Справа № 380/23002/21
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2022-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2022 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брильовського Р.М. розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, у якій просить суд:

-визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області в частині відмови ОСОБА_1 у призначенні, перерахунку та виплаті із 13.11.2013 пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області вчинити дії - призначити, перерахувати та виплатити ОСОБА_1 із 13.11.2013 з урахуванням виплачених сум пенсію за вислугу років відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі 70 % відповідних сум грошового забезпечення.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що призначення та виплата пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з підстав передбачених п. «б» ч. 1 ст. 12 Закону № 2262, тобто по змішаному стажу, призводить до порушення її права на отримання пенсії за вислугу років у більшому відсотковому розмірі грошового забезпечення, оскільки розмір пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону № 2262 звільненим у відставку за віком за вислугу 20 років складає 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення та за кожен рік вислуги понад 20 років збільшується на 3 % відповідного розміру грошового забезпечення, у той час як пенсія за п. «б» ч. 1 ст. 12 Закону № 2262 збільшується лише на 1 % за кожен рік стажу понад 25 років.

Ухвалою судді від 06.12.2021 відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.

До суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому проти позову заперечив. В обґрунтування вказав, що відповідно до п. «а» ст. 12 Закону-2262 пенсія (в редакції, яка діяла на дату призначення пенсії ОСОБА_1 ) пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах „б-„д, „ж статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2014 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік і більше. Згідно з розрахунком вислуги років на пенсію ОСОБА_1 , вислуга років на день звільнення у календарному обчисленні становить: 19 років 00 місяців 03 дні; в пільговому обчисленні - 06 років 04 місяці 07 днів, трудовий стаж -8 років 11 місяців 00 днів. Отже, станом на 12.11.2013, дата звільнення зі служби, ОСОБА_1 не набула право на пенсію за вислугу років відповідно до п. «а» ч. 1 ст.12 Закону 2262, оскільки не має необхідної календарної вислуги років, а саме 21 календарний рік і більше. Вважає також, що позивачем пропущено строк звернення до суду із цим позовом, оскільки із цим позовом до суду з вимогою про проведення перерахунку з 12.11.2013 позивач звернулася лише 25.11.2021. Просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Щодо доводів відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області листом №1300-5902-8/102290 від 12.11.2021 повідомило позивача про відсутність підстав для перерахунку пенсії. З цим позовом до суду згідно з відтиском штампу вхідної кореспонденції Львівського окружного адміністративного суду позивач звернулася 03.12.2021, тобто в межах шестимісячного строку, який обраховується з 12.11.2021. Відтак суд відхиляє доводи відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду.

Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Наказом начальника 93 прикордонного загону (І категорії) Західного регіонального управління (І категорії) Державної прикордонної служби України від 07.10.2013 № 182-ос-1 ОСОБА_1 звільнено з військової служби у відставку за віком за статтею 26 частиною 6 пунктом «в» Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та наказом начальника цього ж загону від 12.11.2013 № 208-ос виключено із списків особового складу та всіх видів забезпечення з 12.11.2013.

Із отриманих від Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області копій документів пенсійної справи встановлено, що ОСОБА_1 з 13.11.2013 призначено пенсію за вислугу років відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (Далі Закон № 2262), тобто по змішаному стажу.

Пунктом «б» частини 1 ст. 13 Закону № 2262 встановлено, що пенсія за вислугу років особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають страховий стаж 25 років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба призначаються в таких розмірах: за страховий стаж 25 років - 50 процентів і за кожний повний рік стажу понад 25 років -1 процент відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43).

Тобто, ОСОБА_1 при страховому стажі 27 років призначено пенсію у розмірі 52% грошового забезпечення.

У той же час, відповідно до пункту «а» частини 1 ст. 13 Закону № 2262, особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12) пенсії призначаються у розмірі: за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Відповідно до наказу начальника 93 прикордонного загону (І категорії) Західного регіонального управління (І категорії) Державної прикордонної служби України від № 208-ос вислуга років військової служби ОСОБА_1 станом на 12.11.2013 становить в календарному обчисленні 19 років 00 місяців 03 дні, пільгова вислуга років 06 років 04 місяці 07 днів, що разом становить вислугу військової служби 25 років 04 місяці 10 днів.

Призначення та виплата пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з підстав передбачених п. «б» ч. 1 ст. 12 Закону № 2262, тобто по змішаному стажу, призводить до порушення її права на отримання пенсії за вислугу років у більшому відсотковому розмірі грошового забезпечення, оскільки розмір пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону № 2262 звільненим у відставку за віком за вислугу 20 років складає 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення та за кожен рік вислуги понад 20 років збільшується на 3 % відповідного розміру грошового забезпечення, у той час як пенсія за п. «б» ч. 1 ст. 12 Закону № 2262 збільшується лише на 1 % за кожен рік стажу понад 25 років.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд виходить з наступного.

Статтею 17-1 Закону № 2262 встановлено, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 установлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону № 2252 особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом до вислуги років зараховуються, зокрема, військова служба в Державній прикордонній службі.

Згідно з підпунктом «в» пункту 3 Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за півтора місяця час служби на заставах, постах, у комендатурах, відділеннях КПП, маневрових групах зі змінними заставами, на кораблях і катерах, що несуть службу по охороні державного кордону України, інших підрозділах Державної прикордонної служби за Переліком, затверджуваним Адміністрацією Державної прикордонної служби України.

Відповідно до статті 17-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» та з метою вдосконалення соціального забезпечення окремої категорії військовослужбовців Державної прикордонної служби України наказом Міністерства внутрішніх справ України від 20.02.2017 № 139, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.03.2017 за № 362/30230 затверджено Перелік посад і умов служби в органах Державної прикордонної служби України (Прикордонних військ України), служба в яких військовослужбовцям зараховується до вислуги років, що дає право для призначення пенсії на пільгових умовах.

З урахуванням вказаного наказу окремі періоди військової служби ОСОБА_1 зараховано на пільгових умовах, що підтверджується наказом про виключення із списків особового складу від 12.11.2013 № 208-осІ, у якому оголошено вислугу років станом на 12.11.2013 і така становить в календарному обчисленні 19 років 00 місяців 03 дні, пільгова вислуга років 06 років 04 місяці 07 днів, що разом становить вислугу військової служби 25 років 04 місяці 10 днів, а також пільговий обрахунок вислуги років зазначено у розрахунку вислуги років на пенсію ОСОБА_1 .

Відповідно до пункту «а» частини першої статті 12 Закону № 2262 пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б» - «д», «ж» статті 1 - 2 цього Закону, незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік та 6 місяців і більше.

Відповідно до чинного законодавства окремі періоди служби ОСОБА_1 зараховано в пільговому порядку, що підтверджується наявним в матеріалах пенсійної справи розрахунком вислуги років на пенсію та наказом від 12.11.2013 № 208-осІ, які подано уповноваженим органом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області для призначення пенсії.

Таким чином, відповідно до ст. 17-1 Закону № 2262, Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 при призначенні пенсій згідно з пунктом «а» статті 12 Закону № 2262 враховується саме пільгова вислуга років. При цьому положеннями Закону № 2262 не встановлено виключень того, що роки вислуги в пільговому обрахуванні не можуть зараховуватись до вислуги років для призначення особі відповідної пенсії.

Отже, станом на день звільнення зі служби 12.11.2013 вислуга років військової служби ОСОБА_1 становила 25 років 04 місяці 10 днів в пільговому обчисленні, а тому із часу звільнення остання набула право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «а»

ч. 1 ст. 12 Закону № 2262 у розмірі 70 % грошового забезпечення, у той час як така призначена та виплачується у розмірі 52 % відповідного грошового забезпечення.

Відповідно до пункту 4 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 2262, затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.02.2007 за № 135/13402 заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії подається до органу, що призначає пенсію, заявником за місцем проживання, а при необхідності - його законним представником за місцем його проживання.

Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус судів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

України у Львівській області листом від 12.11.2021 № 1300-5902-8/102290 у перерахунку протиправно відмовило, мотивуючи таку відмову, відсутністю у ОСОБА_1 необхідної календарної вислуги років військової служби.

Позивач вважає дії вчинені Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області в частині відмови та неврахування при призначенні, нарахуванні та виплаті пенсії за вислугу років загальної її вислуги років з урахуванням обчислення такої у пільговому порядку протиправними, що призвело до порушення її майнових прав.

Право на призначення та виплату пенсії у законодавчо визначеному розмірі захищається законом.

Відповідно до статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1952 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Окрім наведеного, необхідно врахувати правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішеннях у справах «Лелас проти Хорватії» (Leias v. Croatia), «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (PincovdandPine v. The Czech Republic), «Ґаші проти Хорватії» (Gashiv. Croatia), «Трго проти Хорваті») (Trgo v. Croatia), щодо застосування принципу «належного урядування», згідно якого державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Відтак, у даному випадку, відповідачем порушено принцип «належного урядування», оскільки не врегулювання на чіткому законодавчому рівні питання щодо обрахунку вислуги років у пільговому порядку та врахування такої вислуги при визначенні права на пенсію за вислуго років у відповідному розмірі не може ставитись у провину особам, яких вони стосуються.

Таким чином, позовні вимоги позивача щодо визнання протиправними дій відповідача в частині відмови ОСОБА_1 у призначенні, перерахунку та виплаті із 13.11.2013 пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити, перерахувати та виплатити ОСОБА_1 із 13.11.2013 з урахуванням виплачених сум пенсію за вислугу років відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі 70 % відповідних сум грошового забезпечення, суд зазначає про таке.

Частиною 2 статті 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про:

- визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2);

- визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3);

- визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4);

- інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (пункт 10).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З практики Європейського суду витікає наступне: в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права. Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. У разі, якщо ж закон не має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.

Відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", призначення, розрахунок, нарахування та виплата пенсії здійснюється органами Пенсійного фонду України, тобто, в даному випадку відповідач має виключну компетенцію щодо призначення позивачу пенсії.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні цієї частини позовних вимог.

З метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача повторно розглянути питання про призначення, перерахунок та виплату ОСОБА_1 із 13.11.2013 пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з урахуванням висновків суду в даній справі.

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінюючи зібрані у справі докази в сукупності та мотиви суду щодо кожної з позовних вимог, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ у Львівській області понесені позивачем судові витрати.

Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 132, 159, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016,м.Львів, вул.Митрополита Андрея, 10 код ЄДРПОУ - 13814885) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016,м.Львів, вул.Митрополита Андрея, 10 код ЄДРПОУ - 13814885) в частині відмови ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) у призначенні, перерахунку та виплаті із 13.11.2013 пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016,м.Львів, вул.Митрополита Андрея, 10 код ЄДРПОУ - 13814885) повторно розглянути питання про призначення, перерахунок та виплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) із 13.11.2013 пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» , з урахуванням висновків суду в даній справі.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016,м.Львів, вул.Митрополита Андрея, 10 код ЄДРПОУ - 13814885) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору в сумі 908,00 грн.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Р.М. Брильовський