Справа № 120/19342/21-а
Суддя: Яремчук Костянтин Олександрович
Дата ухвалення: 2022-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

04 лютого 2022 р. Справа №120/19342/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Яремчука Костянтина Олександровича, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Тульчинського відділу державної виконавчої служби у Тульчинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з позовною заявою звернулася ОСОБА_1 до Тульчинського відділу державної виконавчої служби у Тульчинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачка зазначила, що 14 грудня 2021 року на підставі вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-239946-55-У від 15 лютого 2021 року головним державним виконавцем Тульчинського відділу державної виконавчої служби у Тульчинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Шершньовою Оксаною Дмитрівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №67869715.

Позивачка зазначає, що вимога, на підставі якої відповідачем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, сформована Головним управлінням ДПС у Вінницькій області 15 лютого 2021 року, а тому в силу приписів частини 1 статті 12 Закону України "Про виконавче провадження" строк її пред`явлення до примусового виконання минув 15 травня 2021 року.

Водночас, на переконання позивачки, вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-239946-55-У від 15 лютого 2021 року слід було повернути без прийняття до виконання, адже в силу приписів пункту 2 частини 4 статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо, зокрема, пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відтак, зважаючи на те, що строк пред`явлення вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-239946-55-У від 15 лютого 2021 року минув 15 травня 2021 року, а тому, на думку позивачки, постанова про відкриття виконавчого провадження, що винесена 14 грудня 2021 року на підставі такої вимоги, є протиправною та підлягає скасування.

У зв`язку із наведеним позивачка звернулася до суду з даним позовом із вимогами визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 14 грудня 2021 року та зобов`язати відповідача повернути без прийняття до виконання вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-239946-55-У, що сформована Головним управлінням ДПС у Вінницькій області 15 лютого 2021 року.

Ухвалою від 17 січня 2022 року відкрито провадження у адміністративній справі, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні). Цією ж ухвалою запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву.

04 лютого 2022 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, у якому останній заперечує щодо задоволення адміністративного позову. Так, у відзиві зазначено, що 23 квітня 2021 року до Тульчинського відділу державної виконавчої служби у Тульчинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) надійшла вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-239946-55-У від 15 лютого 2021 року, що сформована Головним управлінням ДПС у Вінницькій області. Вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-239946-55-У від 15 лютого 2021 року зареєстровано у відділі 13 грудня 2021 року та передано державному виконавцю для виконання. В подальшому, 14 грудня 2021 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання такої вимоги як виконавчого документа. За наведених обставин відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши надані сторонами докази, суд встановив наступне.

15 лютого 2021 року Головним управлінням ДПС у Вінницькій сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-239946-55-У щодо стягнення із ОСОБА_1 єдиного внеску в розмірі 23230,90 гривень, яку направлено для примусового виконання до Тульчинського відділу державної виконавчої служби у Тульчинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький).

Зі змісту відзиву на позовну заяву слідує, що 23 квітня 2021 року до Тульчинського відділу державної виконавчої служби у Тульчинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) надійшла вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-239946-55-У, що сформована Головним управлінням ДПС у Вінницькій області 15 лютого 2021 року. 13 грудня 2021 року зазначену вимогу зареєстровано відповідачем за вхідним №4909 та передано державному виконавцю.

14 грудня 2021 року головним державним виконавцем Тульчинського відділу державної виконавчої служби у Тульчинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Шершньовою Оксаною Дмитрівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-239946-55-У, що сформована Головним управлінням ДПС у Вінницькій області 15 лютого 2021 року.

У постанові про відкриття виконавчого провадження зазначено, що вимога про сплату боргу (недоїмки) набрала законної сили (чинності) 21 квітня 2021 року.

Надаючи правову оцінку постанові, що оскаржується, суд зважає на таке.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).

Відповідно до статті 1 цього Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів:

1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України;

1-1) судові накази;

2) ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом;

3) виконавчих написів нотаріусів;

4) посвідчень комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій;

5) постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди;

6) постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом;

7) рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами;

8) рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України;

9) рішень (постанов) суб`єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень.

За приписами абзацу 4 частини 4 статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", вимога про сплату боргу (недоїмки) є виконавчим документом.

У разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня отримання вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з податковим органом шляхом оскарження в адміністративному чи судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти календарних днів з дня отримання узгодженої вимоги, податковий орган надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби узгоджену вимогу про сплату недоїмки в електронній формі (абзац 7 частини 4 статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування").

Відтак, вимога Головного управління ДПС у Вінницькій області №Ф-239946-55-У від 15 лютого 2021 року про сплату боргу (недоїмки) є виконавчим документом, на підставі якої державним виконавцем вчиняються дії щодо виконання такого виконавчого документа у разі отримання його від контролюючого органу.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (частина 1 статті 5 Закону №1404-VIII).

Особливості строків пред`явлення виконавчих документів до виконання встановлені статтею 12 Закону №1404-VIII.

За приписами частини 1 статті 12 Закону №1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття (частина 2 статті 12 Закону №1404-VIII).

При цьому, пунктом 2 частини 4 статті 4 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5 затверджено Інструкцію з організації примусового виконання рішень (далі - Інструкція №512/5).

Загальні умови та порядок здійснення виконавчого провадження встановлені розділом ІІІ Інструкції №512/5.

Пунктом 5 Інструкції №512/5 встановлено, що у разі відсутності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Отже, із системного аналізу вказаних норм слідує, що виконавчі документи, за якими стягувачем є державний орган, пред`являються до примусового виконання протягом трьох місяців. Як правило, такий строк встановлюється з наступного дня після набрання виконавчим документом законної сили. У випадку пропущення встановленого законом строку пред`явлення виконавчого документа до виконання орган державної виконавчої служби (приватний виконавець) повертає виконавчий документ стягувачу без його прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення.

В ході судового розгляду установлено, що вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-239946-55-У, що сформована Головним управлінням ДПС у Вінницькій області 15 лютого 2021 року, набрала законної сили 21 квітня 2021 року, про що зазначено у постанові про відкриття виконавчого провадження (23 квітня 2021 року вимога надійшла на адресу органу державної виконавчої служби), а виконавче провадження відкрито 14 грудня 2021 року.

Однак, при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження від 14 грудня 2021 року державний виконавець не врахував приписи пункту 2 частини 4 статті 4 Закону №1404-VIII, адже станом на день винесення такої постанови строк пред`явлення виконавчого документа до виконання минув ще 22 липня 2021 року.

Відтак, державним виконавцем відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого документа, строк пред`явлення якого до виконання пропущено, чим допущено порушення пункту 2 частини 4 статті 4 Закону №1404-VIII та пункту 5 Інструкції №512/5.

Посилання відповідача у відзиві на позовну заяву на те, що вимога про сплату боргу (недоїмки) надійшла на адресу відповідача 23 квітня 2021 року, а зареєстрована у органі державної виконавчої служби 13 грудня 2021 року, а тому виконавцем правомірно винесено постанову 14 грудня 2021року, не спростовують, а навпаки лише підтверджують доводи позивачки про необгрунтованість винесеної постанови, адже станом на момент відкриття виконавчого провадження строк пред`явлення виконавчого документа до виконання вже був пропущений.

За наведених обставин постанова про відкриття виконавчого провадження від 14 грудня 2021 року є протиправною та підлягає скасуванню, а тому вимоги позивачки в цій частині є обгрунтованими.

Разом із тим, вимога щодо зобов`язання відповідача повернути без виконання вимогу про сплату боргу (недоїмки) задоволенню не підлягає з огляду на те, що саме виконавець зобов`язаний вживати передбачених Законом №1404-VIII заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, що передбачено частиною 1 статті 18 Закону №1404-VIII.

Перед відкриттям виконавчого провадження державний виконавець вчиняє ряд дій, що визначені Законом №1404-VIII, серед яких з`ясовує чи відсутні підстави для повернення виконавчого документа стягувачу.

Відтак, повернення виконавчого документу без прийняття до виконання належить до дискреційних повноважень державного виконавця (приватного виконавця), а тому відсутні підстави для зобов`язання відповідача повернути стягувачу виконавчий документ без прийняття до виконання, адже такий обов`язок покладається на виконавця Законом №1404-VIII.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій, та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що за наведених у позовній заяві мотивів і підстав позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зважає на те, що позивачем при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір в розмірі 908 гривень, що підтверджується квитанцією від 12 січня 2022 року.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Водночас, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (частина 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відтак, з огляду на те, що позивачкою при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір в розмірі 908 гривень, а тому на її користь слід стягнути 454 гривень за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Визначаючись з приводу розміру судових витрат, які належить стягнути на користь позивача, суд зважає на те, що позивач звернувся до суду з позовними вимогами, які співвідносяться між собою як основна та похідна, сплативши при цьому судовий збір в розмірі 908 гривень як за звернення до суду з позовом з однією немайновою вимогою.

А тому, задовольняючи позов частково, суд вважає, що половина від суми сплаченого судового збору і є пропорційною до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 134, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Тульчинського відділу державної виконавчої служби у Тульчинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Шершньової Оксани Дмитрівни про відкриття виконавчого провадження ВП №67869715 від 14 грудня 2021 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Тульчинського відділу державної виконавчої служби у Тульчинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані з оплатою судового збору, в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 )

Відповідач: Тульчинський відділ державної виконавчої служби у Тульчинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (місцезнаходження: 23255, Вінницька обл., м. Тульчин, вул. Леонтовича, буд. 51)

Повний текст рішення суду складено 04.02.2022

Суддя Яремчук Костянтин Олександрович