Справа № 280/11264/21
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2022-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2022 року Справа № 280/11264/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Максименко Л.Я., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до Хортицького відділу Державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) (69076, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Василя Сергієнка, буд. 48-А, ),

про зняття арешту, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Хортицького відділу Державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) (далі відповідач), в якій позивач просить суд:

зобов`язати Хортицький відділ Державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) зняти арешт зі всього нерухомого майна, яке належить ОСОБА_1 реєстраційний номер обтяження №9641086 від 19.03.2010, на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження 4/532 від 19.03.2010, та виключити зазначений арешт з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна;

зобов`язати Хортицький відділ Державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) зняти арешт зі всього нерухомого майна, яке належить ОСОБА_1 , який зареєстрований за номером запису про обтяження № 12848518 від 19.03.2010, на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження 4/532 від 19.03.2010, та виключити зазначений арешт з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Обґрунтовуючи заявлений позов, позивач вказує, що 22.07.2021 йому з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стало відомо, що на належне йому приватне нерухоме майно державним виконавцем Хортицького ВДВС Запорізького МУЮ постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 4/532 від 19.03.2010 накладено арешт на все майно позивача. Вказує, що 20.10.2021 представником позивача на електронну пошту було отримано відповідь №61058/10 на свою заяву, в якій відповідач вказує, що арешти ідентифікувати не може, виконавчі листи за якими накладався арешт було повернено на підставі п. 5 ч. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з неможливістю встановити особу боржника, з`ясувати його місце знаходження. При цьому, у знятті арештів було відмовлено. З огляду на викладене, просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач відзиву на позовну заяву не надав.

Ухвалою суду від 23.11.2021 відкрито спрощене позовне провадження, без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.

Згідно частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з п. 10 ч.1 ст. 4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна ОСОБА_1 належить на праві приватної власності наступне нерухоме майно:

-земельна ділянка кадастровий номер :03:002:0003, розташована за адресою: Запорізька область, Вільнянський р., с/рада, Люцернянська;

- квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_2

Щодо вищезазначеного майна ОСОБА_1 зареєстровані наступні обтяження:

обтяження № 12848518 від 19.03.2010, підстава для державної реєстрації: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 4/532, виданий 19.03.2010, видавник: Хоргицький ВДВС Запорізького МУЮ, державний виконавець Бєлік М.В.;

обтяження № 9641086 від 19.03.2010, реєстратор. Запорізька філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, 69037, Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. 40 років Радянської України, 40, (061)213- 08-94, 224-02-67 Підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, 4/532, 19.03.2010, Хортицький ВДВС Запорізького МУЮ), державний виконавець Бєлік М.В.

У відповіді на заяву позивача Хортицький відділ Державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) листом за вих. № 61058/10 від 20.10.2021 повідомив, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 18120481 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1166 від 28.04.2009, виданого Хортицьким районним судом м. Запоріжжя, відповідно якого, боржником ОСОБА_1 , стягувач: Концерн "Міські теплові мережі" сума грошових коштів, яка підлягає стягненню за виконавчим документом: 1366,08 грн. Вказане виконавче провадження закінчено 10.10.2010 на підставі п. 5 ч. 1 сі. 47 Закону України «Про виконавче провадження» - повернення ВЛ сгягувачеві (неможливо встановити особу боржника; з`ясувати місце проживання боржника). А також перебувало, виконавче провадженая № 24112034 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1166 від 28.04.2009, виданого Хортицьким районним судом м. Запоріжжя, Відповідно до якого боржником є ОСОБА_1 , стягувач: Концерн «Міські теплові мережі», сума грошових коштів, яка підлягає стягненню за виконавчим документом 1366,08 грн. Вказане виконавче провадження закінчено 04.03.2011 на підставі н. 5 ч. 1 от. 47 Закону України «Про виконавче провадження» - повернення ВД сгягувачеві (неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місце проживания боржника). Вказав також, що немає підстав вважати, що арешти нерухомого майна за реєстраційними номерами № 12848518, №9641086 такими, що були накладені у межах виконавчих проваджень № 18120481, № 24112034, оскільки у базі АСВП та відповідному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня підтверджуюча інформація. Тому зазначив, що, не вбачається підстав для зняття обтяжень нерухомого майна № 12848518, № 9641086.

З огляду на викладене, з вимогою зобов`язати відповідача вчинити певні дії, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини врегульовано законодавством, чинним у редакції станом на момент виникнення відповідних правовідносин, зокрема, законами України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV (далі - Закон № 606-XIV) та «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII).

Згідно зі ст.1 Закону № 606-XIV (тут і надалі в редакції, чинній на час спірних правовідносин) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст.6 Закону № 606-XIV державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно частини 1 статті 17 Закону № 606-XIV примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до п.4 ч.2 статті 17 Закону № 606-XIV відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи: зокрема, виконавчі написи нотаріусів.

Положенням ч.1 ст.19 Закону № 606-XIV встановлено, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч.3 ст.19 Закону № 606-XIV у заяві про відкриття виконавчого провадження щодо виконання рішення про майнове стягнення стягувач має право просити державного виконавця накласти арешт на майно та кошти боржника та оголосити заборону на його відчуження.

У відповідності до частини 1 статті 25 Закону № 606-XIV державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Згідно з ч.2 ст.25 Закону № 606-XIV державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п`ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Згідно частини 1 статті 57 Закону № 606-XIV арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до ч.2 ст.57 Закону № 606-XIV арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Частиною 3 ст.57 Закону № 606-XIV постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Згідно з даними Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта РНОКПП зареєстровано обтяження № 12848518 від 19.03.2010, підстава для державної реєстрації: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 4/532, виданий 19.03.2010, видавник: Хоргицький ВДВС Запорізького МУЮ, державний виконавець Бєлік М.В.; обтяження № 9641086 від 19.03.2010, реєстратор Запорізька філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, 69037, Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. 40 років Радянської України, 40, (061)213- 08-94, 224-02-67. Підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, 4/532, 19.03.2010, Хортицький ВДВС Запорізького МУЮ), державний виконавець Бєлік М.В.

У відповіді на звернення позивача, відповідач вказує, що відносно позивача на виконанні у Хортицького ВДВС перебували ВП №18120481 та №24112034, які закінчено 10.10.2010 та 04.03.2011 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» та знищено на підставі пунктів 9.9, 9.10 Наказу Міністерства юстиції України про затвердження Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби № 2274/5 від 22.12.2008 року.

При цьому, відповідач також зазначає, що немає підстав вважати, що арешти нерухомого майна за реєстраційними номерами № 12848518, №12848518 були накладені у межах виконавчих проваджень ВП №18120481 та №24112034, оскільки у базі АСВП та відповідному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня підтверджуюча інформація.

Суд зауважує, що дійсно, відповідно до положень пунктів 9.9, 9.10 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 25.12.2008 року № 2274/5, передбачено, що строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік. Обчислення строків зберігання документів проводиться з 1 січня року, який іде за роком завершення їх діловодством.

Завершені виконавчі провадження включаються в акт про вилучення виконавчих проваджень для знищення, якщо передбачений для них строк зберігання закінчився до 1 січня року, в якому складений акт.

Виконавчі провадження, строки зберігання яких закінчилися, підлягають знищенню після затвердження акта про вилучення виконавчих проваджень для знищення керівником органу державної виконавчої служби, підпис якого скріплюється печаткою.

Суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до ч. 2 ст. 50 Закону № 606-XIV, у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

З наведеного вбачається, що положення ч. 2 ст. 50 Закону № 606-XIV не регулювали питання зняття арешту у разі завершення виконавчого провадження у зв`язку із поверненням виконавчого документа стягувачу.

Проте, на час звернення позивача до суду, розгляду та вирішення справи питання повернення виконавчого документа стягувачу врегульовані статтею 37 Закону № 1404-VIII, відповідно до положень якої виконавчий документ повертається стягувачу, якщо:

1) стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа;

2) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними;

3) стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення;

4) стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене статтею 43 цього Закону, незважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа;

5) у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, про відібрання дитини, а також виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані без участі боржника);

6) у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом повинен передати стягувачу в натурі;

7) боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку;

8) відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення, не закінчилася;

9) законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення;

10) відсутня його згода на заміщення приватного виконавця у випадках, передбачених Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів";

11) запроваджено тимчасову адміністрацію банку-боржника, крім рішень немайнового характеру.

Про наявність обставин, зазначених у пунктах 2-6 частини першої цієї статті, виконавець складає акт.

У разі повернення виконавчого документа з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, стягувачу повертаються невикористані суми внесеного ним авансового внеску. На письмову вимогу стягувача виконавцем надається звіт про використання авансового внеску. У разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої цієї статті арешт з майна знімається.

Про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску виконавець виносить постанову.

Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Також, згідно з частиною 4 статті 59 ЗУ № 1404-VIII підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

Відповідно до частини 5 статті 59 ЗУ № 1404-VIII у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Жодних доводів та/або доказів щодо виділення в окреме провадження, тобто існування інших проваджень крім проваджень ВП №18120481 та №24112034, в межах якого було накладено спірні арешти, та які відповідачами завершені - відповідачем не наведено та/або не надано.

Суд зауважує, що право власності має фундаментальний характер, захищається згідно з нормами національного законодавства з урахуванням принципів ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка згідно з ч.2 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України та ст.17 Закону України Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини застосовується судами разом з практикою ЄСПЛ як джерело права.

Держави-учасниці Конвенції зобов`язані поважати право кожного на мирне володіння своїм майном та гарантувати його захист передусім на національному рівні.

Отже, станом на час розгляду справи права та інтереси позивача можуть бути повністю відновлені саме рішенням суду про скасування арешту нерухомого майна: земельна ділянка кадастровий номер :03:002:0003, розташована за адресою: Запорізька обл., Вільнянський р., с/рада. Люцернянська; квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Щодо вимог позивача про виключення запису про обтяження з державного реєстру суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 59 ч. 2 ЗУ № 1404-VIII, у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Згідно ч.1 ст. 10 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державним реєстратором є: 1) громадянин України, який має вищу освіту за спеціальністю правознавство, відповідає кваліфікаційним вимогам, встановленим Міністерством юстиції України, та перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації прав; 2) нотаріус; 3) державний, приватний виконавець - у разі накладення/зняття таким виконавцем арешту на нерухоме майно під час примусового виконання рішень відповідно до закону.

Пунктом 1 ч.2 ст. 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили.

Рішення суду про зняття арешту з майна є підставою для припинення обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, реєстрація чого відноситься до повноважень державного реєстратора.

З огляду на викладене, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до ст. 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про сукупність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Згідно з ч.3 ст.139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути на користь ОСОБА_1 документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 681,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Хортицького відділу Державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Хортицького відділу Державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) (69076, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Василя Сергієнка, буд. 48-А, ) про зняття арешту, - задовольнити частково.

Зобов`язати Хортицький відділ Державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) зняти арешт з нерухомого майна, яке належить ОСОБА_1 який зареєстрований за номером запису про обтяження №9641086 від 19.03.2010, на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження 4/532 від 19.03.2010, видавник Хортицький ВДВС Запорізького МУЮ, державний виконавець Бєлік М.В.

Зобов`язати Хортицький відділ Державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) зняти арешт зі нерухомого майна, яке належить ОСОБА_1 , який зареєстрований за номером запису про обтяження № 12848518 від 19.03.2010, на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження 4/532 від 19.03.2010 Хортицького ВДВС Запорізького МУЮ, державний виконавець Бєлік М.В.

В іншій частині позовних вимог, - відмовити.

Стягнути з Хортицького відділу Державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 681,00 грн. (шістсот вісімдесят одну гривню 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 31 січня 2022 року.

Суддя Л.Я. Максименко