Справа № 120/9647/21-а
Суддя: Поліщук Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

02 лютого 2022 р. Справа № 120/9647/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Поліщук І.М.,

за участю:

секретаря судового засідання: Зданевич Н.Ю.

представника позивача: Білобородової В.Д.

представника відповідача: Шевчука В.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Головного управління ДПС у Вінницькій області

про: визнання протиправним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю прийнятого відповідачем рішення № від 25.05.2021 про застосування штрафних санкцій та пені за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску.

Ухвалою від 20.08.2021 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Даною ухвалою також встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою від 28.10.2021 вирішено продовжити розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Судове засідання у справі призначено на 18.11.2021.

Судове засідання 18.11.2021 не відбулось у зв`язку з перебуванням головуючого судді на лікарняному. Наступне судове засідання призначено на 23.12.2021.

Судове засідання 23.12.2021 відкладено до 20.01.2022, у зв`язку з витребуванням додаткових доказів.

Судове засідання 20.01.2022 не відбулось у зв`язку з технічною неможливістю його проведення. Наступне судове засідання призначено на 02.02.2022.

В судовому засіданні 02.02.2022 представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити. Зокрема зазначила, що оскаржуване у даній справі рішення винесене не уповноважено особою, зокрема позивачу не було надано копію наказу №204 від 13.01.2021. Крім того, зазначила, що відповідачем не було надіслано на адресу позивача вимогу про сплату недоїмки по єдиному соціальному внеску. Також звернула увагу на те, що відповідачем не було проведено перевірку та не надіслано позивачу акт документальної перевірки. Представник позивача також вважає, що відповідачем не коректно розраховано суму штрафної санкції, яка застосована оскаржуваним у даній справі рішенням. Окрім того, представник позивача звернула увагу на те, що відповідачем також не було складено та не надіслано позивачу протокол про адміністративне правопорушення. Також, представник позивача зазначила, що відповідачем не було проведено перевірку та не стягнено з позивача пеню та штраф при припиненні ним підприємницької діяльності.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував щодо задоволення даного позову, посилаючись на обставини, що викладені у відзиві на позовну заяву. Зокрема зазначив, що позивач перебував на обліку як фізична особа-підприємець з 22.07.1998 по 26.12.2016. При цьому, за залишками, переданими з Пенсійного фонду України, слідує, що позивачем сплачено ЄСВ за ІІІ та ІV квартали 2013 року з порушенням законодавчо встановленого строку. З огляду на викладене, відповідачем прийнято оскаржуване рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені. Представник відповідача зазначив, що оскаржуване рішення прийняте у відповідності до вимог чинного законодавства.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що ОСОБА_1 в період з 22.07.1998 по 26.12.2016 був зареєстрований як фізична особа-підприємець, перебував на податковому обліку та був платником єдиного соціального внеску.

25.05.2021 Головним управлінням ДПС у Вінницькій області прийнято рішення №, яким до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 480,08 грн. за несвоєчасну сплату єдиного соціального внеску за період з 23.04.2013 по 18.04.2014, а також нараховано пеню в розмірі 811,40 грн.

Разом із тим, не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

За визначенням пункту другого частини першої статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок не входить до системи оподаткування. Кошти, що надходять від сплати єдиного внеску та застосування фінансових санкцій відповідно до цього Закону, не можуть зараховуватися до Державного бюджету України, бюджетів інших рівнів та використовуватися на цілі, не передбачені законодавством про загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно з частиною п`ятою статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» сплата єдиного внеску здійснюється на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується у іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Частина восьма статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» встановлює, що єдиний внесок сплачується за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця. При цьому платники, зазначені у пункті першому частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов`язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі).

Відповідно до статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до частини одинадцятої статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом (частина одинадцята).

Нарахування штрафу і пені за несплату або несвоєчасну сплату страхувальниками страхових внесків передбачено статтею 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Так, на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу (частина десята).

Процедура нарахування і сплати єдиного внеску страхувальниками, визначеними Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів визначена Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 року №449 (далі по тексту - Інструкція).

Згідно з пунктами 1, 2 розділу VII Інструкції за порушення норм законодавства про єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до платників, на яких згідно із Законом покладено обов`язок нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок, застосовуються фінансові санкції (штрафи та пеня) відповідно до Закону.

Відповідно до частини одинадцятої статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» до платників, визначених підпунктами 1- 4 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, органи доходів і зборів застосовують штрафні санкції у таких розмірах: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення у період до 01 січня 2015 року, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум; за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення, починаючи з 01 січня 2015 року накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за формою згідно з додатком 12 до цієї Інструкції.

Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів (п. 2 Розділу VII Інструкції).

З огляду на викладені вище положення, судом критично оцінюються посилання позивача на те, що відповідачем не було проведено перевірки та не складено акт документальної перевірки, оскільки положеннями Інструкції не визначено обов`язку з проведення саме документальної перевірки за для розрахунку фінансових санкцій та пені, адже останні розраховуються на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів.

Крім того, судом також критично оцінюються твердження позивача про те, що оскаржуване у даній справі рішення прийняте не уповноваженою особою, адже вказані твердження спростовуються долученою відповідачем копією наказу №204 від 13.01.2021.

Що ж до посилань позивача на те, що відповідачем не було складено протоколу про адміністративне правопорушення, суд зазначає наступне.

Так, дійсно положення ст. 165-1 КУпАП передбачено, що несплата або несвоєчасна сплата єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у тому числі авансових платежів, у сумі, що не перевищує трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, фізичну особу - підприємця або особу, яка забезпечує себе роботою самостійно, від сорока до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Втім, як слідує із змісту оскаржуваного рішення, останнє прийняте саме на підставі частини 10 та пункту 2 частини 11 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а не ст. 165-1 КУпАП.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що у відповідача була відсутня необхідність в складанні протоколу про адміністративне правопорушення задля прийняття рішення про застосування до позивача санкцій та нарахування пені в порядку Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

В той же час, визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд враховує, що положеннями п. 2 Розділу VI Інструкції визначено, що у разі виявлення податковим органом своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий податковий орган обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції.

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена в строки, встановлені Законом, обчислена податковими органами у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Відповідно до абз. 3 п. 3 Розділу VI Інструкції, податкові органи надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску.

Крім того, положеннями п. 3 Розділу VI Інструкції передбачено, що у випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається) платникам, зазначеним у пункті 1 статті 4 Закону, протягом 20 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

Під частковим зменшенням суми недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованості зі сплати фінансових санкцій) для цілей цього пункту вважається зменшення загальної суми боргу (недоїмки) з єдиного внеску, яка включає нараховані та несплачені суми єдиного внеску (фінансових санкцій) за останній календарний місяць, в якому відбулось таке зменшення.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційно-телекомунікаційних систем ДПС (далі - ІТС) на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

В даному ж випадку, як зазначає представник відповідача, інформацію про платників єдиного внеску, які були зареєстровані до 01.10.2013 та не зняті з обліку отримано від Пенсійного фонду України в 2013 році. При цьому, відповідач вказує, що станом на 01.01.2013 згідно ІКП за позивачем рахувалась заборгованість по єдиному соціальному внеску в сумі 2388,06 грн.

При цьому, як слідує із інтегрованої картки платника податку, усі наступні платежі позивача зі сплати ЄСВ зараховувались в рахунок погашення недоїмки, яка мала місце у 2013 році, а повне погашення недоїмки відбулось в квітні 2014 року.

Втім, не дивлячись на те, що починаючи з 23.04.2013 за позивачем обліковувалась недоїмка, податкова вимога про її сплату відповідачем, в порушення вимог п. 3 Розділу VI Інструкції, не формувалась та на адресу позивача не надсилалась.

Вказані обставини представником відповідача не заперечуються.

Поряд із цим, лише 25.05.2021 відповідачем прийнято рішення про застосування до позивача штрафних санкцій та нарахування пені за несвоєчасну сплату ЄСВ за період з 23.04.2013 по 18.04.2014.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість тверджень позивача про те, що відповідачем не дотримано процедури, передбаченої положеннями Інструкції, адже у визначений нею строк відповідачем не було надіслано на адресу позивача вимогу про сплату недоїмки, яка обліковувалась за ним починаючи з 23.04.2013.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог даного позову та наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення № від 25.05.2021, яким до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 480,08 грн. за несвоєчасну сплату єдиного соціального внеску за період з 23.04.2013 по 18.04.2014, а також нараховано пеню в розмірі 811,40 грн.

В той же час, враховуючи те, що суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування рішення № від 25.05.2021, суд не вбачає підстав для надання оцінки розрахунку штрафних санкцій, які застосовані до позивача відповідним рішенням.

За приписами вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходив з того, що згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, на користь позивача підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Вінницькій області понесені ним судові витрати зі сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Вінницькій області № від 25.05.2021.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Вінницькій області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 );

Головне управління ДПС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, код ЄДРПОУ ВП 44069150).

Повний текст рішення складено 08.02.2022.

Суддя Поліщук Ірина Миколаївна