Суддя: Москаль Ростислав Миколайович
Дата ухвалення: 2022-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № ЗД/380/4/22
У Х В А Л А

про забезпечення позову

28 січня 2022 року

Суддя Львівського окружного адміністративного суду Москаль Р.М. розглянув в порядку письмового провадження заяву фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

27.01.2022 на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла заява фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову, подана до пред`явлення позову. Заявниця просить суд забезпечити позов шляхом:

- зупинення дії рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 24.12.2021 №1199 «Про демонтаж тимчасових споруд у Шевченківському районі» в частині пункту 1, а саме: « 1. Демонтувати самовільно встановлені тимчасові споруди для здійснення підприємницької діяльності на .... АДРЕСА_1 площею 30 кв.м. (фізична особа-підприємець ОСОБА_1 )» до остаточного вирішення по суті позову ФОП ОСОБА_1 до Львівської міської ради, виконавчого комітету Львівської міської ради, Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, КП «Адміністративно технічне управління» про визнання протиправним і скасування рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 24.12.2021 №1199 «Про демонтаж тимчасових споруд у Шевченківському районі» в частині, зобов`язання до вчинення дій та набрання законної сили рішенням суду у відповідній адміністративній справі;

- заборонити виконавчому комітету Львівської міської ради, Шевченківській районній адміністрації Львівської міської ради, КП «Адміністративно технічне управління», іншим структурним підрозділам Львівської міської ради вчиняти будь-які дії щодо примусового демонтажу тимчасової споруди ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 до набрання законної сили рішенням суду у даній справі.

Заявниця обґрунтовує своє звернення тим, що 26.01.2022 засобами поштового зв`язку отримала вимогу КП «Адміністративно-технічне управління» Львівської міської ради за №2410 Б-ВО133 від 17.01.2022 про демонтаж належної їй тимчасової споруди за адресою АДРЕСА_2 у термін до 30.01.2022. З`ясовуючи підстави та передумови для скерування цієї вимоги заявниця дізналася, що 24.12.2021 виконавчий комітет Львівської міської ради ухвалив рішення №1199 відповідно до якого було вирішено демонтувати самовільно встановлені тимчасові споруди для здійснення підприємницької діяльності на АДРЕСА_1 площею 30 кв.м. (фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ); визначені уповноваженні на виконання демонтажу КП «Адміністративно-технічне управління» спільно з Шевченківською районною адміністрацією, термін здійснення демонтажу - 60 календарних днів. Пункт 3.2 цього рішення визначав, що у разі, якщо розмір чи конфігурація тимчасової споруди не дозволяє провести демонтаж у цілісному стані, здійснити її розділення на конструктивні елементи.

Заявниця вважає вимогу КП «Адміністративно-технічне управління» Львівської міської ради за №2410 Б-В0133 від 17.01.2022 та рішення виконавчого комітету Львівської міської ради за №1199 від 24.12.2021 в частині п.1, п.3.2 протиправними та такими, що є очевидно протиправними. Так, рішення виконавчого комітету Львівської міської ради за №1199 від 24.12.2021 як на правову підставу прийняття містить посилання на ухвалу Львівської міської ради від 26.12.2019 №6107, що передбачає демонтаж споруд за відсутності судових рішень та з правом розділення тимчасових споруд на окремі частини. Проте рішенням Львівського окружного адміністративного суду №380/2335/20 від 30.11.2020, яке набрало законної сили, визнано протиправним та нечинним підпункт 7.8 пункту 7 ухвали Львівської міської ради від 26.12.2019 №6107 «Про здійснення підприємницької діяльності у тимчасових спорудах на території м.Львова». Пояснює, що до моменту визнання підпункту 7.8. пункту 7 ухвали Львівської міської ради від 26.12.2019 №6107 нечинним згідно з судовим рішенням у справі №380/2335/20, такий підпункт передбачав внесення змін у додаток 1 до ухвали міської ради від 23.04.2015 №4526 «Про затвердження Положення про порядок розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у мЛьвові та Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м.Львові» шляхом заміни пунктів 7.3-7.8 пунктами 7.3-7.7. та викладення їх у новій редакції. Зауважує, що скасована судом редакція цих пунктів надавала право виконавчому комітету Львівської міської ради одноосібно, за відсутності судового рішення з цього приводу, приймати рішення про демонтаж тимчасових споруд, та за необхідності здійснювати розділення майна на окремі конструктивні елементи. Разом з тим, підпункт 7.8. пункту 7 ухвали Львівської міської ради від 26.12.2019 №6107 судовим рішенням визнано протиправним та нечинним ще у листопаді 2020 року, а відтак на цей час є чинною попередня редакція додатку 1 до ухвали міської ради від 23.04.2015 №4526 (пункти 7.3-7.8), згідно якої питання демонтажу тимчасової споруди вирішується виключно шляхом звернення до суду з позовом про демонтаж, більше того жодних прав щодо знищення та розділення майна та тимчасових споруд вказані норми не передбачають.

Заявниця стверджує, що Львівська міська рада та виконавчий комітет Львівської міської ради всупереч нормам статті 129-1 Конституції України щодо обов`язковості виконання судових рішень, рішення суду у справі №380/2335/20 не виконують, що в свою чергу зумовлює істотну шкоду охоронюваним законом правам і свободам громадян, громадським інтересам та інтересам юридичних осіб, в тому числі інтересам заявниці як фізичної особи-підприємця, майно якої може бути протиправно та без жодних на те правових підстав знищено органом місцевого самоврядування.

Заявниця зазначає, що вона як фізична особа-підприємець є платником податків, уклала з Львівською міською радою договір оренди землі, згідно якого їй надано в оренду земельну ділянку за вказаною адресою для встановлення та обслуговування малої архітектурної форми у м. Львові. На земельній ділянці вона встановила споруду для здійснення підприємницької діяльності з погодженням усіх дозвільних документів, здійснює торгівельна діяльність, використовує працю найманих працівників, сплачує плату за оренду землі.

Заявниця вказує, що демонтаж належної їй тимчасової споруди призведе до повного припинення торгівельної діяльності за її місцезнаходженням. А демонтаж споруди, в разі відновлення її прав в судовому порядку, потребуватиме додаткових значних зусиль та витрат, а рішення суду не забезпечить в повній мірі відновлення її порушених прав. Стверджує, що вжиття заходів забезпечення позову буде мати наслідком виключно збереження існуючого становища до розгляду справи по суті. Заявниця вважає, що достатньо підстав для вжиття заходів забезпечення позову, котрий планує подати до Львівської міської ради, виконавчого комітету Львівської міської ради, Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, КП «Адміністративно технічне управління» про скасування рішення виконкому Львівської міської ради №1199 від 24.12.2021 «Про демонтаж тимчасових споруд у Шевченківському районі» про визнання протиправними і скасування рішення виконавчого комітету Львівської міської ради №1199 від 24.12.2021 «Про демонтаж тимчасових споруд у Шевченківському районі» в частині п.1, а саме: « 1. Демонтувати самовільно встановлені тимчасові споруди для здійснення підприємницької діяльності на .... АДРЕСА_1 площею 30 кв.м. (фізична особа-підприємець ОСОБА_1 )», зобов`язання до вчинення дій по суті, а саме внесення змін до ухвали, яка визначає (затверджує) Перелік(и) тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові, шляхом включення до Переліку тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові тимчасової споруди за адресою: АДРЕСА_2 .

Заявниця повідомляє, що рішення виконкому Львівської міської ради №1199 від 24.12.2021 їй не вручено та прийнято без її залучення, дізналася про його існування після отримання 26.01.2022 вимоги КП «Адміністративно-технічне управління» від 17.01.2022. Тому не встигла впродовж такого короткого строку підготувати позовну заяву та подає заяву про забезпечення позову до подання позовної заяви.

Відповідно до частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи. З огляду на зміст заяви про забезпечення позову та наведені заявницею аргументи суд вважає такі достатніми для розгляду заяви по суті та не встановив відносити цю ситуацію до виняткових, тобто таких, що потребують розгляду заяви про забезпечення позову з викликом заінтересованих сторін та їх заслуховування в судовому засіданні.

Суд, вирішуючи питання про обґрунтованість заяви про вжиття заходів забезпечення позову, керується такими нормами процесуального закону:

статтею 154 КАС України визначено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Відповідно до положень статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Приписами статті 151 КАС України визначено, що позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку. Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Отже, заходи забезпечення адміністративного позову мають вживатись виключно у двох випадках:

1) якщо є очевидні ознаки протиправності рішень, дій та бездіяльності суб`єктів владних повноважень, що призводить до порушення прав, свобод та інтересів заявника;

2) якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника (фізичної або юридичної особи, суб`єкта владних повноважень), яка в майбутньому зробить неможливим їх захист або ускладнить виконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості заяви ФОП ОСОБА_1 суд керується такими міркуваннями:

Заявник просить суд зупинити дію рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 24.12.2021 №1199 «Про демонтаж тимчасових споруд у Шевченківському районі» в частині пункту 1, а саме: « 1. Демонтувати самовільно встановлені тимчасові споруди для здійснення підприємницької діяльності на .... АДРЕСА_1 площею 30 кв.м. (фізична особа-підприємець ОСОБА_1 )» до набрання законної сили рішенням суду у відповідній адміністративній справі, а також заборонити виконавчому комітету Львівської міської ради, Шевченківській районній адміністрації Львівської міської ради, КП «Адміністративно технічне управління», іншим структурним підрозділам Львівської міської ради вчиняти будь-які дії щодо примусового демонтажу тимчасової споруди ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , - до набрання законної сили рішенням суду в адміністративній справі про скасування згаданого рішення виконавчого комітету Львівської міської ради.

При оцінці аргументів заявниці суд керується такими міркуваннями:

виконавчий комітет Львівської міської ради 24.12.2021 прийняв рішення №1199 «Про демонтаж тимчасових споруд у Шевченківському районі», відповідно до якого вирішив: « 1. Демонтувати самовільно встановлені тимчасові споруди для здійснення підприємницької діяльності на […] АДРЕСА_1 площею 30 кв.м. (фізична особа-підприємець ОСОБА_1 )». Цим рішення:

- визначено уповноваженою особою на виконання демонтажу тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності комунальне підприємство «Адміністративно-технічне управління» спільно з Шевченківською районною адміністрацією;

- КП «Адміністративно-технічне управління належить здійснити демонтаж за участю представника Шевченківської районної адміністрації у термін протягом 60 календарних днів;

- у разі, якщо розмір чи конфігурація тимчасових споруд не дозволяє провести демонтаж та перевезення тимчасових споруд у цілісному стані, здійснити їх розділення на конструктивні елементи.

Суд враховує, як підставу прийняття цього рішення виконавчий комітет Львівської міської ради посилається на ухвалу Львівської міської ради від 26.12.2019 №6107 «Про здійснення підприємницької діяльності у тимчасових спорудах на території м. Львова», пункт 7.8 якої передбачав внесення змін у додаток 1 до ухвали міської ради від 23.04.2015 №4526 «Про затвердження Положення про порядок розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові та Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові» шляхом внесення заміни пунктів 7.3 7.8 пунктами 7.3 7.7 та викладення таких у новій редакції. Нова редакція цих пунктів надавала право органу місцевого самоврядування одноосібно (за відсутності судового рішення з цього приводу) приймати рішення про демонтаж тимчасових споруд, та за необхідності здійснювати розділення майна на окремі конструктивні елементи. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду №380/2335/20 від 30.11.2020, яке набрало законної сили підставі постанови Восьмого апеляційного суду від 10.06.2020, серед іншого, визнано протиправним та нечинним підпункт 7.8 пункту 7 ухвали Львівської міської ради від 26.12.2019 №6107 «Про здійснення підприємницької діяльності у тимчасових спорудах на території м.Львова». Отже, доводи заявниці про відсутність у виконавчого комітету Львівської міської ради повноважень на прийняття рішення про демонтаж споруди на цій стадії адміністративного процесу видаються цілком обґрунтованими.

З огляду на повідомлені заявницею обставини суд визнає обґрунтованими доводи заявниці про те, що у випадку невжиття заходів забезпечення позову належна їй тимчасова споруда (магазин) буде примусово демонтована та фактично зруйнована, внаслідок чого у випадку задоволення позовних вимог ФОП ОСОБА_1 необхідно буде докласти значних зусиль та матеріальних ресурсів для поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявниці. З огляду на викладені міркування суд дійшов висновку про наявність підстав для застосування заходів забезпечення позову.

Обираючи вид забезпечення позову, суд дійшов висновку, що адекватним та ефективним буде зупинення дії рішення №1199 від 24.12.2021. З огляду на те, що рішенням №1199 від 24.12.2021 визначені особи на виконання демонтажу тимчасових споруд (комунальне підприємство «Адміністративно-технічне управління» спільно з Шевченківською районною адміністрацією, сприяти повинні міські служби та організації, Львівське комунальне підприємство «Муніципальна варта») суд приймає рішення про заборону таким вчиняти будь-які дії щодо примусового демонтажу тимчасової споруди ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 до набрання законної сили рішенням суду у даній справі. Суд враховує, що такий спосіб забезпечення позову не є фактичним вирішенням спору по суті та не завдає будь-якої шкоди інтересам учасників спірних правовідносин, а спрямований на збереження існуючого становища до вирішення судом спору по суті.

Керуючись ст.ст. 132, 143, 150, 151, 154, 248, 256, 294, 295, пп. 15.5 п.15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Задовольнити заяву фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову, подану до пред`явлення позову.

Зупинити дію рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 24.12.2021 №1199 «Про демонтаж тимчасових споруд у Шевченківському районі» в частині, що стосується демонтажу тимчасової споруди для здійснення підприємницької діяльності на АДРЕСА_1 , в якій здійснює підприємницьку діяльність фізична особа підприємець ОСОБА_1 , - до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі за позовом про скасування рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 24.12.2021 №1199.

Заборонити комунальному підприємству «Адміністративно-технічне управління» спільно з Шевченківською районною адміністрацією та іншими виконавчими органами Львівської міської ради вчиняти дії щодо примусового демонтажу тимчасової споруди фізичної особи підприємця ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 - до набрання законної сили рішенням суду у справі за адміністративним позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про скасування рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 24.12.2021 №1199.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд у п`ятнадцятиденний строк з дня підписання ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Суд роз`яснює, що заявниця повинна подати відповідну позовну заяву (про скасування рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 24.12.2021 №1199) протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позову, відповідно до пункту 1 частини восьмої статті 157 КАС України скасовуються судом у разі неподання заявником відповідної позовної заяви відповідно до вимог частини другої статті 153 КАС України.

Суддя Москаль Р.М.