Справа № 440/9735/21
Суддя: А.О. Чеснокова
Дата ухвалення: 2022-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

. 19 січня 2022 року м. ПолтаваСправа № 440/9735/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Чеснокової А.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області в особі Лубенського міськрайонного відділу управління Державної міграційної служби України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області в особі Лубенського міськрайонного відділу управління Державної міграційної служби України в Полтавській області, в якій просить:

визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у прийнятті документів позивача для оформлення паспорта громадянина України зразка 1994 року у вигляді книжечки;

зобов`язати відповідача оформити та видати йому паспорт громадянина України зразка 1994 року у вигляді книжечки.

В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що відповідачем безпідставно відмовлено позивачу в обміні паспорта у формі ID-картки на паспорт громадянина України у формі книжечки.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2020 року позовну заяву залишено без руху через невідповідність останньої вимогам статей 160-161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

11 жовтня 2021 року до суду надійшов відзив, у якому відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що 22 лютого 2021 року у зв`язку з втратою паспорта громадянина України позивачу видано паспорт у формі ID-картки. У подальшому позивачем ініційовано питання про обмін чинного паспортного документа на паспорт громадянина України зразка 1994 року у формі паспортної книжечки. Оскільки обмін паспорта у формі ID-картки на паспорт громадянина України у формі книжечки чинним законодавством не передбачений, а гр. ОСОБА_1 документований чинним паспортним документом, то підстави для задоволення його заяви відсутні.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі частини четвертої статті 229 вказаного Кодексу.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі факти та відповідні до них правовідносини.

17 лютого 2021 року позивач звернувся до Лубенського відділу УДМС України в Полтавській області із заявою про оформлення паспорта громадянина України замість втраченого серії НОМЕР_1 , виданого 03 березня 2016 року Лубенським МБ УМВС України в Полтавській області.

22 лютого 2021 року органом 5330 (Лубенським відділом) на ім`я позивача оформлено та видано ОСОБА_1 паспорт громадянина України у вигляді ІD-картки, № НОМЕР_2 з присвоєнням в системі унікального номеру запису в реєстрі (УНЗР)- 452.

01 липня 2021 року позивач звернувся до Лубенського відділу із заявою довільної форми щодо отримання нового паспорту у формі книжечки у зв`язку з втратою. Оскільки зазначена заява не містила підпису та дати, остання, була зареєстрована за вхідним № Л-4/6/5330-21 від 01 липня 2021 року.

За результатами розгляду зазначеної заяви Лубенським відділом УДМС України в Полтавській листом від 02 липня 2021 року № Л-4/6/5330-21 надана відповідь, у якій роз`яснено, що анонімні звернення розгляду не підлягають.

У липні 2021 року позивач звернувся до Лубенського відділу із заявою від 26 липня 2021 року, у якій просив письмово повідомити порядок звернення щодо видачі паспорта громадянина України у вигляді книжечки з можливістю вклеювання фотографії, без жодного електронного носія інформації, для зчитування якої необхідні додаткові пристрої, без зняття біометричної інформації та без внесення відомостей про неї до Єдиного державного демографічного реєстру, а також повідомити перелік документів необхідних для отримання паспорта громадянина України у вигляді паспортної книжечки.

За результатами розгляду заяви від 28 липня 2021 року відповідач листом № Л-6/6/5330-21/5330/6-21 від 05 серпня 2021 року роз`яснив позивачу порядок оформлення паспорта громадянина України засобами Єдиного державного демографічного реєстру (далі - Реєстр) та паспорта громадянина України у формі книжечки.

Позивач не погодився з правомірністю дій відповідача та звернувся до суду з цим позовом, у якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у прийнятті документів позивача для оформлення паспорта громадянина України зразка 1994 року у вигляді книжечки та зобов`язати відповідача оформити та видати йому паспорт громадянина України зразка 1994 року у вигляді книжечки.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з того, що позивач не ініціював питання щодо видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року у вигляді книжечки шляхом подання відповідного переліку документів органу ДМС, а лише у заяві від 26 липня 2021 року просив повідомити перелік необхідних для цього документів.

Відповідно до норм статті 55 Конституції України, статті 2, частини першої статті 4, статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України судовому захисту в адміністративних судах України підлягають порушені суб`єктом владних повноважень права, свободи та інтереси осіб у публічно-правових спорах.

З змістом пункту першого частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності.

У пункті 8 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України позивача визначено як особу, на захист якої подано позов до адміністративного суду.

Згідно з частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому Кодексу адміністративного судочинства України, звернутись до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

З наведених процесуальних норм вбачається, що судовому захисту підлягає лише порушене право.

Так, до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється.

Тобто, для звернення особи до суду з позовом є її суб`єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні прав чи свобод. Обов`язковою умовою здійснення такого захисту судом є об`єктивна наявність відповідного порушеного права чи законного інтересу на момент звернення до суду. За відсутності об`єктивного порушення прав чи законних інтересів особи її вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону України "Про звернення громадян" органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадою особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Згідно зі статтею 20 зазначеного Закону звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання.

Судом встановлено, що звернення ОСОБА_1 від 26 липня 2021 року розглянуто відповідачем у відповідності до вимог законодавства, про результати розгляду у визначені законодавством порядку і строки позивача поінформовано та надано запитуване ним роз`яснення, а тому порушення прав позивача з боку відповідача не мало місця.

Суд також зауважує, що позивачем під час звернення до відповідача не надавались жодні документи, які б свідчили про факт звернення гр. ОСОБА_1 з наміром оформити паспорта громадянина України зразка 1994 року у вигляді книжечки

Відтак, органом УДМС за результатами розгляду звернення позивача від 26 липня 2021 року рішення щодо відмови в оформленні паспорта громадянина України зразка 1994 року у вигляді книжечки не приймалось, а відтак ознак протиправності дій відповідача судом не встановлено.

Разом із тим, суд вважає за доцільне зауважити, що відповідно до підпункту 2 частини сьомої статті 16 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" (далі - Закон № 5492-VI), уповноважений суб`єкт, якщо інше не передбачено цим Законом, має право відмовити заявникові у видачі документа виключно у разі, якщо заявник вже отримав документ такого типу, який є дійсним на день звернення.

Судом встановлено, що паспорт громадянина України ОСОБА_1 у формі ІD-картки № НОМЕР_2 станом на дату звернення до органа УДМС мав статус дійного.

Підпунктом 2 пункту 1 "Тимчасового порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України", затвердженого наказом МВС України 06 червня 2019 року № 456 (далі - Тимчасовий порядок № 456) передбачено, що територіальний підрозділ ДМС відмовляє особі в оформленні або видачі паспорта, якщо особа вже отримала паспорт, який є дійсним на день звернення (крім випадків обміну паспорта у зв`язку з виявленням помилки в інформації, внесеній до нього, непридатності для подальшого використання).

Відтак, суд погоджується з доводами відповідача про те, що підстав для видачі нового паспорта або його обміну немає.

У позовній заяві Позивач просить визнати протиправними дії УДМС в особі Лубенського відділу щодо відмови у прийнятті документів для обміну паспорта у формі ІD-картки на паспорт у формі книжечки у зв`язку з релігійними переконаннями.

УДМС та Лубенський відділ у своїй діяльності керуються Конституцією та Законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів У країни та іншими актами законодавства.

Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до вимог частини першої статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно дотримуватися Конституції. України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Пунктом 1 частини першої статті 92 Конституції України передбачено, що виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основні обов`язки громадянина.

При цьому слід зазначити, що правові та організаційні засади видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи, визначаються Законом.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 4 Закону № 1670-VІІІ Єдиний державний демографічний реєстр - це електронна інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для зберігання, захисту, обробки, використання і поширення визначеної цим Законом інформації про особу та про документи, що оформлюються із застосуванням засобів Реєстру, із забезпеченням дотримання гарантованих Конституцією України свободи пересування і вільного вибору місця проживання, заборони втручання в особисте та сімейне життя, інших прав і свобод людини та громадянина.

Положеннями частини шостої статті 7 Закону визначено, зокрема, що забороняється вимагати від осіб персональні дані, що свідчать про етнічне походження, расу, політичні, релігійні чи інші переконання, звинувачення у скоєнні злочину або засудження до кримінального покарання, а також дані щодо здоров`я або статевого життя.

Крім того абзацами першим та другим частини першої, частиною третьою статті 10 зазначеного Закону, зокрема, визначено, що внесення інформації до Реєстру здійснюється уповноваженими суб`єктами за зверненням заявника, на підставі інформації державних органів реєстрації актів цивільного стану, органів реєстрації фізичних осіб, а також інформації органів виконавчої влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з дотриманням вимог Закону України "Про захист персональних даних". У разі, якщо інформація про особу вноситься до Реєстру вперше, проводиться ідентифікація особи, після завершення якої автоматично формується унікальний номер запису в Реєстрі та фіксуються час, дата та відомості про особу, яка оформила заяву-анкету (в електронній формі). Унікальний номер запису в Реєстрі є незмінним. Для внесення інформації до Реєстру та для оформлення (зокрема замість втрачених або викрадених), обміну документів за зверненням заявника формується заява-анкета, зразок якої затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України від 26 листопада 2014 року № 1279. Унікальний номер запису в Реєстрі (формується автоматично відповідно до додатка до заяви-анкети для внесення інформації до Реєстру, затвердженого згаданим наказом).

Наявними в матеріалах справи документами підтверджено, що під час звернення позивача до Лубенського відділу 17 лютого 2021 року із заявою про оформлення паспорта замість втраченого заявник надав згоду на обробку його персональних даних, що підтверджується копією заяви-анкети № 5679917 від 17 лютого 2021 року для внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру. Заява-анкета також містить особистий підпис позивача, що свідчить про вільне волевиявлення особи щодо отриманні паспорта у формі ID-картки.

Отже, в особи, яка отримала паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон з безконтактним електронним носієм, відсутні підстави для повернення дійсного та придатного до використання паспорта.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на викладене, суд не погоджується з доводами позивача про те, що відповідачем порушено його права та законні інтереси у сфері публічно-правових відносин, оскільки відповідачем надано достатні, достовірні та допустимі докази з урахуванням яких, суд дійшов до висновку, що орган ДМС під час розгляду звернення позивача діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, які передбачені чинним законодавством.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В :

. Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт № НОМЕР_2 , виданий 5330 22 лютого 2021 року) до Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області в особі Лубенського міськрайонного відділу управління Державної міграційної служби України в Полтавській області (вул. Пушкіна, 63, м. Полтава, Полтавська область, 36039, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішення набирає законної сили відповідно до положень статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду у порядку та строки, визначені статтями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.О. Чеснокова