Справа № 440/15869/21
Суддя: Г.В. Костенко
Дата ухвалення: 2022-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2022 року м. ПолтаваСправа № 440/15869/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Костенко Г.В., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про:

- визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови ОСОБА_1 у переведенні її з одного виду пенсії на інший;

- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 55 від 05.10.2021, прийнятого за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 04.10.2021 про призначення пенсії в разі втрати годувальника ОСОБА_2 згідно Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб";

- зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області прийняти відповідне розпорядження, яким перевести ОСОБА_1 з одного виду пенсії на інший, при цьому не пізніше 10 днів після винесення рішення направити на поштову адресу заявниці відповідне повідомлення про переведення її з одного виду пенсії на інший, а електрону пенсійну справу передати до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації) ОСОБА_1 , тобто передати до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області для здійснення заявниці виплати пенсії.

В якості підстави для звернення до суду заявниця вказує на протиправний, як на її думку, висновок відповідача про те, що померлий ОСОБА_2 , який був чоловіком позивачки, не мав статусу військовослужбовця, а тому вона не може перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до п. 1 ст. 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та ч. 3 ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 20.12.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

У наданому до суду 31.12.2021 відзиві на позов представник відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області просить у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність. Свою позицію мотивує тим, що чоловік позивачки був відряджений для участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та не мав статусу військовослужбовця (військовозобов`язаного, призваного на військові збори), тому відмова у перерахунку пенсії у зв`язку з переходом з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідає приписам частини третьої статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (а.с. 33-37).

Розгляд даної справи, відповідно до частини п`ятої статті 262 КАС України, здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

27.04.1985 між позивачкою та ОСОБА_2 був укладений шлюб (а.с. 51).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, про що видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 22.11.2007 (а.с. 51).

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , призначено дострокову пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", призначену з 20.11.2014 на виконання постанови Глобинського районного суду від 26.01.2015 року.

04.10.2021 ОСОБА_1 звернулася до Глобинського ОУПФУ із заявою про перехід на пенсію по втраті годувальника відповідно достатей 29, 30 та 37 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (а.с. 6).

Рішенням Відділу перерахунків пенсій №3 управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 05.10.2021 №55 відмовлено ОСОБА_1 у перерахунку у зв`язку переходом з пенсії за віком на пенсію в разі втрати годувальника, оскільки померлий чоловік ОСОБА_2 не був військослужбовцем, не мав групу інвалідності та не отримував пенсію (а.с. 9).

Позивач, вважаючи таку відмову протиправною, так як цим порушено її конституційне право на перехід на інший вид пенсії, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступних міркувань.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною першою статі 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" встановлено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 2 вказаного Закону встановлено, що за цим Законом призначаються: трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Згідно зі статтею 10 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Частиною першою статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зокрема передбачено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону.

Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" непрацездатними членами сім`ї вважаються: 1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 37 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім`ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

Згідно з частиною першою статті 38 зазначеного Закону пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається на весь період, протягом якого член сім`ї померлого годувальника вважається непрацездатним згідно із частиною другою статті 36 цього Закону, а членам сім`ї, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, - довічно.

Таким чином, за приписами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається із заробітку чи пенсії годувальника, тобто в залежності від того доходу, який мав годувальник на час настання смерті.

Позивачка 04.10.2021 року звернулась із заявою про призначення (перерахунок) пенсії, перехід на інший вид пенсії, та пакетом необхідних документів до сервісного центру Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області. Управлінням були вчинені всі дії передбачені відповідно до Порядку. При цьому, за принципом екстериторіальності вказану заяву було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області та прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії № 55 від 05.10.2021.

Відповідно до ст.9 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-XII від 28.02.1991 року (далі Закон № 796-ХІІ), визначено, що учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків є особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Статтею 10 Закону №796-ХІІ, визначено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. До військовослужбовців належать: особи офіцерського складу, прапорщики, мічмани, військовослужбовці надстрокової служби, військовозобов`язані, призвані на військові збори, військовослужбовці-жінки, а також сержанти (старшини), солдати (матроси), які перебувають (перебували) на дійсній строковій службі у збройних силах, керівний і оперативний склад органів Комітету державної безпеки, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, а також інших військових формувань.

Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-XII від 09.04.1992 (далі - Закон №2262-XII), згідно статті 30, 31 - право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні.

Статтею 29 Закону №2262-XII передбачено умови призначення пенсій в разі втрати годувальника. Так, право на пенсію в разі втрати годувальника сім`ям військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються, якщо годувальник помер у період проходження служби або не пізніше 3 місяців після звільнення зі служби чи пізніше цього строку, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних у період проходження служби, а сім`ям пенсіонерів з числа цих військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом - якщо годувальник помер у період одержання пенсії або не пізніше 5 років після припинення її виплати. При цьому сім`ї військовослужбовців, які пропали безвісти в період бойових дій, прирівнюються до сімей загиблих на фронті.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно приписів ст. 36 Закону №2262-ХІІ, пенсії в разі втрати годувальника призначаються в таких розмірах: членам сімей військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули (померли) внаслідок поранення, контузії або каліцтва, одержаних при захисті Батьківщини, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи або виконанні інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях та підпільних організаціях і групах, визнаних такими законодавством України, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи участю у бойових діях у мирний час, які є непрацездатними та перебували на утриманні загиблого (померлого) годувальника (при цьому дітям та іншим особам, зазначеним в абзаці другому статті 30 цього Закону, незалежно від того, чи перебували вони на утриманні загиблого (померлого) годувальника), - 70 процентів грошового забезпечення (заробітної плати) загиблого (померлого) годувальника на одного непрацездатного члена сім`ї. Якщо на утриманні загиблого (померлого) годувальника перебували двоє і більше членів сім`ї, пенсія призначається у розмірі 90 процентів грошового забезпечення (заробітної плати) загиблого (померлого) годувальника, що розподіляється між ними рівними частками, але не менше ніж 40 процентів на кожного непрацездатного члена сім`ї. У таких самих розмірах, незалежно від причини смерті годувальника, обчислюються пенсії членам сімей померлих осіб з інвалідністю внаслідок війни та членам сімей, до складу яких входять діти, які втратили обох батьків;

Аналіз наведених вище норм Законів №796-ХІІ та №2262-ХІІ вказує на те, що умовою для призначення пенсії в разі втрати годувальника по Закону №2262-ХІІ є :

- військовослужбовець має бути з числа осіб, звільнених з військової служби, та мати право на пенсію за Законом №2262-ХІІ;

- годувальник помер у період проходження служби або не пізніше 3 місяців після звільнення зі служби чи пізніше цього строку, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних у період проходження служби.

Аналізуючи документи наявні в пенсійній справі ОСОБА_1 встановлено наступне.

27.04.1985 року між Позивачем та ОСОБА_2 був укладений шлюб, про що Градизькою селищною радою складено відповідний актовий запис за №15 від 27.04.1985 року.

ІНФОРМАЦІЯ_3 чоловік позивача, ОСОБА_2 помер, актовий запис про смерть № 177 від 22.11.2007 року.

Згідно експертного висновку Харківської міжвідомчої експертної комісії від 16.04.2008 року №536, хвороба, яка призвела до смерті ОСОБА_2 має зв`язок з виконанням обов`язків військової служби при ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Також в матеріалах пенсійної справи наявна довідка підтвердження участі ОСОБА_2 в учбових зборах з 08.06. по 14.08.1986 року, та роботи в зоні ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в с. Корогод Чорнобильського району Київської області.

За період з 1986 по 2007 рік ОСОБА_2 не визнавався особою з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних у період проходження служби, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи або виконанні інших обов`язків військової служби; Позивачем не надано ніяких документів про те, що її чоловік ОСОБА_2 одержав захворювання в період проходження служби, а згідно експертного висновку Харківської міжвідомчої експертної комісії від 16.04.2008 року №536, хвороба, яка призвела до смерті ОСОБА_2 , має зв`язок з виконанням обов`язків військової служби при ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, але не визнає померлого ОСОБА_2 особою з інвалідністю внаслідок захворювання, одержаних у період проходження служби та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, що є обов`язковою умовою для призначення пенсії по втраті годувальника за Законом №2262-ХІІ.

На дату смерті, 21.11.2007 року ОСОБА_2 на обліку в Пенсійному фонді України не перебував та не отримував ніякого виду пенсії.

Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1. ст. 6 КАС України предметом захисту в адміністративному судочинстві є саме порушені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, їхніх посадових чи службових осіб права та інтереси.

Згідно з вимогами ч.1 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Приписами ст. 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У зв`язку з цим суд зауважує, що право позивача на пенсію по втраті годувальника має похідний характер від пенсії самого годувальника.

Як уже зазначалося вище, померлий годувальник ОСОБА_2 не отримував пенсію на підставі частини третьої статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Таким чином, позивачу ОСОБА_1 не належить право вимагати пенсію по втраті годувальника відповідно до п. 1 ст. 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та ч. 3 ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"

Відтак, заявлений позов є безпідставним, у зв`язку з чим суд залишає такий без задоволення у повному обсязі.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, м. Полтава, Полтавська область, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (пл. Свободи, 5, Держпром, 3 під., 2 пов, Харків, Харківська область, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, визнання протиправним та скасування рішення - залишити без задоволення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Г.В. Костенко