Справа № 400/2325/19
Суддя: Лісовська Н. В.
Дата ухвалення: 2022-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

01 лютого 2022 р. № 400/2325/19
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Лісовської Н.В., розглянувши в письмовому провадженні заяву позивача про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами в адміністративній справі

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідача:Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, вул. Декабристів, 5, м. Миколаїв, 54001,

про:визнання протиправними та скасування наказів від 21.06.2019 р. № 712, від 21.06.2019 р. № 240, від 26.06.2019 р. № 746, від 15.07.2019 р. № 271 о/с, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

Миколаївським окружним адміністративним судом була розглянута адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про визнання протиправними та скасування наказів від 21.06.2019 р. № 712, від 21.06.2019 р. № 240, від 26.06.2019 р. № 746, від 15.07.2019 р. № 271 о/с, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішенням суду від 28.12.2019 р. у задоволенні позову відмовлено. Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26.06.2020 р. рішення суду першої інстанції залишене без змін.

05.11.2021 р. позивач звернувся до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами (т. 2 а. с. 1-4). Заява мотивована тим, що звільнення зі служби в поліції Позивача у 2019 році було здійснено в результаті порушення відносно нього кримінального провадження. Саме через ці обставини Відповідачем було проведено службове розслідування та звільнено Позивача внаслідок реалізації дисциплінарного стягнення. Підставою для ухвалення рішення судом, а саме відмови в задоволенні позову (поновлення на роботі Позивача), слугував висновок службової перевірки про порушення відносно позивача кримінального провадження, що і є, на думку Відповідача, дисциплінарним проступком.

Так, 02.09.2021 р. Вироком Снігурівського районного суду Миколаївської області по справі № 485/3/20 позивача визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення та виправдано. Таким чином, позивач наполягає на тому, що виправдувальний вирок є тією нововиявленою обставиною, яка спростовує винність позивача у скоєні й дисциплінарного проступку та не могла бути відома ані суду, ані сторонам судового розгляду під час розгляду судом справи про поновлення на роботі. Позивач просить суд переглянути судове рішення за нововиявленими обставинами та задовольнити позов у повному обсязі.

29.11.2021 р. від відповідача надійшов відзив на заяву (т. 2 а. с. 29-35), де зазначено, що наявність виправдувального вироку не є нововиявленою обставиною, оскільки в рішенні суду від 28.12.2019 р. надано оцінку саме дисциплінарному проступку, який виразився в ігноруванні Позивачем вимог ст. 1, 3 Дисциплінарного статуту, нехтуванні вимогами ст. 2, 6, 7, 18, 64 Закону України "Про Національну поліцію". Предметом службового розслідування було не вчинення позивачем кримінального правопорушення, а порушення службової дисципліни, що не залежить від наявності чи відсутності остаточного вироку суду по кримінальній справі. Наявність кримінального провадження, відкритого стосовно особи, яка проходить службу в поліції, не виключає можливості застосування стосовно даної особи наслідків, передбачених п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію", у разі встановлення під час службового розслідування невиконання чи неналежного виконання поліцейським службової дисципліни. Судами обох інстанцій було досліджено факт порушення щодо позивача кримінального провадження та надано йому правову оцінку.

17.01.2022 р. позивач, а 21.01.2022 р. його представник подали відповідь на відзив, згідно з якою нововиявленою обставиною, як юридичним фактом, який має істотне значення для розгляду справи, але не був і не міг бути відомий заявнику на час ухвалення оскаржуваного судового рішення, є саме обставина визнання позивача невинуватим та виправдання у кримінальній справі, що стала підставою для прийняття відповідачем оспорюваних наказів, яка існувала на час розгляду справи та ухвалення судом рішення.

За клопотанням представників сторін справу розглянуто в письмовому провадженні.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд виходить з такого:

Рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій по справі надано оцінку діям ГУ Національної поліції в Миколаївській області під час винесення Наказів:

- № 712 від 21.06.2019 року «Про попередження підполковника ОСОБА_1 про неповну службову відповідальність»;

- № 240 о/с від 21.06.2021 року «Про увільнення від посади заступника начальника Снігурівського ВП підполковника поліції ОСОБА_1 та зарахування у розпорядження ГУНП»;

- № 746 від 26.06.2019 року «Про звільнення зі служби в поліції підполковника поліції ОСОБА_1 »;

- № 271 о/с від 15.07.2019 року «Про звільнення зі служби в поліції підполковника поліції ОСОБА_1 », та прийнято рішення про відмову в задоволенні позову.

Предметом судового розгляду по даній справі була правомірність застосування до відповідача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення, яке накладено на нього за результатами проведеного службового розслідування, яким встановлено порушення Позивачем службової дисципліни, у тому числі притягнення до дисциплінарної відповідальності під час проходження служби (неповна службова відповідність).

Встановлена в ході службового розслідування поведінка позивача, як поліцейського, суперечила загальним принципам діяльності поліції, визначеним розділом 2 Закону, та призвела до негативної суспільної думки населення щодо органів правопорядку, які у відповідності до своїх службових обов`язків повинні неупереджено дотримуватись законодавства України, у тому числі щодо морально-етичних принципів.

Пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону передбачено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Предметом службового розслідування було не вчинення позивачем кримінального правопорушення, а порушення ним службової дисципліни, що не залежить від наявності чи відсутності остаточного вироку суду по кримінальному провадженню.

Саме реалізація дисциплінарного стягнення, що мало передумовою встановлення службовим розслідуванням порушення службової дисципліни, стала підставою для звільнення позивача. Встановлені вказаним службовим розслідуванням обставини не ставляться в залежність від наявності факту набрання чинності вироком суду.

При цьому, приписи Закону диференціюють види відповідальності на дисциплінарну, кримінальну та/або адміністративну, та не у всіх випадках ставить їх у залежність одне від одного.

Апеляційний суд у своїй постанові від 26.06.2020 р. наголосив, що наявність кримінального провадження, відкритого стосовно особи, яка проходить службу в поліції, не може виключати можливості застосування стосовно цієї особи наслідків, передбачених пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» у разі встановлення під час службового розслідування фактів невиконання чи неналежного виконання поліцейським вимог службової дисципліни.

Вирішення питання про правомірність притягнення особи до дисциплінарної відповідальності визначає обов`язок з`ясувати склад дисциплінарного проступку в її діях незалежно від того, яку кримінально-правову кваліфікацію ці ж самі дії особи отримали в межах кримінального провадження, та чи взагалі настали для такої особи відповідні наслідки.

Крім того, застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі, та не потребує доведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, судом встановлено, що реалізація дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби за порушення службової дисципліни є окремою підставою для звільнення, яка не пов`язана з порушенням кримінальної справи та набранням чинності вироком суду. При цьому, наявність кримінального провадження, відкритого стосовно особи, яка проходить службу в поліції, не виключає можливості застосування стосовно даної особи наслідків, передбачених пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону у разі встановлення під час службового розслідування невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 07 лютого 2019 року у справі № 820/4024/16.

За приписами ч. 1, 2 ст. 361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянута за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.

Так, наявність виправдувального Вироку відносно Позивача не є нововиявленою обставиною у даній справі про оскарження Наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності. Оскільки судами першої та апеляційної інстанції по цій справі було встановлено в діях Позивача порушення службової дисципліни, за що й було його притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 368 КАС України за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

У разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу (ч. 1 ст. 369 КАС України).

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242-246, 263, 361, 368-369 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення від 28.12.2019 р. по справі № 400/2325/19 за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі

Ухвала про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами може бути оскаржена.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею у порядку ст. 256 КАС України.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення в порядку, визначеному ст. 295-297 КАС України.

Ухвала підписана суддею 01.02.2022 р.

Суддя Н.В. Лісовська