впливу на довкілля їх підприємству не потрібно здійснювати.

Суд критично відноситься до таких висновків відповідача з огляду на наступне.

Як встановлено судом, частиною 3 ст. 13 Закону України «Про екологічну експертизу» (який був чинний до 18.12.2017) було передбачено обов`язковість здійснення державної екологічної експертизи для видів діяльності та об`єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку. Перелік видів діяльності та об`єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку, встановлюється Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, і центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Постановою КМУ від 28.08.2013 р. № 808,чинною до23.01.2019), якою затверджено Перелік видів діяльності та об`єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку пунктом 7 передбачено, що до видів діяльності та об`єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку відносяться: перероблення корисних копалин.

Постановою КМУ від 12.12.1994 р. N 827 було затверджено Переліки корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення, відповідно до якої пісок відноситься до корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення.

Отже, пісок відноситься до корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення, а діяльність з перероблення піску є діяльністю, що становить підвищену екологічну небезпеку, тому для здійснення цієї діяльності позивач повинен був отримати екологічну експертизу, коли почав здійснювати цю діяльність до набрання чинності Законом України « Про оцінку впливу на довкілля», але доказів її отримання суду не надав.

Положеннями ст. 17 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» щодо не поширення дії цього Закону на суб`єктів господарювання, які отримали рішення про провадження планованої діяльності до набрання чинності цим Законом, мається на увазі, що дія Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» не розповсюджує свою дію на осіб, які отримали висновок у відповідності до Закону України «Про екологічну експертизу» та такі висновки мають статус висновку з оцінки впливу на довкілля. Отримання висновку передує початку планової діяльності.

Діяльність з виробництва вапна не відносилась постановою КМУ до діяльності, що становить підвищену екологічну безпеку, тому позивач і не повинен був отримувати екологічну експертизу на цю діяльність, але з прийняттям Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» з 18.12.2017 повинен був отримати висновок оцінки впливу на довкілля цієї діяльності, але не отримав.

З викладеного слідує висновок, що необхідною умовою провадження діяльності є або експертиза відповідно до вимог Закону України «Про екологічну експертизу» (чинний до 18.12.2017), або ж рішення згідно з чинним Законом України «Про оцінку впливу на довкілля».

Судом встановлено, що підприємством не отримані, ані позитивного висновку державної екологічної експертизи, ані висновку з оцінки впливу на довкілля. Належні докази наявності рішення про початок провадження планової діяльності в матеріалах справи відсутні.

Надане відповідачем повідомлення про планову діяльність, яка підлягає оцінці впливу на довкілля від 03.09.2021 суд оцінює, як належний та допустимий доказ того, що позивач почав виконувати п.п.1,2 спірного припису та вимоги Закону України « Про оцінку впливу на довкілля». А спірним пунктам припису суд надає оцінку ретроспективно , на підставі тих документів які були надані позивачем при проведенні планової перевірки, тому суд дійшов висновку, що п.1,2 припису прийнято правомірно та скасуванню не підлягають.

У п. 3 спірного припису відповідач вимагає від позивача отримати оцінку впливу на довкілля для господарської діяльності, що призводить переробку мінеральної сировини-виробництво керамічних продуктів шляхом випалювання, зокрема цегли, виробничою продуктивністю понад 75 тонн за добу.

У позові позивач зазначає, що ПрАТ «АКЗ» ніколи не виробляло керамічну цеглу (та керамічні продукти) шляхом випалювання, втім виробляло цеглу силікатну. Технічні процеси виробництва керамічної та силікатної цегли відрізняються. У першому випадку процес передбачає роботу із глиною та її обробку у печі, а у другому цегла виробляється пресуванням суміші піску, вапна, домішок із подальшим твердінням у автоклаві.

Разом з цим технічний процес виробництва саме силікатної цегли серед видів планової діяльності, що визначені частинами другою і третьою статті 3 закону «Про оцінку впливу на довкілля», та які підлягають оцінці впливу на довкілля - не значиться.

Також у підприємства відсутні підстави здійснювати оцінку впливу на довкілля діяльності в частині виробництва керамічної цегли, оскільки саме виробництво керамічної цегли підприємство ніколи не здійснювало і не здійснює через фізичну відсутність сировини та обладнання.

Відповідач доказів того, що позивач здійснює саме діяльність, яка передбачена абз.6 п.6 ч.3 ст.3 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» суду не надав. Також відповідач суду не надав належних та допустимих доказів того, що позивач здійснює виробництво керамічних продуктів шляхом випалювання, тому позовні вимоги в цій частині є правомірними, а п.3 припису не відповідає ч.2 ст.2 КАС України, оскільки є необґрунтованим, тому підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Інші доводи позивача, що стосуються недоліків акта перевірки, як: не зазначення в акті перевірки об`єктивної сторони правопорушення, суперечливі висновки п.1.2, підписання акта двома особами не приймається судом до уваги, оскільки ці доводи не вплинули на правомірність прийнятого п.п.1,2 припису. Щодо не трактування відповідачем ситуації в інтересах суб`єкта господарювання, не реалізація відповідачем право на захист позивача, то ці доводи суд також відхиляє, оскільки вважає їх необґрунтованими.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що відзив подано з пропуском строку передбаченого ухвалою суду та КАСУ, неповноважним представником, тому просив суд застосувати до відзиву на позов п.6 ст.162 КАС України.

Відповідно до ч.4 ст.159 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом, як визнання позову.

Згідно з ч.6 ст.162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Законом України 390-IX від 18.12.2019 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення можливостей самопредставництва в суді органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб незалежно від порядку їх створення» внесено, зокрема, зміни до ст. 55 КАС України.

Відповідно до ч. 3 ст. 55 КАС України, юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи, суб`єкта владних повноважень), або через представника.

У витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань - Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу зазначено відомості про осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, в яких зазначено прізвище ОСОБА_1 , тому суд вважає, що відзив подано повноважною особою.

Справа розглядається судом в порядку письмового провадження та судом не з`ясовувалось питання поважності або неповажності пропуску відповідачем строку на подання відзиву. Станом на момент прийняття рішення судом матеріали справи містять відзив та відповідь на відзив, тому для всебічного, повного та об`єктивного розгляду справи суд приймає рішення з урахуванням усіх наданих суду матеріалів.

Позивач просить стягнути з відповідачів витрати на правову допомогу в сумі 2970 грн. та надає на підтвердження понесених витрат акт прийняття-передачі професійної правничої допомоги адвокатом до договору №12-05-21/1, диплом кандидата економічних наук, платіжне доручення №1213 від 15.12.2021 на суму 2970грн.

Статтею 132 КАС України визначено види судових витрат. Так, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до статті 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно з частинами першою - третьою статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 КАС України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина п`ята статті 134 КАС України).

Частиною сьомою статті 139 КАС України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись (частина дев`ята статті 139 КАС України).

Верховний Суд неодноразово висловлював позицію (зокрема, постанови від 20 травня 2020 року у справі №240/3888/19, від 31 березня 2020 року у справі №726/549/19, від 11 грудня 2019 року у справі №2040/6747/18), що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 22.04.2021 по справі № 640/194/98/19.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України, від 10 грудня 2009 року у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12 жовтня 2006 року у справі Двойних проти України, від 30 березня 2004 року у справі Меріт проти України, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Тому, зважаючи те, що позов задоволено частково, а саме з 3-х пунктів припису суд дійшов висновку про скасування тільки одного п.3 спірного припису, тому суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 500,00 грн. витрат на правничу допомогу, оскільки саме така сума, на думку суду, є співмірною та пропорційною.

Судові витрати розподіляються відповідно до ст.139 КАС України та підлягають повернення позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241 - 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного акціонерного товариства "АКЗ" (вул. Робоча, 2-А, м. Миколаїв, 54015, ідентифікаційний код 31268743) до Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) (Лінія 12, 6 ст. Люстдорфської дороги, 22, м. Одеса, Одеська область, 65114, ідентифікаційний код 43879780) задовольнити частково.

2. Визнати протиправним і скасувати п. 3 припису №230 від 03.06.2021.

3. У задоволенні позовних про визнання протиправними і скасування п.п.1,2 припису №230 від 03.06.2021 - відмовити.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) (Лінія 12, 6 ст. Люстдорфської дороги, 22, м. Одеса, Одеська область, 65114, ідентифікаційний код 43879780) на користь Приватного акціонерного товариства "АКЗ" (вул. Робоча, 2-А, м. Миколаїв, 54015, ідентифікаційний код 31268743) судовий збір у сумі 1513,33 грн. (одна тисяча п`ятсот тринадцять гривень 33 коп.), сплачений платіжним дорученням № 1141 від 26.10.2021 року.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) (вул. Лінія 12, 6 ст. Люстдорфської дороги, 22, м. Одеса, Одеська область, 65114, ідентифікаційний код 43879780) на користь Приватного акціонерного товариства "АКЗ" (вул. Робоча, 2-А, м. Миколаїв, 54015, ідентифікаційний код 31268743) витрати на правничу допомогу у сумі 500,00 грн. (п`ятсот гривень).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Строк на апеляційне оскарження рішення суду 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається в порядку та строки, визначені ст.ст. 295-297 КАС України.

Суддя Т. О. Гордієнко