Справа № 380/9031/21
Суддя: Москаль Ростислав Миколайович
Дата ухвалення: 2022-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2022 року справа №380/9031/21

провадження № П/380/9165/21

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Москаля Р.М., за участі секретаря судового засідання Михалюк М.Ю., представника позивача Горбань М.І., представника відповідача Дашо Т.Ю., розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Львові адміністративну справу за позовом Львівського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до товариства з обмеженою відповідальністю «Фуджікура Аутомотів Україна Львів» про стягнення адміністративно-господарських санкцій,

ВСТАНОВИВ:

Львівське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів 04.06.2021 звернулося до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Фуджікура Аутомотів Україна Львів» про стягнення заборгованості по сплаті адміністративно-господарських санкцій за невикористання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за 2020 рік на загальну суму 2429104,86 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до звіту про зайнятість населення та працевлаштування інвалідів за 2020 рік, середньооблікова кількість штатних працівників у 2020 році в ТОВ «Фуджікура Аутомотів Україна Львів» становила 2025 осіб, з них: середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до законодавства встановлена інвалідність - 63 особи, кількість осіб з інвалідністю - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» - 81 особа. Дані цього звіту свідчать про невиконання відповідачем нормативу щодо працевлаштування осіб з інвалідністю у кількості 18 осіб. Оскільки відповідач добровільно не сплатив адміністративно-господарські санкції за 2020 рік в сумі 2429104,86 грн., позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відповідач, ТОВ «Фуджікура Аутомотів Україна Львів», позов не визнає, просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог Львівського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву (а.с. 17-23). Вказує, що підприємство створило 130 вакансій за посадою «оператор автоматичних та напівавтоматичних ліній верстатів та установок» та на виконання вимог Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» протягом 2020 року повідомляло місцевий підрозділ Державної служби зайнятості про попит на робочу силу та створені вакансії для осіб з інвалідністю шляхом надіслання звітності форми №3-ПН. Підприємство самостійно вживало заходів для працевлаштування осіб з інвалідністю шляхом розміщення запрошень на роботу відповідного змісту та оголошень про вакансії для осіб з інвалідністю в ЗМІ, громадських місцях, Центрах зайнятості, на сайтах пошуку роботи «Work.ua» і «Robota.ua». За результатами проведених заходів в 2020 році середньооблікова кількість штатних працівників на підприємстві, яким встановлена інвалідність, склала 63 особи. Відповідач стверджує, що створив достатню кількість робочих місць та вжив всіх можливих заходів для працевлаштування осіб з інвалідністю, тому вважає застосування до нього адміністративно-господарських санкцій безпідставним (з мотивів відсутності факту правопорушення, за котрі застосовуються такі санкції).

Позивач подав додаткові пояснення (а.с. 68-73), на обгрунтування позовних вимог у цій справі зазначив, що за інформацією Львівського обласного центру зайнятості територіальними органами Державної служби зайнятості було видано 15 скерувань для працевлаштування осіб з інвалідністю на ТОВ «Фуджікура Аутомотів Україна Львів». Відповідач безпідставно відмовив у працевлаштуванні 12 особам з інвалідністю (з тих мотивів, що особи з інвалідністю не відповідають вимогам чи вакансії зайняті). Позивач стверджує, що Державна служба зайнятості ретельно підбирає шукачам підходящу роботу, з урахуванням стану здоров`я, індивідуальної програми реабілітації, медичних рекомендацій особи з інвалідністю, що унеможливлює випадки, які стали підставою для відмови відповідачем у працевлаштуванні осіб з інвалідністю. Додатково позивач наголошує на тому, що відповідач в 2020 році порушив порядок подання звітності форми №3-ПН. Звертає увагу на норми Закону «Про зайнятість населення» та Порядку подання форми звітності №3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)», відповідно до яких роботодавці зобов`язані подавати до відповідного центру зайнятості звітність форми №3-ПН лише за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше ніж через 3 робочі дні з дати відкриття вакансії. За інформацією ГУ ПФУ у Львівській області на запит Львівського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, ТОВ «Фуджікура Аутомотів Україна Львів» протягом 2020 року припинено трудові відносини із 24 особами з інвалідністю. Позивач стверджує, що після кожного звільнення працівника з інвалідність відповідач повинен був протягом 2020 року подавати до Державної служби зайнятості звіт форми 3-ПН не менше 24 рази, при цьому відповідач реалізував такий свій обов`язок лише 2 рази - 24.01.2020 та 02.06.2020 (а.с.76-80).

ТОВ «Фуджікура Аутомотів Україна Львів» подало відповідь на додаткові пояснення Львівського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (а.с. 90-96). Відповідач повідомив, що з п`ятнадцяти осіб, скерованих органами Державної служби зайнятості протягом 2020 року для працевлаштування на ТОВ «Фуджікура Аутомотів Україна Львів»: одна особа працевлаштована, одна особа самостійно відмовилась згідно медичних висновків, одна особа не зверталась на підприємство, а дванадцяти особами відмовлено у прийнятті на роботу, з них десять осіб по стану здоров`я, дві особи у зв`язку із закриттям вакансії. Стверджує, що відповідач не допускав бездіяльності у працевлаштуванні осіб з інвалідністю, які протягом 2020 року направлялись органами Державної служби зайнятості.

Суд з метою офіційного з`ясування обставин справи ухвалою від 26.08.2021 витребував в Львівського обласного центру зайнятості: - копії звітів форми №3-ПН, поданих ТОВ «Фуджікура Аутомотів Україна Львів» впродовж 2020 року до центру зайнятості; - відомості про осіб з інвалідністю, які були скеровані центрами зайнятості для працевлаштування на ТОВ «Фуджікура Аутомотів Україна Львів» (у формі списків) впродовж 2020 року; - інформацію про те, чи працівники центру зайнятості при скеруванні в 2020 році осіб з інвалідністю для працевлаштування на ТОВ «Фуджікура Аутомотів Україна Львів» враховували рекомендації МСЕК щодо трудової та професійної реабілітації цих осіб; - копії виданих особам з інвалідністю направлень для працевлаштування на ТОВ «Фуджікура Аутомотів Україна Львів» із відмітками роботодавця про причини відмови в прийнятті на роботу (а.с. 86-88). Листом №17-4878/21 від 20.09.2021 Львівський обласний центр зайнятості надав детальні пояснення та витребувані судом документи (а.с. 112-119, 120-185).

Суд заслухав пояснення учасників справи, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінив їх в сукупності і встановив такі фактичні обставини справи і відповідні їм спірні правовідносини:

ТОВ «Фуджікура Аутомотів Україна Львів» (ідентифікаційний код 38964781) зареєстроване як суб`єкт господарювання, що підтверджується відповідним записом в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.13), серед видів господарської діяльності є виробництво електричного та електронного устаткування для автотранспортних засобів; виробництво електродвигунів, генераторів і трансформаторів, виробництво електророзподільчої та контрольної апаратури. Підприємство використовує працю найманих працівників, в 2020 році середньооблікова кількість штатних працівників становила 2025 осіб (а.с.8).

Наказом ТОВ «Фуджікура Аутомотів Україна Львів» б/н від 27.12.2016 затверджене Положення «Про робоче місце осіб з інвалідністю і порядок працевлаштування осіб з інвалідністю в Товаристві з обмеженою відповідальністю ТОВ «Фуджікура Аутомотів Україна Львів» (а.с. 52). Відповідно до пункту 3.2 цього Положення особа з інвалідністю може бути працевлаштована лише на робоче місце, на якому створені умови праці для особи з інвалідністю з урахуванням рекомендацій МСЕК та індивідуальної програми реабілітації такої особи з інвалідністю (а.с. 28-31).

Відповідно до наказу ТОВ «Фуджікура Аутомотів Україна Львів» №1929-к від 29.08.2016 з 30.08.2016 на підприємстві працює перекладач - дактилолог (а.с. 33).

11.01.2017 ТОВ «Фуджікура Аутомотів Україна Львів» видало наказ №б/н «Про створення робочих місць для осіб з інвалідністю», відповідно до якого вирішено створити 100 робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю на посаді оператора автоматичних та напівавтоматичних ліній, верстатів та установок (а.с.25). 10.01.2018 прийнятий ще один наказ №04-01/01 про створення додаткових 20 робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю на посаді оператора автоматичних та напівавтоматичних ліній, верстатів та установок (а.с.26).

Відповідно до наказу ТОВ «Фуджікура Аутомотів Україна Львів» №04-01/1 від 23.01.2019 на підприємстві створено 10 додаткових робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю на посаді оператора автоматичних та напівавтоматичних ліній верстатів та установок, загальна кількість робочих місць - 130 (а.с. 27).

ТОВ «Фуджікура Аутомотів Україна Львів» в 2020 році подавало до Львівського міського центру зайнятості звітність «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» за формою №3-ПН від 24.01.2020, від 02.06.2020 для укомплектування 130 вакансій «оператор автоматичних та напівавтоматичних ліній верстатів та установок», для осіб, які відносяться до категорії осіб з інвалідністю за сприяння Державної служби зайнятості (а.с.38, 39). В зазначеній звітності серед вимог до кандидатів/шукачів роботи визначалось: щодо освітнього рівня - базова загальна середня освіта, повна загальна середня освіта, професійно-технічна освіта, щодо освітньо-кваліфікаційного рівня - кваліфікований робітник, щодо додаткових вимог до працівника - здатність розрізняти кольори.

Відповідно до даних Єдиної інформаційно-аналітичної системи Державної служби зайнятості Львівський обласний центр зайнятості (та його місцеві підрозділи) впродовж 2020 року видали 22 направлення на працевлаштування на ТОВ «Фуджікура Аутомотів Україна Львів» (а.с. 112), з яких:

- 1 особа працевлаштована (а.с. 175);

- 1 особа не зверталась на підприємство з виданим їй направленням (а.с. 133);

- 7 осіб відмовились від працевлаштування (а.с. 122, 138, 181, 150, 142, 146, 179);

- 2 осіб не пройшли співбесіду за медичними показниками через води зору (а.с.155,170);

- 11 особам відмовлено у працевлаштуванні, з них 2 особам за станом здоров`я (а.с. 131,152), 3 особам у зв`язку із закриттям/зняттям вакансії (а.с. 136, 153, 153), 6 особам у зв`язку з неуспішним проходженням співбесіди (а.с. 125, 155, 152, 155, 154, 156).

16.02.2021 ТОВ «Фуджікура Аутомотів Україна Львів» подало до Львівського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2020 рік за формою №10-ПОІ (вх. №2526, а.с.8), відповідно до якого середньооблікова кількість штатних працівників у 2020 році в ТОВ «Фуджікура Аутомотів Україна Львів» становила 2025 осіб, з них:

- середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до законодавства встановлена інвалідність - 63 осіб;

- кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» - 81 особа;

- фонд оплати праці штатних працівників склав 273274,30 тис.грн.;

- середньорічна заробітна плата штатного працівника - 134950,27 тис. грн.

Львівське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів стверджує, що ТОВ «Фуджікура Аутомотів Україна Львів» не виконало норматив для працевлаштування осіб з інвалідністю, встановлений Законом України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», тому повинно було самостійно до 15.04.2021 сплатити адміністративно-господарські санкцій в сумі 2429104,86 грн. (а.с. 9).

При прийнятті рішення суд керується такими нормами права:

Основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні і гарантії їх прав, створення необхідних умов, які дають можливість особам з інвалідністю ефективно реалізувати права та свободи людини і громадянина та вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними можливостями, здібностями і інтересами визначає Закон України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» від 21.03.1991 № 875-XII (далі - Закон №875-XII).

Відповідно до статті 17 Закону № 875-XII з метою реалізації творчих і виробничих здібностей осіб з інвалідністю та з урахуванням індивідуальних програм реабілітації їм забезпечується право працювати на підприємствах, в установах, організаціях, а також займатися підприємницькою та іншою трудовою діяльністю, яка не заборонена законом (частина перша).

Підприємства, установи і організації за рахунок коштів Фонду соціального захисту інвалідів або за рішенням місцевої ради за рахунок власних коштів у разі потреби створюють спеціальні робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, здійснюючи для цього адаптацію основного і додаткового обладнання, технічного оснащення і пристосування тощо з урахуванням обмежених можливостей осіб з інвалідністю (частина друга).

Відповідно до положень статті 18 Закону №875-XII забезпечення прав осіб з інвалідністю на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості (частина перша статті).

Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина третя).

Частиною третьою статі 181 Закону № 875-XII визначено, що державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у особи з інвалідністю кваліфікації та знань, з урахуванням її побажань.

Статтею 19 Закону № 875-XII встановлено таке:

- для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця (частина перша);

- підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування осіб з інвалідністю. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення (частина друга);

- підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування осіб з інвалідністю у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог статті 18 цього Закону (частина третя);

- підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, в яких за основним місцем роботи працює 8 і більше осіб, реєструються у відповідних відділеннях Фонду соціального захисту інвалідів за своїм місцезнаходженням і щороку подають цим відділенням звіт про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю (частина дев`ята).

Постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 №70 на реалізацію статей 19, 20 Закону №875-XII затверджено Порядок подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування (далі - Порядок №70).

Відповідно до пункту 2 цього Порядку звіт про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю роботодавці подають (надсилають рекомендованим листом) щороку до 1 березня відділенням Фонду, в яких вони зареєстровані, за формою, затвердженою Мінсоцполітики за погодженням з Держстатом.

Датою надходження звіту про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю вважається дата подання роботодавцем звіту до відділення Фонду, а у разі надсилання його поштою - дата на поштовому штемпелі.

Інформацію про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування осіб з інвалідністю роботодавці подають до базового центру зайнятості незалежно від місцезнаходження роботодавця за формою, затвердженою Мінсоцполітики за погодженням із Держстатом.

Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 50 Закону України «Про зайнятість населення» від 05.07.2012 № 5067-VI (далі - Закон №5067-VI) роботодавці зобов`язані своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про попит на робочу силу (вакансії).

На реалізацію цих норм Закону №5067-VI наказом Міністерства соціальної політики України №316 від 31.05.2013, у редакції наказу Міністерства соціальної політики України №1476 від 05.12.2016 затверджено Порядок подання форми звітності № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» (далі - Порядок №3-ПН), який містить такі норми: 3. Форма N3-ПН заповнюється роботодавцями та подається до базового центру зайнятості незалежно від місцезнаходження роботодавця; 4. Актуальність зазначених у формі №3-ПН вакансій уточнюється базовим центром зайнятості не рідше ніж двічі на місяць під час особистої зустрічі з роботодавцем, у телефонному режимі або через засоби електронного зв`язку; 5. Форма № 3-ПН подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше ніж через три робочі дні з дати відкриття вакансії. Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.

Статтею 20 Закону №875-XII визначено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю.

Адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону. При цьому до правовідносин із стягнення адміністративно-господарських санкцій, передбачених цим Законом, не застосовуються строки, визначені статтею 250 Господарського кодексу України (частина четверта).

У разі несплати адміністративно-господарських санкцій або пені чи неможливості їх сплати за рішенням суду їх стягнення в примусовому порядку може бути звернено на майно підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичної особи, яка використовує найману працю, в порядку, передбаченому законом (частина п`ята).

Відповідно до частини першої статті 238 Господарського кодексу України (далі - ГК України) за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб`єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб`єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

Частиною другою цієї статті визначено, що види адміністративно-господарських санкцій, умови та порядок їх застосування визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами. Адміністративно-господарські санкції можуть бути встановлені виключно законами.

Відповідно до частини першої статті 239 ГК України органи державної влади та органи місцевого самоврядування відповідно до своїх повноважень та у порядку, встановленому законом, можуть застосовувати до суб`єктів господарювання інші адміністративно-господарські санкції, встановлені цим Кодексом та іншими законами.

Відповідно до частини п?ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. При прийнятті цього рішення суд враховує висновки Верховного Суду щодо підстав застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення підприємствами статті 19 Закону № 875-XII такого змісту:

- «[…] Законом України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» також визначено, що працевлаштування інвалідів здійснюється або шляхом їх безпосереднього звернення до підприємства, або шляхом звернення до державної служби зайнятості, яка в свою чергу здійснює пошук підходящої роботи для працевлаштування такого інваліда. Тому обов`язок по працевлаштуванню інвалідів відповідно до встановленого Законом нормативу покладається як на роботодавців, так і на державну службу зайнятості. Водночас, нормами чинного законодавства не покладено обов`язку підприємств самостійного пошуку інвалідів для подальшого працевлаштування», - постанова від 24.06.2020 у справі №440/2008/19;

- періодичність подачі звітності за формою № 3-ПН законодавством не встановлено (встановлено лише, що така звітність подається не пізніше 3х робочих днів з дати відкриття вакансії, тобто передбачено одноразове інформування про кожну вакансію). Тому одноразова подача роботодавцем звітності форми № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» у встановлений строк є підставою вважати його таким, що виконав обов`язок своєчасно та в повному обсязі у встановленому порядку подати інформацію про попит на робочу силу (вакансії). Це означає, що в такому випадку учасник господарських відносин вжив залежних від нього передбачених законодавством заходів для відповідності середньооблікової чисельності працюючих інвалідів установленим нормативам, тобто заходів для недопущення господарського правопорушення, - постанови від 13.05.2018 у справі № 819/639/17, від 26.06.2018 у справі № 806/1368/17, від 27.08.2020 у справі № 805/1476/16-а.

Суд, застосовуючи наведені вище норми права керується такими міркуваннями:

Відповідно до частини першої, третьої статті 18 Закону № 875-ХІІ забезпечення прав осіб з інвалідністю на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості. Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За змістом статті 18-1 Закону № 875-ХІІ пошук підходящої роботи для інваліда здійснює державна служба зайнятості.

Відповідно до статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. Отже, суб`єкт звільняється від відповідальності за порушення правил здійснення господарської діяльності (тобто від адміністративно-господарських санкцій), якщо доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення правопорушення.

В контексті норм Закону № 5067 та Порядку № 3-ПН на роботодавців покладено обов`язок подавати до відповідного центру зайнятості звітність форми за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше ніж через 3 робочі дні з дати відкриття вакансії. При цьому базовий центр зайнятості зобов`язаний уточняти актуальність зазначених у формі №3-ПН вакансій не рідше ніж двічі на місяць (під час особистої зустрічі з роботодавцем, у телефонному режимі або через засоби електронного зв`язку).

ТОВ «Фуджікура Аутомотів Україна Львів» є суб`єктом господарювання, який відповідно до статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» в 2020 році повинен виконати норматив робочих місць по працевлаштуванню осіб з інвалідністю інвалідів в кількості 81 особи, а фактично на підприємстві створено 130 робочих місць для осіб з інвалідністю.

Протягом 2020 року підприємство двічі подавало до Львівського міського центру зайнятості звітність «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» за формою №3-ПН для укомплектування вакансії «оператора автоматичних та напівавтоматичних ліній верстатів та установок» для осіб, які відносяться до категорії осіб з інвалідністю, вказувало на необхідність сприяння центру зайнятості для пошуку кандидатів для працевлаштування. До потенційних шукачів роботи роботодавець висував кваліфікаційну вимогу, зумовлену специфікою роботи підприємства, - здатність розрізняти кольори (оператори автоматичних та напівавтоматичних ліній верстатів та установок повинні розрізняти кольори обмотки кабелю, з яким працюють).

Обов`язок по працевлаштуванню інвалідів відповідно до встановленого Законом нормативу покладається як на роботодавців, так і на державну службу зайнятості. Механізм реалізації зазначеної програми працевлаштування передбачає здійснення певних заходів з боку підприємств.

Підприємство надало докази того, що створило відповідні умови праці для осіб з інвалідністю на робочих місцях/ділянках виробничої площі, де використовується праця осіб з інвалідністю, та щороку збільшує кількість таких робочих місць; на підприємстві працює перекладач - дактилолог (для осіб з вадами слуху). Підприємство брало участь в заходах, організованих центром зайнятості для інформування осіб з інвалідністю про наявні вакансії (ярмарка вакансій тощо), подавало оголошення відповідного змісту на профільних веб-ресурсах з пошуку роботи.

Суд відхиляє доводи позивача про порушення ТОВ «Фуджікура Аутомотів Україна Львів» строків подання до Державної служби зайнятості звітів форми 3-ПН, обґрунтовані відомостями про припинення протягом 2020 року трудових відносин із 24 особами з інвалідністю. Суд зазначає, що протягом 2020 року на підприємстві були актуальними 130 вакансій для заміщення особами з інвалідністю, що підтверджується поданими ним звітами та поясненнями базового центру зайнятості (а.с.112), котрий відповідно до Порядку №3-ПН не рідше ніж двічі на місяць перевіряв актуальність створених підприємством вакансій. Надані позивачем відомості з ПФУ в контексті предмету доказування у цій справі є беззмістовними та маніпулятивними, оскільки позивач не з`ясовував, чи після звільнення особи з інвалідністю її робоче місце не було заміщено іншим працівником, в тому числі особою з інвалідністю (не запитував таку інформацію ані в ПФУ, ані в підприємства). Більше того, порівняння кількості актуальних в 2020 році вакансій робочих місць для осіб з інвалідністю (130 вакансій), про які підприємство повідомило центр зайнятості, з кількістю виданих центром зайнятості впродовж 2020 року скерувань для працевлаштування осіб з інвалідністю (22 скерування, а.с.112-117) свідчать про те, що державні органи мали можливість скерувати на підприємство ще 108 осіб з інвалідністю, проте не зробили цього з причини відсутності в регіоні таких осіб. Тому суд дійшов висновку, що додаткове повідомлення/неповідомлення про створення інших вакансій (щодо фактичного утворення яких відповідачем позивач не надав належних та допустимих доказів) не впливає на оцінку виконання підприємством нормативу робочих місць відповідно до Закону №875-XII.

Наведені обставини свідчать про те, що позивач як учасник господарських відносин вживав передбачені законодавством заходи для відповідності середньооблікової чисельності працюючих інвалідів установленим нормативам, тобто заходів для недопущення господарського правопорушення.

Разом з тим, передбачена частиною першою статті 20 Закону № 875-ХІІ міра юридичної відповідальності у вигляді виникнення обов`язку здійснити грошовий платіж на користь Фонду соціального захисту інвалідів може настати у двох випадках:

1) в разі порушення роботодавцем вимог частини третьої статті 18 Закону № 875-ХІІ, а саме: невиділення та нестворення робочих місць, ненадання державній службі зайнятості інформації, не звітування перед Фондом соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів, оскільки така бездіяльність перешкоджає державній службі зайнятості організувати працевлаштування інвалідів на підприємстві. З цього питання суд висловився вище та не встановив підстав для притягнення позивача до відповідальності у формі адміністративно господарських санкцій;

2) у разі порушення роботодавцем вимог частини третьої статті 17, частини першої статті 18, частин другої, третьої та п`ятої статті 19 Закону № 875-ХІІ, що полягає у безпідставній відмові у працевлаштуванні інваліда, який звернувся до роботодавця самостійно чи був направлений до нього державною службою зайнятості.

Отже, суд повинен перевірити причини відмови у працевлаштуванні особам з інвалідністю на предмет їх обґрунтованості чи безпідставності. З цього питання суд на виконання принципу офіційного з`ясування обставин справи витребував докази та встановив таке:

впродовж 2020 року Львівська обласна служба зайнятості на актуальні 130 вакансій для працевлаштування на ТОВ «Фуджікура Аутомотів Україна Львів» видала 22 направлення особам з інвалідністю (а.с. 121).

Львівський обласний центр зайнятості повідомив, що фахівцями Львівського міського центру зайнятості та його територіальними органами при скеруванні в 2020 році зареєстрованих безробітних осіб з інвалідністю на вакансію «оператор автоматичних та напівавтоматичних верстатів та установок» на підприємство відповідача враховувались їх професійні навички, потреба ринку праці, рекомендації МСЕК щодо трудової та професійної реабілітації та вимоги роботодавця про направлення на вакансію осіб з інвалідністю (а.с. 113).

Суд проаналізував надані Львівським обласним центром зайнятості документи щодо осіб з інвалідністю, які були впродовж 2020 року скеровані центрами зайнятості для працевлаштування на ТОВ «Фуджікура Аутомотів Україна Львів», а також зміст виданих цим особам направлень для працевлаштування на підприємство та встановив таке:

1) працевлаштована одна особа ( ОСОБА_1 , а.с. 175);

2) одна особа ( ОСОБА_2 ) з виданим їй направленням на підприємство не звернулася, корінець направлення в службу зайнятості не повернула (а.с. 133), тому була знята з обліку як безробітна;

3) сім осіб відмовились від працевлаштування на підприємстві та вказали на корінці направлення такі причини: віддаленість від місця проживання, проблема з транспортним сполученням, пропонована робота не по спеціальності та не відповідності індивідуальній програмі реабілітації ( ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , а.с. 122, 138, 181, 150, 142, 146, 179);

4) дві особи ( ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , а.с. 155,170) не пройшли співбесіду за медичними показниками через вади зору;

5) підприємство відмовило у працевлаштуванні 11 особам, в тому числі:

- ОСОБА_12 та ОСОБА_13 за станом здоров`я (а.с. 131,152); 3

- ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 з формулюванням «закриття», «зняття» вакансії (а.с. 136, 153, 153);

- ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 - у зв`язку з неуспішним проходженням співбесіди (а.с. 125, 155, 152, 155, 154, 156).

Суд дійшов висновку, що відповідач не повинен нести відповідальність у вигляді адміністративно-господарських санкцій за незаповнення створених ним вакансій для працевлаштування осіб з інвалідністю, якщо такі особи самі відмовились від працевлаштування на підприємство з особистих мотивів, або отримали направлення центру зайнятості, проте не прийшли на підприємство (8 направлень).

Оцінюючи наведені підстави для відмови в працевлаштуванні суд враховує специфіку виробництва підприємства та вимоги до кандидатів/шукачів роботи, відповідно до яких неможливо працевлаштувати осіб, які не розрізняють кольорів (дальтонізм, колірна сліпота тощо). З огляду на це причини відмови в працевлаштуванні двом особам ( ОСОБА_10 , ОСОБА_11 - через вади зору) суд визнає поважними та такими, що не свідчать про безпідставну відмову у працевлаштуванні особі з інвалідністю.

Суд детально проаналізував надані документи та причини відмови в працевлаштуванні решти 11 осіб з інвалідністю, для яких посадовою особою підприємства в корінці направлення як причину відмови в працевлаштуванні вказано «стан здоров`я», «закриття вакансії», «зняття вакансії», «неуспішне проходження співбесіди». Суд враховує, що відповідач повідомив про створення 130 вакансій за посадою «оператор автоматичних та напівавтоматичних верстатів та установок» із додатковою вимогою для осіб, що шукають роботу це здатність розрізняти кольори. Тому відмову в працевлаштуванні особи з інвалідністю з формулюванням зняття/закриття вакансії суд визнає безпідставною відмовою в прийнятті на роботу. Щодо причини «за станом здоров`я», «неуспішне проходження співбесіди», то відповідач не деталізував в корінцях направлень, які саме фактичні обставини призвели до такого висновку. Цілком очевидно, що особи з інвалідністю мають проблеми зі здоров`ям, проте на відміну від попередньо оцінених відмов, в цих випадках підприємство не вказало про проблеми із зором в шукачів роботи, що могли б пояснити обґрунтованість відмови в працевлаштуванні. Суд також враховує, що такі причини відмови в працевлаштуванні підприємство зазначило і тим особам ( ОСОБА_17 , ОСОБА_12 ), котрі мають досвід роботи монтера кабельного виробництва складачем ручним способом. Наведені обставини в їх сукупності вказують на те, що відповідач необґрунтовано відмовив у працевлаштуванні 11 осіб з інвалідністю, що скеровувались на підприємство державною службою зайнятості.

З огляду на це суд дійшов висновку, що ТОВ «Фуджікура Аутомотів Україна Львів» в 2020 році не виконало нормативу для працевлаштування особи з інвалідністю в кількості 11 робочих місць, адже обов`язок роботодавця по виконанню згаданого нормативу полягає не лише в створенні вакансії та інформуванні про неї служби зайнятості, а й в фактичному заміщенні вакансії особою з інвалідністю, котру скеровано центром зайнятості (за відсутності очевидних та документально зафіксованих перешкод для працевлаштування).

Розмір середньої річної заробітної плати на підприємстві становить 134950,27 грн. Тому на підставі частини першої статті 20 Закону №875-XII ТОВ «Фуджікура Аутомотів Україна Львів» повинно сплатити адміністративно-господарські санкцій за 2020 рік в розмірі середньої річної заробітної плати на підприємстві за 11 робочих місць, не зайнятих особами з інвалідністю, що складає 1484452,97 грн. (134950,27*11).

Підсумовуючи наведені міркування суд дійшов висновку, що позовні вимоги Львівського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів підлягають задоволенню частково.

Відповідно до приписів статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. Оскільки позивач не надав доказів понесення таких судових витрат, суд не має підстав вирішувати питання про їх розподіл. Щодо сплаченого позивачем судового збору, то підстав для стягнення цих витрат з відповідача немає.

Оскільки суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог, то відповідно до положень статті 139 КАС України понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору покладаються на нього.

Повне рішення складене 27.01.2022.

Керуючись ст.ст. 19-20, 22, 25-26, 90, 139, 229, 241-246, 250, 251, 255, 262, 295, пп. 15.5 п.15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Фуджікура Аутомотів Україна Львів» (79017, Львівська область, місто Львів, вул. Й. Сліпого, буд. 13; ідентифікаційний код 38964781) на користь Львівського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (79005, Львівська область, місто Львів, пл. Маланюка, буд. 6; ідентифікаційний код 13817458) адміністративно-господарські санкції в сумі 1484452 (один мільйон чотириста вісімдесят чотири тисячі чотириста п`ятдесят дві) гривні 97 коп.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів -з дня складення його повного тексту. Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який постановив рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Москаль Р.М.