Справа № 280/7788/21
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2022-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2022 року Справа № 280/7788/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Максименко Л.Я., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, проспект Соборний, буд. 158 б, )

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач), в якій позивач просить суд:

визнати протиправними (неправомірними) дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови в зарахуванні судді у відставці ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді при здійснені перерахунку щомісячного довічного грошового утримання при виконанні рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19 квітня 2021 року у справі № 280/196/21 період роботи на посаді арбітра відомчого арбітражу Запорізької області Запорізької облспоживспілки (запис трудовій книжці № 9 та 10), а також період роботи на посаді слідчим слідчого відділу УООП Красноярського краю виконкому (запис в трудові книжки № 7 та 8);

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати судді у відставці ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, яка має право на отримання щомісячного довічного грошового утримання, 6 років 4 місяці 20 днів, а саме: роботу арбітром відомчого арбітражу Запорізької облспоживспілки - 4 роки 7 місяців 17 днів та роботу слідчим слідчого відділу УООП Красноярського краю виконкому - 1 рік 7 місяців 3 дні;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити суді у відставці ОСОБА_1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання виходячи із стажу роботи на посаді судді 26 років 4 місяці 20 днів на підставі довідки господарського суду Запорізької області № 05-62/17 від 5 березня 2020 року. з урахуванням проведених виплат та без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що є суддею у відставці з 1998 року. Вказує, що на підставі ст. ст. 43,44 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992р. № 2862- XII позивачу було нараховано щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 90% суддівської винагороди судді, працюючій на відповідній посаді, оскільки суддівський стаж становив 26 років 4 місяці 20 днів. На виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду у справі № 280/196/21 відповідач 11 червня 2021 року здійснив нарахування щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 50% від суддівської винагороди судді, що працює на відповідній посаді, без врахування суддівського стажу роботи на посаді арбітра відомчого арбітражу Запорізької облспоживспілки та роботи слідчим слідчого відділу УООП Красноярського крайвиконкому. Позивач не погоджується із такими діями відповідача та із посиланням на положення ст. 43 Закону України «Про статус суддів», п.34 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII вважає, що до суддівського стажу мають бути враховані 6 років 4 місяці 20 днів на вищевказаних посадах. Вказує, що в порядку досудового врегулювання спору зверталась до відповідача, однак листом від 02.08.2021 у здійснені перерахунку було відмовлено. У зв`язку з викладеним, просить позов задовольнити.

Відповідач позов не визнав, надавши свій письмовий відзив 30 вересня 2021 року за вх. №56569. Вказує, що на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19.04.2021 у справі № 280/196/20 позивачці відповідачем був проведений перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Господарського суду Запорізької області № 05-62/14 від 05.03.2020, починаючи з 19.02.2020 року, з урахуванням положень ч. 3 ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402 від 02.06.2016. Зазначає, що періоди роботи позивачки на посаді слідчого відділу УООП Красноярського крайвиконкому (01 рік 07 місяців 03 дні) та період роботи арбітром Запорізької облспоживспілки (04 роки 07 місяців 17 днів) не було враховано до стажу, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового отримання судді у відставці. Оскільки стаж роботи позивачки на посаді судді, у період з 05.05.1980 по 22.07.1998 становить 18 років 02 місяці 16 днів, що підтверджується розрахунком стажу, то перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивачці на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19.04.2021 у справі № 280/196/21 здійснено у розмірі 50 відсотків від суддівської винагороди. На підставі викладеного, у задоволенні позовної заяви просить відмовити повністю.

Ухвалою суду від 06.09.2021 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №280/7788/21 без виклику сторін та проведення судового засідання.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з п. 10 ч.1 ст. 4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 звільнена у відставку Постановою Верховної ради України «Про звільнення суддів» від 22 липня 1998 року М48-ХІУ та є суддею у відставці.

З 2007 року позивач перебуває на обліку в Головному Управлінні пенсійного фонду України у Запорізькій області.

05 березня 2020 року господарський суд Запорізької області видав позивачу довідку №05-62/17 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці.

З метою здійснення перерахунку на підставі довідки господарського суду Запорізької області № 05-62/17 від 05 березня 2020 року ОСОБА_1 10 березня 2020 року звернулась до ГУ ПФУ у Запорізькій області.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 28.03.2020 №0800-0208-8/11778, позивача повідомлено про відсутність підстав для проведення перерахунку його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 19.04.2021 у справі №280/196/21 позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, - задоволено частково. Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області у перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Господарського суду Запорізької області № 05-62/17 від 05 березня 2020 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Господарського суду Запорізької області № 05-62/17 від 05 березня 2020 року, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19 лютого 2020 року. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

На виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19.04.2021 у справі № 280/196/20 відповідачем був проведений перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 на підставі довідки Господарського суду Запорізької області № 05-62/14 від 05.03.2020, починаючи з 19.02.2020 року, про що свідчить рішення №70 від 19.05.2021. Перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивачці на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19.04.2021 у справі №280/196/21 здійснено у розмірі 50 відсотків від суддівської винагороди. Періоди роботи позивачки на посаді слідчого відділу УООП Красноярського крайвиконкому (01 рік 07 місяців 03 дні) та період роботи арбітром Запорізької облспоживспілки (04 роки 07 місяців 17 днів) не було враховано до стажу, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового отримання судді у відставці.

ОСОБА_1 13.07.2021 звернулась до відповідача із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням стажу судді 26 років 04 місяці 20 днів, в тому числі 01 рік 07 місяців 03 дні - період роботи слідчим слідчого відділу УООП Красноярського крайвиконкому та 04 роки 09 місяців 17 днів - період роботи арбітром Запорізької облспоживспілки.

Відповідач листом № 10169-9345/Ш-02/8-0800/21 від 02.08.2021 повідомив позивачку про відмову у перерахунку її щомісячного довічного грошового утримання.

Не погоджуючись із діями відповідача та з вимогою вчинити певні дії, позивач звернувся до суду за захистом своїх законних прав та інтересів.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон №1402-VIII.

Згідно із пунктом 2 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України Про судоустрій і статус суддів (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами), крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Згідно із частиною першою статті 142 Закону №1402-VIІІ судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

При цьому, суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (частина 2 статті 142 Закону №1402-VIІІ).

Відповідно до частини третьої статті 142 Закону №1402-VIІІ щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Частиною четвертою та п`ятою цієї ж статті передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до частини 3 статті 135 Закону №1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Разом з цим, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №1402-VIII були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Так, пунктом 22 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII було визначено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

Судді, які на день набрання чинності цим Законом пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 01.01.2017 отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України №2453-VI.

До проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону №2453-VI (пункт 23 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII).

Законом України Про внесення змін до Закону України Про судоустрій і статус суддів та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування від 16.10.2019 №193-IX, який набрав чинності 07.11.2019, виключено зазначені вище пункти 22, 23 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII, якими було передбачено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом; що до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону №2453-VI.

Пунктом 24 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII визначено, що розмір посадового окладу судді, крім зазначеного у пункті 23 цього розділу, становить з 1 січня 2020 року: а) для судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; б) для судді апеляційного суду та вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Відповідно до пункту 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону №2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Разом з тим рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 25 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідних положень Закону №1402-VIII зі змінами.

У вказаному рішенні (пункти 15-17) зазначено, що згідно з положеннями пункту 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402 право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону №2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Право судді на відставку є конституційною гарантією незалежності суддів (пункт 4 частини шостої статті 126 Конституції України).

Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуття права на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абзац четвертий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19.11.2013 №10-рп/2013).

Отже, судді, які вже перебувають у відставці та досягли шістдесятип`ятирічного віку, з об`єктивних причин не мають можливості пройти кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді і пропрацювати після цього три роки, що є обов`язковою умовою для отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному Законом №1402-VIII.

Конституційний Суд України зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує діючий суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності. Запровадження згідно із положеннями пункту 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402 різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини першої статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України.

У зв`язку з викладеним, Конституційний Суд України рішенням від 18.02.2020 у справі №2-р/2020 пункт 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII, яким було передбачено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу, визнав неконституційним.

Таким чином з 19.02.2020, наступного дня з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 у справі №2-р/2020, для всіх суддів у відставці незалежно від проходження кваліфікаційного оцінювання на підтвердження відповідності займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або конкурсу, визначено однаковий підхід для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розміру, встановленого Законом №1402-VIII.

Суд звертає увагу, що розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, встановлений Законом №1402-VIII, визначається з урахуванням трьох складових: 1) стажу роботи на посаді судді; 2) розміру суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді; 3) відсоткового значення суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

При цьому суд вважає, що у спірних правовідносинах не можуть бути застосовані різні закони при визначенні окремих складових, з яких обчислюється щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, оскільки зазначене не узгоджується з приписами чинного законодавства, суперечить змісту рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 у справі №2-р/2020 щодо необхідності встановлення однакового підходу до визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Таким чином, при визначенні відсоткового значення суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, необхідно враховувати розмір, встановлений частиною третьою статті 142 Закону №1402-VIII, а саме: 50 відсотків зі збільшенням на 2 відсотки за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір.

Як встановлено судом на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19.04.2021 по справі №280/196/21, відповідачем з 19.02.2020 проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Господарського суду Запорізької області №05-62/14 від 05.03.2020, при цьому перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді здійснено виходячи із 50% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач визначив відсоткове значення розміру суддівської винагороди, з якого обчислено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі 50% відповідно до частини третьої статті 142 Закону №1402-VI з урахуванням стажу роботи на посаді судді 18 років 02 місяці 16 днів. При цьому, відповідно до розрахунку стажу роботи судді що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданого Господарським судом Запорізької області, стаж роботи позивача складає 26 років 04 місяці 20 днів.

Як вказує відповідач, до стажу роботи ОСОБА_1 як судді, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, не включено періоди роботи позивачки на посаді слідчого відділу УООП Красноярського крайвиконкому (01 рік 07 місяців 03 дні) та період роботи арбітром Запорізької облспоживспілки (04 роки 07 місяців 17 днів).

З цього приводу суд зауважує наступне.

Пунктом 11 Перехідних положень Закону № 2453-VI (в редакції, чинній до 28 березня 2015 року) передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом № 2453-VI зазначені правовідносини регулювались Законом України "Про статус суддів" від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ (далі - Закон № 2862-ХІІ).

Відповідно до частини першої статті 43 Закону № 2862-ХІІ кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень.

Абзацом другим частини четвертої статті 43 Закону № 2862-ХІІ передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Також, Верховний Суд вже розглядав справи з таким предметом та підставами спору. Зокрема, у постановах від 19.06.2018 у справі № 243/4458/17, від 13.11.2019 у справі № 521/2593/17, від 05.12.2019 у справі №592/2737/17, від 13.02.2020 у справі № 592/5433/17, від 24.03.2020 у справі № 559/512/17 та від 29.04.2020 у справі 426/12415/16-а, обставини яких є подібними, Верховний Суд дійшов наступного висновку: "<…> невключення до відповідного стажу роботи на посаді судді, зокрема, періоду проходження строкової військової служби, половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі та роботи на посаді слідчого і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді є неправомірним".

Оскільки стаж роботи позивача на посаді судді становить не менше 10 років, до стажу роботи, який дає судді право на відставку, мають бути враховані періоди роботи ОСОБА_1 на посаді слідчого відділу УООП Красноярського крайвиконкому (01 рік 07 місяців 03 дні) та період роботи арбітром Запорізької облспоживспілки (04 роки 07 місяців 17 днів).

Крім того, суд вважає, що стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання є єдиним, обраховується та встановлюється (з`ясовується) Вищою радою правосуддя при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується, як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.

Аналогічна позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 06 березня 2018 року у справі № 308/6953/17, від 19 червня 2018 року у справі № 243/4448/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 428/4671/17, від 01 жовтня 2018 року у справі № 541/503/17, від 17 жовтня 2018 року у справі № 140/263/17, від 23 жовтня 2018 року у справі № 686/10100/15-а.

Отже, дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо неврахування при перерахунку з 19.02.2020 до стажу роботи ОСОБА_1 як судді, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, періоди роботи на посаді слідчого відділу УООП Красноярського крайвиконкому (01 рік 07 місяців 03 дні) та період роботи арбітром Запорізької облспоживспілки (04 роки 07 місяців 17 днів), є протиправними.

Враховуючи вищезазначене, щомісячне довічне грошове утримання ОСОБА_1 має нараховуватись виходячи зі стажу 26 роки 04 місяці 20 днів.

Отже, при визначенні позивачу розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відсоткове значення суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, становить 62%, а саме: 50% (20 років роботи на посаді судді) + 6 * 2% (за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років).

Вирішуючи заявлений спір, суд враховує, що відповідно до частини другої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відтак, належним способом захисту є зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити з 19.02.2020 перерахунок та виплату суді у відставці ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання виходячи із стажу роботи на посаді судді 26 років 4 місяці 20 днів на підставі довідки господарського суду Запорізької області № 05-62/17 від 5 березня 2020 року, виходячи із 62 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням раніше проведених виплат.

При цьому суд зауважує, що формулювання «без обмеження граничного розміру» суд вважає передчасним, бо вказане питання не порушувалось позивачем у зверненні від 13.07.2021 та не вирішувалось відповідачем у відповіді від 02.08.2021.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про задоволення адміністративного позову.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У зв`язку із викладеним, судові витрати у розмірі 908,00 грн. на оплату судового збору підлягають стягненню на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, проспект Соборний, буд. 158 б, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо неврахування ОСОБА_1 періоду роботи на посаді арбітра відомчого арбітражу Запорізької області Запорізької облспоживспілки (запис трудовій книжці № 9 та 10), а також періоду роботи на посаді слідчим слідчого відділу УООП Красноярського краю виконкому (запис в трудові книжки № 7 та 8), при здійсненні з 19.02.2020 перерахунку щомісячного довічного грошового утримання на підставі довідки Господарського суду Запорізької області № 05-62/17 від 05 березня 2020 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати судді у відставці ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, яка має право на отримання щомісячного довічного грошового утримання, 6 років 4 місяці 20 днів, а саме: роботу арбітром відомчого арбітражу Запорізької облспоживспілки - 4 роки 7 місяців 17 днів та роботу слідчим слідчого відділу УООП Красноярського краю виконкому - 1 рік 7 місяців 3 дні.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити з 19.02.2020 перерахунок та виплату суді у відставці ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання виходячи із стажу роботи на посаді судді 26 років 4 місяці 20 днів на підставі довідки господарського суду Запорізької області № 05-62/17 від 5 березня 2020 року, виходячи із 62 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням раніше проведених виплат.

Стягнути на користь ОСОБА_1 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00коп. судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 03.02.2022.

Суддя Л.Я. Максименко