Справа № 260/1828/21
Суддя: Гебеш С.А.
Дата ухвалення: 2022-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

25 січня 2022 року м. Ужгород№ 260/1828/21
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Гебеш С.А.

при секретарі судових засідань - Романець Е.М.

та осіб, які беруть участь у судовому засіданні:

позивач - не з`явилася;

представник позивача - Биркович О.І.;

представник позивача - Чубірка І.В.;

представник відповідача - не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Баранинської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області про визнання рішення нечинним, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Баранинської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області про визнання протиправним та скасування рішення Баранинської сільської ради № 18 "Про місцеві податки і збори" від 31 липня 2018 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем не оприлюднено оскаржуване рішення № 18 від 31 липня 2018 року, як цього вимагає Закон , що має протиправний наслідок - збільшення розміру податків для позивача. Разом з тим, вказує на те, що Баранинська сільська рада в період з 31 липня 2018 року по даний час не мала офіційного видання, не була засновником друкованого засобу масової інформації , не мала свого веб-сайту, а також відсутні будь-які інші докази про те, що сільська рада підписала і мала угоду з друкованими засобами масової інформації на оприлюднення своїх рішень.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 25 травня 2021 року дану позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 08 червня 2021 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче провадження. Даною ухвалою задоволено клопотання представника позивача про звільнення позивача від сплати судового збору.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2021 року витребувано від відповідача оскаржуване рішення та докази оприлюднення відповідачем оскаржуваного рішення.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2021 року зобов`язано Баранинську сільську раду Ужгородського району опублікувати оголошення про відкриття судом провадження в даній адміністративній справі щодо оскарження нормативно-правового акта у виданні, в якому оскаржуваний акт був або мав бути офіційно оприлюднений.

15 листопада 2021 року відповідачем, на виконання вимог Ухали Закарпатського окружного адміністративного суду від 9 вересня 2021 року надано докази оприлюднення оскаржуваного рішення.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Відповідачем відзив на позов не подано.

У судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги та просили суд задоволити позов, з мотивів наведених позовній заяві.

Будучи належним чином повідомленим про день час та місце судового розгляду даної справи, представник відповідача у судове засідання не з`явився та не повідомив суд про причини неявки.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши норми права, які підлягають або не підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, Рішенням ІІ сесії VII скликання Баранинської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області (до складу територіальної громади якої віднесено також с. Великі Лази) №18 від 31 липня 2018 року встановлено на території Барабинської сільської ради ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на 2019 рік для об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, у відсотках до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного року за 1 м2 бази оподаткування. Так, для інших будівель об`єктів нежитлової нерухомості ставка такого податку для фізичних осіб визначена у розмірі 0,1%.

У зв`язку з вищенаведеним 15 квітня 2020 року Головним управлінням Державної податкової служби у Закарпатській області (далі ГУ ДПС у Закарпатській області) згідно з пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 та пп. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України прийнято податкові повідомлення-рішення.

Представник позивача вказує на те, що вказане оскаржуване рішення Баранинської сільської ради, на підставі якого здійснювався розрахунок податкових повідомлень - рішень, не було відповідачем опубліковане відповідно до вимог ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування".

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

За змістом статті 8 Податкового кодексу України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори.

До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Засади організації та діяльності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначає закон України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 №280/97-ВР.

Частиною 1 статті 69 закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що органи місцевого самоврядування відповідно до Податкового кодексу України встановлюють місцеві податки і збори.

Положенням статті 59 закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування, які відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються у порядку, встановленому законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Відповідно до статті 1 закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" регуляторний акт - це прийнятий уповноваженим регуляторним органом нормативно-правовий акт, який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб`єктами господарювання.

Отже, рішення органу місцевого самоврядування, яким встановлені ставки податків, є регуляторним актом, оскільки спрямоване на врегулювання відносин щодо сплати місцевих податків.

Процедуру підготовки та прийняття регуляторних актів визначає закон України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Статтею 4 закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" передбачено, що принципами державної регуляторної політики є, зокрема, прозорість та врахування громадської думки - відкритість для фізичних та юридичних осіб, їх об`єднань дій регуляторних органів на всіх етапах їх регуляторної діяльності, обов`язковий розгляд регуляторними органами ініціатив, зауважень та пропозицій, наданих у встановленому законом порядку фізичними та юридичними особами, їх об`єднаннями, обов`язковість і своєчасність доведення прийнятих регуляторних актів до відома фізичних та юридичних осіб, їх об`єднань, інформування громадськості про здійснення регуляторної діяльності.

Статтею 8 закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" визначено, що стосовно кожного проекту регуляторного акта його розробником готується аналіз регуляторного впливу. Аналіз регуляторного впливу готується до оприлюднення проекту регуляторного акта з метою одержання зауважень та пропозицій.

За змістом статті 13 закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" повідомлення про оприлюднення проекту регуляторного акта з метою одержання зауважень і пропозицій, проект регуляторного акта та відповідний аналіз регуляторного впливу оприлюднюються шляхом опублікування в друкованих засобах масової інформації розробника цього проекту, а у разі їх відсутності - у друкованих засобах масової інформації, визначених розробником цього проекту, та/або шляхом розміщення на офіційній сторінці розробника проекту регуляторного акта в мережі Інтернет.

Відповідно до частини 1 статті 6 закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" громадяни, суб`єкти господарювання, їх об`єднання та наукові установи, а також консультативно-дорадчі органи, що створені при органах державної влади та органах місцевого самоврядування і представляють інтереси громадян та суб`єктів господарювання, мають право подавати зауваження та пропозиції щодо оприлюднених проектів регуляторних актів, брати участь у відкритих обговореннях питань, пов`язаних з регуляторною діяльністю.

Згідно з статтею 33 закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" у разі внесення на розгляд сесії ради проекту регуляторного акта без аналізу регуляторного впливу відповідальна постійна комісія приймає рішення про направлення проекту регуляторного акта на доопрацювання органу чи особі, яка внесла цей проект.

У разі внесення на розгляд засідання виконавчого органу ради чи внесення на затвердження сільським, селищним, міським головою проекту регуляторного акта без аналізу регуляторного впливу цей проект повертається його розробникові на доопрацювання.

За змістом статті 35 закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" оприлюднення з метою одержання зауважень і пропозицій проектів регуляторних актів, прийняття яких належить до компетенції виконавчих органів сільських, селищних, міських, районних у містах рад, а також сільських, селищних та міських голів, проводиться до внесення цих проектів на розгляд засідання відповідного виконавчого органу ради або до внесення їх на затвердження відповідному сільському, селищному, міському голові.

Проект регуляторного акта разом із відповідним аналізом регуляторного впливу оприлюднюється у спосіб, передбачений статтею 13 закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності", не пізніше п`яти робочих днів з дня оприлюднення повідомлення про оприлюднення цього проекту регуляторного акта.

Усі зауваження і пропозиції щодо проекту регуляторного акта та відповідного аналізу регуляторного впливу, одержані протягом встановленого строку, підлягають обов`язковому розгляду розробником цього проекту. За результатами цього розгляду розробник проекту регуляторного акта повністю чи частково враховує одержані зауваження і пропозиції або мотивовано їх відхиляє.

Всупереч вимогам статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України відповідач не надав доказів, що оскаржуваний регуляторний акт відповідача прийнятий з належним аналізом регуляторного впливу, а проект зазначеного регуляторного акту оприлюднений у відповідних друкованих засобах масової інформації.

Відповідно до статті 36 закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" регуляторний акт не може бути прийнятий або схвалений уповноваженим на це органом чи посадовою особою місцевого самоврядування, якщо наявна хоча б одна з таких обставин: відсутній аналіз регуляторного впливу; проект регуляторного акта не був оприлюднений.

В порушення частини 3 статті 13 закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" пропозиції громадян за результатами громадських слухань не розглядалися відповідачем. Відсутня інформація щодо проведення громадських слухань стосовно проекту вказаного рішення.

Статтею 57 Конституції України визначено, що кожному гарантується право знати свої права і обов`язки. Закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов`язки громадян, мають бути доведені до відома населення у порядку, встановленому законом. Закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов`язки громадян, не доведені до відома населення у порядку, встановленому законом, є нечинними.

Відповідно до підпункту 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування встановлених місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

У відповідності зі статтею 12 закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" регуляторні акти, прийняті органами та посадовими особами місцевого самоврядування, офіційно оприлюднюються в друкованих засобах масової інформації відповідних рад, а у разі їх відсутності - у місцевих друкованих засобах масової інформації, визначених цими органами та посадовими особами, не пізніш як у десятиденний строк після їх прийняття та підписання.

Крім того, відповідно до статті 21 закону України "Про порядок висвітлення діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування в Україні засобами масової інформації" від 23.09.1997 №539/97-ВР діяльність місцевих органів державної влади та органів місцевого самоврядування висвітлюється в друкованих засобах масової інформації регіональної та місцевої сфери розповсюдження.

За змістом статті 22 закону України "Про порядок висвітлення діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування в Україні засобами масової інформації" рішення органів місцевого самоврядування публікуються в офіційних виданнях (відомостях, бюлетенях, збірниках, інформаційних листках тощо) та друкованих засобах масової інформації відповідних органів державної влади та органів місцевого самоврядування. Недержавні друковані засоби масової інформації мають право оприлюднювати офіційні документи органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до законодавства України і на засадах, передбачених укладеною угодою між цими органами та редакціями друкованих засобів масової інформації.

Баранинська сільська рада не надала суду доказів офіційного оприлюднення рішення від 31 липня 2018 року № 18 у друкованих засобах масової інформації. У мережі інтернет відсутня інформація щодо офіційного сайту Баранинської сільської ради, відповідач доказів існування офіційного сайту суду також не надав.

За рішенням сільської, селищної, міської, районної у місті, районної, обласної ради або відповідальної постійної комісії відповідної ради: оприлюднюються проекти регуляторних актів, які не оприлюднювалися до внесення їх на розгляд сесії відповідної ради; можуть повторно оприлюднюватися проекти регуляторних актів, які оприлюднювалися до внесення їх на розгляд сесії відповідної ради.

Суд встановив, що рішення відповідача від 31 липня 2018 року прийняте з порушенням порядку та процедури, визначених законами України "Про місцеве самоврядування в Україні", "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Відповідно до частини 4 статті 264 Кодексу адміністративного судочинства України право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб`єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт.

Оскільки спірне рішення визначає обов`язки позивача як платника податку, то останній має право на оскарження цього рішення.

Враховуючи викладене, адміністративний позов необхідно задовольнити.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що оскільки відповідач при прийнятті оскаржуваного рішення недотримав порядку Закону України "Про засади державної регуляторної політики в сфері господарської діяльності", "Про місцеве самоврядування" дане рішення в частині його оскарження є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Суд також звертає увагу на те, що у процесі нормативного регулювання оподаткування важливим є забезпечення справедливого балансу інтересів держави та платника податків, оскільки можливість платника податків чітко розуміти та передбачати правові наслідки вчинюваних ним дій має фундаментальне значення для правильності його застосування, а у випадку неоднозначності нормативних приписів підлягає застосуванню підхід, відповідно до якого істотні правові сумніви мають тлумачитися на користь платника.

Зокрема у справі "Щокін проти України" Європейський суд з прав людини висловив позицію щодо сумісності способу, в який тлумачиться і застосовується національне законодавство, з принципами Конвенції та практикою Європейського суду з прав людини в світлі захисту прав, гарантованих статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Європейський суд зазначив: «перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним… Говорячи про «закон», стаття 1 Першого протоколу до Конвенції посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях Конвенції (див. рішення у справі "Шпачек s.r.о." проти Чеської Республіки", № 26449/95, пункт 54, від 9 листопада 1999 року). Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві. Вона також відсилає до якості такого закону, вимагаючи, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні (див. рішення у справі "Бейелер проти Італії" (Beyeler v. Italy), [ВП], № 33202/96). На думку Суду, відсутність в національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення такого важливого фінансового питання, порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника». У цій справі Суд постановив, що мало місце порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, у тому числі через те, що органи держаної влади віддали перевагу найменш сприятливому тлумаченню національного законодавства, що призвело до накладення на заявника додаткових зобов`язань зі сплати прибуткового податку.

Як зазначив Європейський суд у пункті 53 свого рішення "Суханов та Ільченко проти України", яке набуло статусу остаточного 26 вересня 2014 року, "Суд повторює, що першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету "в інтересах суспільства". Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено "справедливий баланс" між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (див., серед багатьох інших джерел, рішення у справі «ОСОБА_5 Греції та інші проти Греції» (Former King of Greece and Others v. Greece) [ВП], заява № 25701/94, пп. 79 та 82, ЄСПЛ 2000-XII).

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст.90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частиною 2 ст.77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позов.

Відповідачем не доведено правомірності своїх дій щодо винесення оскаржуваного рішення, так як відзив на позов не подано, а докази оприлюднення оскаржуваного рішення не надано, позовні вимоги відповідають вимогам закону та обставинам справи, які підтверджено належними та допустимими доказами, в зв`язку з чим позов слід задовольнити.

На підставі наведеного та керуючись статтями 243, 245, 246, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Баранинської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області про визнання протиправним та скасування рішення - задоволити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Баранинської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області № 18 від 31 липня 2018 року "Про місцеві податки і збори".

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду через тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 04 лютого 2022 року.

СуддяС.А. Гебеш