Справа № 260/4268/21
Суддя: Маєцька Н.Д.
Дата ухвалення: 2022-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

08 лютого 2022 рокум. Ужгород№ 260/4268/21

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі: головуючої судді Маєцької Н.Д., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Хустської районної державної адміністрації Закарпатської області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління соціального захисту населення Хустської районної державної адміністрації Закарпатської області, в якій просить: 1) Визнати протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Хустської РДА щодо не нарахування та невиплати особі з інвалідністю з дитинства першої "А" групи ОСОБА_1 за період з 28.10.2019 року по 01.07.2021 року включно грошової компенсації на транспортне обслуговування, виходячи з розміру встановленого пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 14.02.2007 року № 228 "Про порядок виплати та розміри грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та транспортне обслуговування" в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 07.08.2013 року № 536 "Про внесення змін до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 14.02.2007 р. № 228", а саме 29 відсотків прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність у розрахунку на місяць; 2) Зобов`язати Управління соціального захисту населення Хустської РДА провести нарахування та виплату (з урахуванням виплачених сум) особі з інвалідністю з дитинства першої "А" групи ОСОБА_1 за період з 28.10.2019 року по 01.07.2021 року включно грошової компенсації на транспортне обслуговування, виходячи з розміру, встановленого пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 14.02.2007 року № 228 "Про порядок виплати та розміри грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та транспортне обслуговування" в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 07.08.2013 року № 536 "Про внесення змін до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 14.02.2007 р. № 228", а саме 29 відсотків прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність у розрахунку на місяць; 3) Стягнути на користь позивача моральну шкоду у розмірі 2-х кратних мінімальних заробітних плат помножених на кількість місяців тривалості протиправної бездіяльності відповідача, починаючи з 12.08.2021 року (бездіяльність відповідача оформлена листом № 01-15/2023 від 12.08.2021 р.) по день ухвалення судового рішення у даній справі; 4) Зобов`язати відповідача подати протягом одного місяця з дати набрання законної сили судового рішення звіт про його виконання.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що розпорядженням Департаменту соціального захисту населення Закарпатської ОДА від 22.02.2021 року позивачу призначено з 28 жовтня 2019 року грошову компенсацію на транспортне обслуговування у розмірі 29 % прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність у розрахунку на місяць. Позивач вважає неправомірними дії відповідача щодо нарахування та виплати компенсації на транспортне обслуговування за період з 29.10.2019 року по 01.07.2021 року у розмірі меншому, ніж встановлено Постановою № 228.

Відповідач відзив на позовну заяву не подав. Судом вжито достатніх заходів щодо належного повідомлення відповідача про відкриття провадження у справі та надано достатній строк для подання відзиву на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить наступних висновків.

Судом встановлено, що розпорядженням Департаменту соціальної політики Закарпатської обласної державної адміністрації від 22 лютого 2021 року на компенсацію витрат на бензин, ремонт, технічне обслуговування автомобіля, транспортне обслуговування автомобіля або мотоколяски позивачу визначено розмір компенсації витрат на транспортне обслуговування у розмірі 29 % прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, у розрахунку на місяць відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 0708.2013 р. № 536 «Про внесення змін до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 14 лютого 2007 року № 228» з 28 жовтня 2019 року.

27 липня 2021 року позивач звернувся до Управління соціального захисту населення Хустської районної державної адміністрації із заявою, в якій просив провести нарахування та виплату за період з 28.10. 2019 року по 01.07.2021 року включно грошової компенсації на транспортне обслуговування, виходячи з розміру, встановлено п.2 постановою Кабінету Міністрів України від 14.02.2007 року № 228, а саме 29 % відсотків прожиткового мінімуму на одну особу,яка втратила дієздатність у розрахунку на місяць.

Листом від 12 серпня 2021 року № 01-15/2023 відповідач повідомив позивача, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» передбачено, що у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу у розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність встановлено у розмірі з 01 січня 2019 року 1497,00 грн.; з 01 липня -1564,00 грн.; з 01 грудня 1638,00 грн. Розмір та нарахування грошової компенсації здійснюється щороку після прийняття держаного бюджету на поточний рік.

Так, відповідач зазначає (1497 грн. х 6 міс. + 1564 грн. х 5 +1638 х1) = 1536,67 грн. середньорічний розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб у 2019 році. 1536,67 грн. х 29 % = 445,64 грн. розмір грошової компенсації на транспортне обслуговування.

Аналогічно розраховується прожитковий мінімум за 2020 рік, який становить 1679,75 грн. 1679,75 грн. х 29 = 487,13 грн. розмір грошової компенсації на транспортне обслуговування у 2020 році.

Відповідно прожитковий мінімум за 2021 рік становить 1818,17 грн. 1818,17 х 29 =530,00 грн.- розмір грошової компенсації на транспортне обслуговування у 2021 році.

У зв`язку з чим, відповідач у вищевказаному листі зазначив про відсутність підстав для виплати компенсації у іншому розмірі.

Відповідно до листа Управління соціального захисту населення Хустської районної державної адміністрації від 20 січня 2022 року № 01-15/117 та відомості про зарахування коштів позивачу виплачено кошти у розмірі 834,20 грн.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд враховує наступне.

Основні засади створення правових, соціально-економічних, організаційних умов для усунення або компенсації наслідків, спричинених стійким порушенням здоров`я, функціонування системи підтримання особами з інвалідністю фізичного, психічного, соціального благополуччя, сприяння їм у досягненні соціальної та матеріальної незалежності визначені Законом України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю» від 06.10.2015 № 2961-IV (далі Закон № 2961-IV).

Відповідно до статті 28 Закону № 2961-IV грошові компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування спеціального автотранспорту та на транспортне обслуговування виплачуються особам з інвалідністю, на дітей з інвалідністю, які відповідно до законодавства мають право на забезпечення спеціальним автотранспортом.

Грошова компенсація на транспортне обслуговування виплачується особам з інвалідністю, законним представникам дітей з інвалідністю, які перебувають на обліку для одержання автомобілів, а також які мають право на забезпечення автомобілями і за власним бажанням відмовилися від їх одержання і бажають отримувати грошову компенсацію чи які не одержали автомобілі у зв`язку з протипоказаннями для їх керування.

Порядок виплати і розміри грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та на транспортне обслуговування визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 14.02.2007 № 228 «Про порядок виплати та розміри грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та на транспортне обслуговування», в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 07.08.2013 № 536, установлено: грошові компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів виплачуються інвалідам, законним представникам дітей-інвалідів, що мають автомобілі та мотоколяски, - у розмірі відповідно 22 відсотки та 16 відсотків прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, у розрахунку на місяць, на транспортне обслуговування - у розмірі 29 відсотків прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, у розрахунку на місяць.

Згідно із пунктом 5 «Порядку виплати та розміри грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та на транспортне обслуговування», затвердженого Постановою № 288, компенсації виплачуються рівними частинами двічі на рік - у березні за перше та у вересні за друге півріччя поточного року з дня їх призначення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.2020 № 683 затверджено зміни, що вносяться до Постанови № 228, зокрема, підпунктом 2 пункту 1 та пункт 2 Постанови № 228 викладено в такій редакції: "2. Установити, що для осіб з інвалідністю і законних представників дітей з інвалідністю, які мають автомобілі та мотоколяски, розміри річних грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів становлять відповідно 22 відсотки та 16 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, на транспортне обслуговування - 29 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.".

Постанова Кабінету Міністрів України від 05.08.2020 № 683 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 14 лютого 2007 р. № 228» набрала чинності з 08.08.2020 з дня опублікування у газеті «Урядовий кур`єр» від 08.08.2020 № 152.

Таким чином, розмір грошової компенсації на транспортне обслуговування визначено пунктом 2 Постанови № 228:

-в редакції чинній до 08.08.2020 року: грошові компенсації на транспортне обслуговування виплачуються особам з інвалідністю у розмірі 29 відсотків прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність у розрахунку на місяць;

-в редакції чинній з 08.08.2020 року: розміри річних грошових компенсацій на транспортне обслуговування становлять 29 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Отже, з 08.08.2020 року Урядом встановлено інший розмір спірної грошової компенсації.

Оскільки у період з 28 жовтня 2019 року по 07 серпня 2020 року була чинною норма пункту 2 Постанови № 228, відповідно до якої компенсації на транспортне обслуговування виплачується у розмірі 29 відсотків прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність у розрахунку на місяць, суд вважає порушеними права позивача щодо отримання спірної компенсації у належному розмірі.

Поряд з цим, у період з 08 серпня 2020 року пунктом 2 Постанови № 228 встановлено річний розмір спірної виплати на рівні 29 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, та за такий період обчислення спірної виплати проведено правильно.

Таким чином, за період 28 жовтня 2019 року по 07 серпня 2020 року позивач має право на виплату компенсації виходячи із місячного розміру 29% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

В той же час, відповідно до листа від 12 серпня 2021 року № 01-15/2023 відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» передбачено, що у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу у розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність встановлено у розмірі з 01 січня 2019 року 1497,00 грн.; з 01 липня -1564,00 грн.; з 01 грудня 1638,00 грн. Розмір та нарахування грошової компенсації здійснюється щороку після прийняття держаного бюджету на поточний рік.

Так, відповідач зазначає (1497 грн. х 6 міс. + 1564 грн. х 5 +1638 х1) = 1536,67 грн. середньорічний розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб у 2019 році. 1536,67 грн. х 29 % = 445,64 грн. розмір грошової компенсації на транспортне обслуговування.

Аналогічно розраховується прожитковий мінімум за 2020 рік, який становить 1679,75 грн. 1679,75 грн. х 29 = 487,13 грн. розмір грошової компенсації на транспортне обслуговування у 2020 році.

Відповідно прожитковий мінімум за 2021 рік становить 1818,17 грн. 1818,17 х 29 =530,00 грн. розмір грошової компенсації на транспортне обслуговування у 2021 році.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необхідність визнання протиправними дій відповідача щодо нарахування компенсації на транспортне обслуговування з 28.10.2019 року по 07.08.2020 року , у розмірі меншому, ніж встановлено пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 14.02.2007 № 228 «Про порядок виплати та розміри грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та на транспортне обслуговування».

Таким чином, оскільки відповідачем допущено порушення прав позивача, то належним способом захисту порушеного права є зобов`язання Управління соціального захисту населення Хустської РДА здійснити перерахунок, нарахування та виплату сум грошової компенсації за період з 28.10.2019 року по 07.08.2020 у встановленому Постановою № 228 розмірі.

У період з 08.08.2020 року Управлінням здійснено нарахування та забезпечено виплату компенсації за транспортне обслуговування у розмірі, встановленому пунктом 2 Постанови № 228, у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 05.08.2020 № 683 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 14 лютого 2007 р. № 228», яка набрала чинності з 08.08.2020 року.

Таким чином, відсутні підстави для задоволення позову у частині позовних вимог за період з 08.08.2020 року по 01 липня 2021 року.

Щодо позовної вимоги про стягнення на користь позивача моральної шкоди у розмірі 2-х кратних мінімальних заробітних плат помножених на кількість місяців тривалості протиправної бездіяльності відповідача починаючи з 12.08.2021 року по день ухвалення рішення у даній справі, суд зазначає наступне.

Стаття 56 Конституції України передбачає, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також, ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також, з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Стаття 1167 ЦК України визначає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 9, ч. 3 статті 90 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Суд вважає, що позивачем не обґрунтовано наявності причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями відповідачів, відповідно до яких заподіяно шкоду. Тобто, позивач повинен довести факт завдання йому моральної шкоди, надати належні докази того, що саме дії та бездіяльність відповідача призвела до матеріальних втрат і душевних страждань, що вимагає від позивача додаткових зусиль для організації його життя.

При цьому, сам лише факт порушення прав позивача не може слугувати виключною та достатньою підставою для стягнення моральної шкоди.

Враховуючи те, що позивачем належним чином не доведені факти заподіяння відповідачем моральних чи фізичних страждань, наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням відповідача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з з відповідача моральної шкоди в розмірі є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відтак, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

За правилами встановленими ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Щодо клопотання позивача про зобов`язання відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення., суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Тобто, вказаною правовою нормою встановлено право, а не обов`язок суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобов`язати суб`єкта владних повноважень, проти якого ухвалено рішення, подати у встановлений судом строк звіт про його виконання.

Поряд з цим суд враховує, що позивачем не наведено причин та не надано доказів, які б свідчили про те, що відповідач може ухилятися від виконання рішення суду.

Таким чином, у даному випадку суд не знаходить підстав для застосування приписів статті 382 КАС України щодо встановлення судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду.

Керуючись ст. ст. 5, 9, 19, 77, 139, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд , -

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Управління соціального захисту населення Хустської районної державної адміністрації Закарпатської області (Закарпатська область, м. Хуст, вул. Поперечна, буд. 1, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Хустської районної державної адміністрації Закарпатської області щодо нарахування ОСОБА_1 компенсації на транспортне обслуговування з 28 жовтня 2019 року по 07 серпня 2020 року у розмірі, меншому, ніж встановлено пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 14.02.2007 № 228 «Про порядок виплати та розміри грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та на транспортне обслуговування».

3. Зобов`язати Управління соціального захисту населення Хустської районної державної адміністрації Закарпатської області здійснити ОСОБА_1 перерахунок, нарахування та виплату сум грошової компенсації на транспортне обслуговування за період з 28 жовтня 2019 року по 07 серпня 2020 року у розмірі, встановленому пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 14.02.2007 року № 228 «Про порядок виплати та розміри грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та на транспортне обслуговування», а саме у розмірі 29 відсотків прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, у розрахунку на місяць, із урахуванням виплачених сум за вказаний період.

4. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяН.Д. Маєцька