Справа № 440/14289/21
Суддя: І.С. Шевяков
Дата ухвалення: 2022-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2022 року м. ПолтаваСправа № 440/14289/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шевякова І.С.,

за участю:

секретаря судового засідання Оніщенко В.В.

представника позивача Капуста О.А.

представника відповідача Мисюра О.І.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Позовні вимоги:

визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 19.08.2021 №5, №5.

Під час розгляду справи суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі також позивач, ФОП ОСОБА_1 ) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 11.11.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у цій справі, а її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення учасників справи.

Аргументи учасників справи

В обґрунтування заявлених вимог позивач наполягала на тому, що вважає оскаржувані рішення протиправними. При цьому вказувала на суттєві процедурні порушення, допущені податковим органом під час проведення перевірки, за наслідками якої були винесені оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

Так, позивач стверджувала, що у наказах ГУ ДПС у Полтавській області від 04.08.2021 №1778-П, 1779-П про проведення фактичної перевірки її діяльності відсутні будь-які посилання на отриману відповідачем в установленому порядку інформацію про факти, які б свідчили про можливі порушення позивачем законодавства, відтак призначення та проведення фактичної перевірки щодо позивача є незаконним. При цьому порушення контролюючим вимог щодо призначення та проведення перевірки призводить до відсутності правових наслідків такої, а прийнятий за її результатами акт індивідуальної дії підлягає визнанню протиправним та скасуванню. Також позивач звертала увагу на те, що наказами щодо призначення фактичних перевірок ФОП ОСОБА_1 визначено провести відповідну перевірку за місцем фактичного провадження діяльності магазину " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ; та за адресою: АДРЕСА_2 , за період з 01.09.2018 по дату закінчення перевірки, однак з огляду на положення статей 75, 80 Податкового кодексу України змістом (особливістю) фактичної перевірки є перевірка дотримання суб`єктом господарювання вимог закону саме на поточний момент (фактичний момент перевірки), перевірка ж даних за минулий період часу носить характер документальної перевірки, а тому такі дії не можуть вчинятися в рамках фактичної перевірки та слугувати підставою для застосування штрафних санкцій. У той же час порушення, які, за висновками актів фактичних перевірок, були допущені ФОП ОСОБА_1 , мали місце значно раніше в часі, аніж період проведення фактичних перевірок.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача заперечував проти позовних вимог та просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на те, що фактична перевірка ФОП ОСОБА_1 проведена на підставах, визначених підпунктами 80.2.2., 80.2.5. пункту 80.2. статті 80 Податкового кодексу України, у зв`язку з наявністю інформації, яка свідчить про порушення платником податків законодавства та здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального. Накази ГУ ДПС у Полтавській області про проведення фактичної перевірки суб`єкта господарювання від 04.08.2021 №1778-П, №1779-П підписані керівником органу, містять відповідні посилання на норми податкового законодавства, на підставі яких проводиться перевірка, період проведення перевірки, а також відомості щодо об`єкта перевірки, його найменування тощо. Зазначення у наказах про проведення перевірки будь-яких додаткових відомостей (фактичних обставин, що стали передумовою для призначення перевірки), інформації про порушення законодавства, яка стала підставою для прийняття наказу податковим законодавством не вимагається. Представник відповідача також зауважував, що заперечень щодо допуску до перевірки та підстав проведення перевірки зі сторони продавців магазинів та позивача не надходило. З огляду на встановлені під час перевірки порушення частини дванадцятої статті 18 Закону України "Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції згідно з податковими повідомленнями-рішеннями Головного управління ДПС у Полтавській області від 19.08.2021 №5, №5.

Позивач надала суду відповідь на відзив від 08.12.2021, у якій зазначала, що представникам відповідача продавцем магазину були видані фіскальні чеки. Копії цих фіскальних чеків відповідач надав в якості додатків до відзиву на позовну заяву. Тобто, під час фактичних перевірок відповідачем було отримано документальне підтвердження про реалізацію позивачем лікеро-горілчаних виробів за цінами, що встановлені законодавством України.

Позивач стверджувала, що всі порушення, про які зазначено в актах фактичних перевірок, стосуються дат, в які фактичні перевірки не проводились у її магазинах.

Насправді, під час проведення фактичних перевірок, які проходили з 5-го серпня 2021 року тривалістю 10 діб в магазинах " ІНФОРМАЦІЯ_1 " ( АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 ), питання реалізації підакцизної продукції (а саме: 28.02.2021, 18.06.2021, 20.07.2021 у магазині "Оптовичок" в с.Кагамлик; 27.01.2021, 17.02.2021, 28.02.2021, 04.03.2021, 17.04.2021, 19.05.2021 у магазині "Оптовичок" в с.Бугаїївка) відповідачем взагалі не перевірялося, тому що у відповідача не було доступу до всіх первинних документів позивача, а в акті фактичної перевірки було безпідставно зазначено про ніби-то виявлені порушення при реалізації у вищезазначені дати підакцизної продукції, по цінах, нижче встановлених мінімальних роздрібних цін на лікеро-горілчану продукцію.

Позивач звертала увагу суду, що копій фіскальних чеків, на які відповідач посилається в акті фактичної перевірки, як на доказ нібито встановлених порушень, не додано ні до акту фактичної перевірки, ні до відзиву на позовну заяву. Деякі документи, що зовні нагадують фіскальні чеки (на яких є напис: "Не фіскальний чек"), були долучені відповідачем до відзиву на позовну заяву. Але ці документи ніким не завірені та невідомо, яким чином відповідач їх віднайшов.

У актах фактичних перевірок від 05.08.2021 року відповідач не вказує, яким чином він встановив порушення у діях позивача по реалізації лікеро-горілчаної продукції по цінах, нижче мінімально встановлених роздрібних цін на цю продукцію. У відзиві на позовну заяву відповідач також не вказує, яким чином він встановив ці порушення. Але у всіх своїх останніх перевірках відповідач використовує певну інформацію, яка надходить по дротових, або бездротових каналах зв`язку до органів державної податкової служби України та в якій зазначені ціни на лікеро-горілчану продукцію.

Приймаючи накази №1778-П та №1779-П від 04.08.2021 про проведення фактичних перевірок позивача, контролюючий орган лише обмежився посиланнями на норми чинного законодавства, в тому числі на норми Податкового кодексу України, якими визначено підстави для проведення фактичної перевірки платника податків.

У судовому засіданні представник позивача підтримав доводи, викладені у позовній заяві та відповіді на відзив, просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, просив суд відмовити у задоволенні позову, пославшись на аргументи, викладені у відзиві на позов.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та спірні правовідносини.

Обставини справи, встановлені судом

Надаючи правову оцінку спірному рішенню суб`єкта владних повноважень та відповідним доводам сторін, суд виходить з такого.

ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) зареєстрована у якості фізичної особи-підприємця та здійснює свою господарську діяльність у сфері роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (КВЕД 47.11).

Фактичне місце провадження господарської діяльності позивача в магазинах " ІНФОРМАЦІЯ_1 " за адресою: АДРЕСА_1 та за адресою: АДРЕСА_2 .

05.08.2021 відповідно наказів до №1778-П та №1779-П від 04.08.2021 на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 75.1 статті 75, підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80, пункту 82.3 статті 82 Податкового кодексу України проведено фактичні перевірки діяльності магазинів " ІНФОРМАЦІЯ_1 " за адресою: АДРЕСА_1 та за адресою: АДРЕСА_2 за період з 01.09.2018 по дату закінчення перевірки у порядку, встановленому Податковим кодексом України.

За результатами перевірок складено акти від 05.08.2021 №5999/16/31/РРО/ та №6001/16/31/РРО/ НОМЕР_1 , в яких встановлено порушення:

- частини дванадцятої статті 18 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", а саме перевіркою встановлено роздрібну торгівлю алкогольними напоями, винами, за цінами нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої, а саме, встановлено реалізацію в наступних випадках:

По акту № 5999/16/31/РРО/ НОМЕР_1 :

- 27.01.2021 о 14-06, чек №41213 реалізовано шампанське (вино ігристе) "Болград", біле, солодке, 0,75л., по ціні 91,90 2 пляшки на суму 183,80 грн.;

- 17.02.2021 о 15-43, чек №41612, реалізовано шампанське (вино ігристе) "Ореанда", біле, напівсолодке, 0,75л., по ціні 89,00 грн, 1 пляшка;

- 28.02.2021 о 15-43, чек № 41980, реалізовано 2 пляшки шампанського "Болград" біле, напівсолодке, 0,75л по 89,00 грн, на суму 178,00 грн.;

- 04.03.2021 о 11-47 чек №42089, реалізовано 1 пляшку вина ігристого "Ореанда", біле, солодке, 0,75л., по ціні 89,00 грн;

- 01.03.2021 о 17-07, чек №42012, реалізовано 1 пляшку вина ігристого "Ореанда", біле, солодке, 0,75л, по ціні 89,00 грн;

- 17.04.2021 о 09-26, чек №43322, реалізовано 1 пляшку вина ігристого "Маренго" біле, солодке, 0,75л, по ціні 89,00 грн;

- 01.04.2021 о 11-00, чек №42883реалізовано 1 пляшку вина ігристого "Маренго", біле, напівсолодке, 0,75л, по ціні 89,00 грн;

- 19.05.2021 о 15-33, чек № 44169 реалізовано 1 пляшку шампанського "Болград" біле, напівсолодке, 0,75л, по ціні 89,00 грн.

По акту №6001/16/31/РРО/:

- 28.02.2021 о 18-55, чек №7536, реалізовано 1 пляшку шампанського, "Болград" біле, напівсолодке, 0,75л, по ціні 89,00 грн.;

- 18.06.2021 о 16-38, чек №8106 реалізовано 3 пляшки вина ігристого "Маренго" біле, солодке, 0,75л, по ціні 89,00 грн на суму 267 грн;

- 20.07.2021 о 20-31 чек №8284 реалізовано 2 пляшки шампанського "Ореанда голд", біле, солодке, 0,75л, по ціні 89,00 грн на суму 178,00 грн.

Відповідно до Постанови №957 мінімальна ціна на вина ігристі становить 109,00 грн.

На підставі вказаних актів відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 19.08.2021 №5 про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 10000,00 грн та №5 про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 10000,00 грн.

Не погодившись з правомірністю вказаних рішень контролюючого органу, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним рішенням суб`єкта владних повноважень та відповідним доводам сторін, суд виходить з такого.

Висновки щодо правозастосування

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право, зокрема, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків.

Пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Підстави проведення фактичної перевірки регламентовано статтею 80 Податкового кодексу України, відповідно до пункту 80.2 якої фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:

- у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів (підпункт 80.2.1 пункту 80.2 статті 80);

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (підпункт 80.2.2 пункту 80.2 статті 80);

- письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування (підпункт 80.2.3 пункту 80.2 статті 80);

- неподання суб`єктом господарювання в установлений законом строк обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками (підпункт 80.2.4 пункту 80.2 статті 80);

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального (підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80);

- у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3 (щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (підпункт 80.2.6 пункту 80.2 статті 80);

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації (підпункт 80.2.7 пункту 80.2 статті 80).

Відповідно до п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи-платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи-платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Як зазначено у пункті 86.1 статті 86 Податкового кодексу України, результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Пунктом 86.8 статті 86 Податкового кодексу України встановлено, що податкове повідомлення-рішення приймається керівником контролюючого органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень (за результатами фактичної перевірки з дня реєстрації (надходження) акта такої перевірки до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків), а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Норми права, які підлягають застосуванню

З аналізу наведених норм законодавства вбачається, що здійснення перевірки є необхідною передумовою для винесення податкових повідомлень-рішень у разі встановлення контролюючим органом порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється податковими органами. Тому за відсутності проведеної перевірки як юридичного факту у контролюючого органу відсутня компетенція на винесення податкового повідомлення-рішення.

Така компетенція не виникає в силу самого лише факту вчинення платником податків податкового правопорушення. Для визначення контролюючим органом грошових зобов`язань платникові податків шляхом прийняття податкового повідомлення-рішення в зв`язку допущеними таким платником порушеннями необхідно дотриматися певних умов, а саме: спочатку провести податкову перевірку.

Нормами Податкового кодексу України встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок. Лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки. Невиконання цих вимог призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Таким чином, у випадку незаконності перевірки прийнятий за її результатами акт індивідуальної дії підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Аналогічна правова позиція висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 16.02.2016 (справа № 826/12651/14), від 27.01.2015 (справа № 21-425а14) та у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 17.03.2018 (справа № 1570/7146/12), від 24.10.2018 (справа № 808/1746/15), від 04.02.2019 (справа № 807/242/14).

При цьому суд не повинен надавати оцінку правомірності спірного рішення, оскільки порушення процедури проведення перевірки нівелюють її наслідки.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19.11.2019 у справі № 160/8859/18 та від 30.06.2019 у справі № 825/1747/17.

Отже, у разі недотримання вимог закону щодо процедури проведення податкової перевірки у контролюючого органу відсутні підстави для прийняття рішення за результатами виявлених порушень і порушення процедури проведення перевірки нівелюють її наслідки.

Таким чином, порушення контролюючим органом вимог щодо призначення та проведення перевірки призводить до відсутності правових наслідків такої, а у випадку незаконності перевірки, прийнятий за її результатами акт індивідуальної дії підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

За правовою позицією, висловленою Верховним Судом у складі колегії суддів палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду в постанові від 21.02.2020 у справі №826/17123/18, незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства. Щодо вимоги про визнання протиправним та скасування наказу як самостійного предмета позову, судова палата зазначила, що у разі якщо контролюючим органом була проведена перевірка на підставі наказу про її проведення і за наслідками такої перевірки прийнято податкові повідомлення-рішення чи інші рішення, то цей наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому його оскарження після проведення перевірки не є належним способом захисту права платника податків, оскільки наступне скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права. Належним способом захисту порушеного права платника податків у такому випадку є саме оскарження рішення, прийнятого за результатами перевірки.

Отже, наказ є індивідуальним правовим актом, який вичерпує дію з проведенням перевірки. У зв`язку з цим наказ може бути самостійним предметом оскарження до початку перевірки, на етапі допуску посадових осіб контролюючого органу до перевірки.

Аналогічна за змістом правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 08.09.2021 у справі 816/228/17, відповідно до якої у разі, якщо контролюючий орган був допущений до проведення перевірки на підставі наказу про її проведення, то цей наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому його оскарження не є належним та ефективним способом захисту права платника податків, оскільки скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права.

Неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки.

Водночас, підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.

Судом встановлено, що як підставу для проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 у наказах ГУ ДПС у Полтавській області від 04.08.2021 № 1778-П, №1779-П зазначено підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, у відповідності до якого фактична перевірка може бути призначена у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

Однак, суд зазначає, що зі змісту наказів не вбачається, яку саме інформацію про порушення платником податків тих вимог законодавства, що підпадають під предмет фактичної перевірки, отримало ГУ ДПС у Полтавській області, що стала у подальшому підставою для прийняття наказів від 04.08.2021 №1778-П, №1779-П "Про проведення фактичної перевірки".

Крім того, в спірних наказах відсутні будь-які посилання на конкретні (фактичні) підстави призначення перевірки, крім посилання на норми, що їх регулюють; у наказі не відображено, у рамках яких заходів ГУ ДПС у Полтавській області встановлено невідповідність діяльності підприємця вимогам чинного законодавства; на підставі яких відомостей або документів (дата, номер, підпис уповноваженої особи) були встановлені факти сумнівності; сумнівність яких саме операцій (дата операції, характер та наслідки такої операції та інші докази вчинення таких операцій, показання свідків, працівників) була встановлена податковим органом.

Такі докази не були надані відповідачем до відзиву на позов.

Тобто, приймаючи накази про проведення фактичної перевірки позивача, контролюючий орган лише обмежився посиланнями на норми чинного законодавства, в тому числі норми Податкового кодексу України, якими визначено підстави для проведення фактичної перевірки платника податків. Але при цьому відповідач жодним чином не обґрунтував, що саме зумовило необхідність проведення перевірки цього підприємця, наявність (отримання) якої саме інформації стало приводом для її проведення, а також не вказав мету перевірки, що має визначатися з підстав проведення перевірки.

На думку суду, для призначення та проведення фактичної перевірки платника податків недостатньо вказати номер підпункту статті Податкового кодексу України, особливо якщо такий пункт містить декілька обґрунтувань для проведення перевірки.

Подібна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 11.06.2019 у справі №1440/2045/18.

Суд не заперечує того факту, що до функцій контролюючих органів, відповідно до ст. 19 Податкового кодексу України віднесено здійснення контролю у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечення міжгалузевої координації у цій сфері (п.п.19-1.1.14.); забезпечення контролю за прийняттям декларацій про максимальні роздрібні ціни на підакцизні товари (продукцію), встановлені виробником або імпортером, та узагальненням відомостей, зазначених у таких деклараціях, для організації роботи та контролю за повнотою обчислення і сплати акцизного податку (п.п.19-1.1.15); здійснення заходів щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального (п.п.19-1.1.16).

У свою чергу, суд зазначає, що реалізація відповідних функцій у визначеній сфері щодо призначення перевірок не є безмежною. Такими функціями контролюючий орган наділений законодавчо на постійній основі, однак реалізація таких функцій певним чином обмежена законодавством. Тобто, не у будь-якому випадку за наявності компетенції на проведення перевірки, перевірка може бути призначена.

Зважаючи на викладене та беручи до уваги відсутність в наказах ГУ ДПС у Полтавській області від 04.08.2021 № 1778-П, №1779-П будь-якого посилання на отриману відповідачем в установленому порядку інформацію про факти, які б свідчили про можливі порушення позивачем законодавства, враховуючи що наведені в наказі підстави проведення перевірки в ході розгляду справи не підтвердилися та не були доведені відповідачем як суб`єктом владних повноважень, суд приходить до висновку, що призначення та проведення фактичної перевірки щодо позивача було здійснено незаконно.

Отже, за результатами розгляду справи суд погоджується з доводами позивача про те, що допущені контролюючим органом порушення вимог закону щодо призначення та проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 призводять до відсутності правових наслідків такої.

Крім того, суд вважає необхідним зазначити, що, як слідує з наказів від 04.08.2021 №1778-П, №1779-П наказано провести з 05.08.2021 фактичні перевірки тривалістю 10 діб ФОП ОСОБА_1 за місцем фактичного провадження діяльності за період з 01.09.2018 по дату закінчення перевірки.

Аналізуючи положення статей 75, 80 Податкового кодексу України, суд приходить до висновку, що змістом (особливістю) фактичної перевірки є перевірка дотримання суб`єктом господарювання вимог закону саме на поточний момент (фактичний момент перевірки), це корелюється із правом податкового органу прийти на перевірку без попередження у будь-яку годину доби, згідно робочого графіка суб`єкта господарювання.

Однак, перевірка даних за минулий період часу носить характер документальної перевірки, а тому такі дії не можуть вчинятися в рамках фактичної перевірки та слугувати підставою для застосування штрафних санкцій.

Як вбачається з акту перевірки, правопорушення, на яке посилається податковий орган, а саме: реалізація алкогольних напоїв за цінами нижчими від мінімальних роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв, а саме: 27.01.2021, 17.02.2021, 28.02.2021, 01.03.2021, 04.03.2021, 01.04.2021, 17.04.2021, 19.05.2021, 18.06.2021, 20.07.2021. Проте фактичні перевірки призначені 04.08.2021 (прийняття наказів) та проведені 05.08.2021 (відвідування магазинів), акти складено 05.08.2021.

Отже, суд вважає, що перевірка даних за минулий період часу носить характер документальної перевірки, а тому такі дії не можуть вчинятись в рамках фактичної перевірки та слугувати підставою для застосування штрафних санкцій.

У зв`язку з чим, обставина, на яку посилається податковий орган у відзиві на позов, така як: використання інформації? на підставі якої було встановлено факт реалізація алкогольних напоїв за цінами нижчими від мінімальних роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв, а саме: 27.01.2021, 17.02.2021, 28.02.2021, 01.03.2021, 04.03.2021, 01.04.2021, 17.04.2021, 19.05.2021, 18.06.2021, 20.07.2021, не підтверджує наявність достатньої умови для проведення фактичної перевірки на підставі підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України (здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального).

Таким чином, оскільки допущені контролюючим органом порушення вимог закону щодо призначення та проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 призводять до відсутності правових наслідків такої, суд приходить до висновку, що оспорювані податкові повідомлення-рішення від 19.08.2021 №5, №5 є протиправними і такими, що підлягають скасуванню.

Оскільки вищенаведені мотиви безпосередньо свідчать про неправомірність прийнятих відповідачем рішень та дають самостійні підстави для їх скасування, суд не вдається до перевірки інших підстав позову, в тому числі по суті зафіксованих перевірками порушення вимог податкового законодавства. В цьому контексті суд застосовує правові позиції Верховного Суду, викладені у постанові від 21.02.2020 у справі №826/17123/18 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.09.2021 у справі 816/228/17.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина друга статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та дій і докази, надані стороною позивача, суд приходить до переконання, що позов належить задовольнити повністю.

Розподіл судових витрат

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1816,00 грн підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Полтавській області (вул .Європейська 4 м.Полтава ЄДРПОУ ВП 44057192) - задовольнити.

Податкові повідомлення-рішення №5 від 19.08.2021 року та № 5 від 19.08.2021 року - визнати протиправними та скасувати.

Стягнути на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області витрати зі сплати судового збору у загальній сумі 1816,00 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 17 січня 2022 року.

Суддя І.С. Шевяков