Справа № 440/18300/21
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2022-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
про повернення позовної заяви
17 січня 2022 рокум. ПолтаваСправа № 440/18300/21
Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Ясиновський І.Г., розглянувши матеріали позову ОСОБА_1 до Полтавського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:
22 грудня 2021 року до Полтавського окружного адміністративного суду надійшла (зареєстрована канцелярією суду 23 грудня 2021 року) позовна заява ОСОБА_1 до Полтавського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, у якому просить:
визнати протиправними дії Полтавського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо не видання наказу про встановлення ОСОБА_1 щомісячної надбавки за роботу в умовах режимних обмежень з 2016 по 2019 рік в розмірі 10 % посадового окладу;
зобов`язати Полтавський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки нарахувати та виплатити ОСОБА_1 надбавку за роботу в умовах режимних обмежень за період з 2016 року по 2019 рік у розмірі 10 % від посадового окладу;
зобов`язати Полтавський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області нову довідку про розмір грошового забезпечення згідно форми Додатку 2 до Порядку № 45, копію якої надати ОСОБА_1 , стосовно основного розміру грошового забезпечення відповідно до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплат, підвищення) та премії, для проведення обчислення та перерахунку розміру пенсії.
Ухвалою суду від 28 грудня 2021 року позовну заяву залишено без руху. Встановлено позивачу строк для усунення недоліків - десять днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху надання до Полтавського окружного адміністративного суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду та доказів поважності причин його пропуску із заявленими позовними вимогами.
10 січня 2022 року надійшла заява позивача про поновлення строку для звернення до суду, надаючи оцінку якому, суд зазначає наступне.
Предметом позову ОСОБА_1 є визнання протиправними дій Полтавського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо не видання наказу про встановлення ОСОБА_1 щомісячної надбавки за роботу в умовах режимних обмежень з 2016 по 2019 рік в розмірі 10 % посадового окладу.
Решта вимог є похідними вимогами від зазначеної вимоги, задоволення яких залежить від вирішення вказаної основної вимоги.
Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.
Відповідно до пункту 17 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України публічною службою є, зокрема, військова служба.
Відповідно до частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Частиною 3 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (частина 5 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України).
Отже, Кодекс адміністративного судочинства України передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині другій статті 122 цього Кодексу.
Таким спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений частиною 5 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.
Таким чином, строк звернення до суду за вирішенням цього публічно-правового спору щодо не видання наказу про встановлення ОСОБА_1 щомісячної надбавки за роботу в умовах режимних обмежень з 2016 по 2019 рік в розмірі 10 % посадового окладу охоплюється спеціальною нормою частини п`ятої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.
Для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом місяця від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.
Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.
Згідно з пунктом 6 Положення про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 червня 1994 р. N 414, персональний склад осіб, які працюють в умовах режимних обмежень, та розмір надбавки визначаються керівником відповідного органу законодавчої, виконавчої та судової влади, органу прокуратури, інших органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, де працюють ці особи.
Відповідно до пункту 3 розділу ХІ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260, для виплати надбавки військовослужбовцям, які працюють в умовах режимних обмежень, командир військової частини щорічно станом на 01 січня визначає наказом розмір надбавки відповідно до номенклатури посад військовослужбовців і працівників, зайняття яких потребує оформлення допуску до державної таємниці, за погодженням з режимно-секретним органом.
Отже, надбавка за роботу в умовах режимних обмежень є одним з видів щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, яка виплачується щомісячно у разі прийняття відповідного наказу, а тому про не видання наказу про встановлення ОСОБА_1 щомісячної надбавки за роботу в умовах режимних обмежень з 2016 по 2019 рік в розмірі 10 % посадового окладу позивач повинен був дізнатися з дня отримання грошового забезпечення, починаючи з січня 2016 року та по червень 2019 року. При цьому, позивач мав реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації з питання прийняття рішення про призначення йому відповідної надбавки.
Таким чином, з дня отримання грошового забезпечення за відповідні місці, починаючи з січня 2016 року та по червень 2019 року, позивач вважається таким, що повинен був дізнатися про порушення своїх прав чи законних інтересів.
Однак, позивач звернувся до адміністративного суду з даним позовом 22 грудня 2021 року, що підтверджується штампом поштової організації на конверті, тобто більш як через чотири - два роки з дня, коли він повинен був дізнатися про порушення свого права чи законного інтересу.
Судом не приймаються посилання позивача на той факт, що ніби він дізнався про порушення своїх прав з листа Полтавського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 30.11.2021, з огляду на те, що вказані твердження є неправдивими та такими, які направленні на введення суду в оману, враховуючи наступне.
З інформації, яка міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень та системи Діловодство спеціалізованого суду, судом встановлено, що позивачем було подано позовну заяву з тими самими вимогами, з тих самих підстав до того самого відповідача ще 16 вересня 2021 року, що надійшла до суду 20 вересня 2021 року та зареєстрована канцелярією суду за вх. №57135/21 від 21 вересня 2021 року.
При цьому, судом в межах такої справи №440/11115/21 позивачу наголошено, що ним пропущено місячний строк звернення до адміністративного суду з даним позовом, встановлений статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим постановлено ухвалу про залишення позовної заяви без руху від 27.09.2021. Згодом, а саме 23.10.2021 року судом в межах справи №440/11115/21 прийнято ухвалу про визнання неповажними підстави, вказані ОСОБА_1 у заяві про поновлення строку звернення до суду та вирішено повернути позовну заяву. Вказану ухвалу позивачем станом на час розгляду вказаного позову - не оскаржено, вона є чинною та нею встановлені обставини, які позивачем жодним чином не спростовані.
Отже, позивачу вже точно станом на 16.09.2021 року (час його звернення у справі №440/11115/21) було відомо про порушене його право, а відтак позивачем пропущено місячний строк звернення до адміністративного суду з даним позовом, встановлений статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України.
Суд ще раз звертає увагу позивача, що є чинне судове рішення, а саме Ухвала Полтавського окружного адміністративного суду від 23.10.2021 року в межах справи №440/11115/21 зі змісту якої чітко зрозуміло, що по-перше: позивачу ще принаймні станом на 16.09.2021 (дата звернення до суду в справі №440/11115/21) було відомо про порушене право про яке він у справі що розглядається вже зазначає, що ніби дізнався із листа, однак це суперечить його ж твердженням у справі №440/11115/21; по-друге судом визнано неповажними підстави, вказані ОСОБА_1 у заяві про поновлення строку звернення до суду та повернуто позовну заяву у справі №440//11115/21.
Відтак, його твердження про те, що він дізнався про порушене своє право із листа від 30.11.2021 є надуманими і суд в межах цієї справи не має підстав не взяти до уваги чинну ухвалу Полтавського окружного адміністративного суд від 23.10.2021 року в межах справи №440/11115/21, оскільки вона не скасована судом апеляційної інстанції.
Надаючи оцінку поважності причин пропуску строку звернення до суду з цим позовом, суд зазначає наступне.
У численній практиці Верховного Суду, в тому числі у постановах від 13 лютого 2018 року у справі №308/12874/16-а, від 14 лютого 2019 року у справі №805/3881/18-авід 01 грудня 2020 року у справі №807/658/18, від 05 березня 2021 року у справі № 140/1738/19, Верховним Судом викладені висновки про те, що "поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду та пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами. Суд зазначає, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс та інші проти Великобританії, рішення від 22 жовтня 1996 року, справа Девеер проти Бельгії, рішення від 27 лютого 1980 року)."
Також Верховним Судом неодноразово, зокрема у постановах від 11 липня 2019 року у справі №0940/1181/18, від 31 жовтня 2019 року у справі № 823/1915/18, від 22 січня 2020 року у справі №826/4464/17, від 16 липня 2020 року у справі № 487/3042/16-а тощо, була висловлена позиція, згідно з якою пропуск відповідного строку на звернення до суду через необізнаність щодо прийнятих актів законодавства або байдужість до своїх прав чи небажання скористатися цим правом не є поважними причинами пропуску строку та, відповідно, підставою для поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом.
Отже, поновленню підлягають лише такі встановлені законом процесуальні строки, які порушені з поважних причин. В свою чергу поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та не залежала від волевиявлення особи.
Суд, погоджуючись з твердження позивача, що оскарження ухвали суду про повернення позовної заяви в межах справи №440/11115/21, не позбавляє його права на повторне звернення до суду у порядку встановленому законом наголошує, що такою ухвалою суду встановлені певні фактичні дані, якими зафіксовано пропуск строку звернення до суду, які в межах даної справи позивачем не спростовані.
Крім іншого суд звертає увагу, що саме по собі право повторного звернення до суду з позовом визначено лише в порядку, встановленому законом. В той час, коли порядок встановлений законом, а саме вимогами Кодексу адміністративного судочинства України встановлено строк звернення до суду. Однак, позивач звертався ду суду вже не в строк ще по справі №440/11115/21 і не навів жодних аргументів для визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду у цій справі, з урахуванням висновків визначених в чинній ухвалі суду від 23.10.2021 у справі №440/11115/21.
Суд зазначає, що отримання позивачем листа від відповідача у відповідь на його заяву не змінює моменту, коли особа дізналась про порушення своїх прав (отримання разової грошової допомоги у меншому розмірі), а також момент, коли особа вже зверталася із позовом у справі №440/11115/21 і є чинна ухвала про повернення позову у зв`язку із порушенням строку звернення до суду, а свідчить лише про час, коли особа почала вчиняти активні дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у випадку, коли законом встановлений строк для вчинення особою активних дій щодо отримання допомоги.
Враховуючи викладене, причини пропуску строку звернення до суду з вказаними позовними вимогами, зазначені позивачем у наданих поясненнях, суд вважає неповажними. Належних доказів на підтвердження існування обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного звернення до суду, позивач суду не надав.
Згідно з пунктом 9 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
З урахуванням викладеного, оскільки позивачем не надано до суду доказів поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, а підстави, вказані позивачем у заяві про поновлення строку звернення до суду, визнані судом неповажними, то наявні правові підстави, встановлені частиною 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, для повернення позовної заяви позивачеві.
На підставі викладеного, керуючись статтями 169, 248, 294, пунктом 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України,
У Х В А Л И В:
Визнати неповажними підстави, вказані представником ОСОБА_1 у заяві про поновлення строку звернення до адміністративного суду.
Позовну заяву ОСОБА_1 до Полтавського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії повернути позивачеві.
Копію ухвали направити особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та доданими до неї документами.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення судового рішення шляхом подання апеляційної скарги в порядку, визначеному частиною восьмою статті 18, частинами сьомою-восьмою статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.Г. Ясиновський