Справа № 120/1637/22-а
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2022-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

09 лютого 2022 р. Справа № 120/1637/22-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дончика Віталія Володимировича, розглянувши у письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення її позову до Ямпільської міської ради про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

в с т а н о в и в :

08.02.2022 на адресу Вінницького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Ямпільської міської ради про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Разом з позовною заявою, позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій остання просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом:

- заборони Ямпільській міській раді приймати рішення про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1,5 га, що розташована на території Дзигівського старостинського округу за межами населеного пункту с.Дзигівка Ямпільської міської територіальної громади Могилів-Подільського району Вінницької області, біля земельної ділянки з кадастровим номером :03:004:0238 для ведення особистого селянського господарства;

- заборони вносити на сесію питання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1,5 га, що розташована на території Дзигівського старостинського округу за межами населеного пункту с.Дзигівка Ямпільської міської територіальної громади Могилів-Подільського району Вінницької області, біля земельної ділянки з кадастровим номером :03:004:0238 для ведення особистого селянського господарства.

Обґрунтовуючи необхідність забезпечення позову позивач вказала, що рішення Ямпільської міської ради має очевидні ознаки протиправності та прийняте з грубим порушенням ЗК України та ЦК України.

Визначаючись щодо поданої заяви про забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Вимоги щодо змісту та форми заяви про забезпечення позову визначені у статті 152 КАС України.

Так, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі і повинна містити: 1) найменування суду; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України; реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності; або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку, офіційну електронну адресу або адресу електронної пошти; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Якщо заява про забезпечення позову подається до відкриття провадження у справі, в такій заяві додатково зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших осіб, які можуть отримати статус учасника справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, а також відомі заявнику: реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб), за його наявності, або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти.

У заяві можуть бути зазначені кілька заходів забезпечення позову, що мають бути вжиті судом, із обґрунтуванням доцільності вжиття кожного з цих заходів.

Відповідно до ч. 4 ст. 152 КАС України до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем не дотримано вимог встановлених положеннями статті 152 КАС України, а саме не зазначено відомості про відповідача та не долучено документів, що підтверджують сплату судового збору у встановленому законом порядку та розмірі.

Натомість, у позовній заяві позивач просить звільнити її від сплати судового збору, у зв`язку з тим, що вона самостійно виховує неповнолітнього сина, батько якого ухиляється від сплати аліментів та її дохід не перевищує 5% суми судового збору.

Визначаючись щодо клопотання про звільнення від сплати судового збору, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Частиною другою статті 132 КАС України визначено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до пункту 1 частини 1, частини 2 статті 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, звільнити від сплати судового збору за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Відстрочення або розстрочення сплати судового збору чи звільнення від сплати судового збору є правом суду, а відповідна заява сторони розглядається виходячи із визначених стороною обставин, що унеможливлюють сплату судового збору.

На підтвердження своїх доводів щодо наявності підстав для звільнення її від сплати судового збору позивачем надано:

- відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за період з 1 кварталу 2020 року по 3 квартал 2021 року;

У даних відомостях зазначено, що інформація про доходи за період з 1 кварталу 2020 року по 2 квартал 2021 року відсутня. Разом з тим, інформація про отриманий дохід в 4 кварталі 2021 року суду не надана.

Більше того, додана позивачем копія відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за 1-3 квартал не може бути безумовним самостійним доказом для звільнення її від сплати судового збору.

Слід звернути увагу, що важкий майновий стан сторони входить до предмета доказування і, відповідно, має бути підтверджений належними і допустимими, у розумінні статей 73, 74 КАС України, доказами.

Положення Закону України "Про судовий збір" не містять визначеного (чіткого) переліку документів, які можна вважати такими, що підтверджують майновий стан особи. У кожному конкретному випадку суд встановлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі наданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням.

Разом з тим, доказами на підтвердження неможливості сплати судового збору можуть бути:

- довідка, що підтверджує заборгованість з виплати заробітної плати;

- довідка за формою 1-ДФ про доходи (а саме про відсутність доходу за 1-4 квартал 2021 року);

- документи про нарахування субсидій;

- документи про надання соціальної допомоги малозабезпеченим;

- довідка про розмір пенсії, стипендії та ін.;

- витяг з трудової книжки на підтвердження відсутності працевлаштування;

- довідка про доходи членів сім`ї тощо.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати належні та допустимі докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Суд вважає, що за відсутності довідки за формою 1-ДФ про доходи за 1-4 квартал 2021 року, суд позбавлений можливості встановити обставини, які є підставою для звільнення її від сплати судового збору.

Також, суд критично ставиться до посилань позивача на пп. "б" п. 2 ч.1 ст. 8 ЗУ "Про судовий збір", як на підставу для звільнення від сплати судового збору, оскільки суду не надано жодних доказів ухилення батька від сплати аліментів.

Для застосування судом положень частини 1 статті 133 КАС України та Закону України "Про судовий збір" повинні бути відповідні правові підстави, в іншому ж випадку, як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року у справі "Креуз проти Польщі", вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.

З огляду на викладене, суд зазначає, що позивач не надала достатніх доказів на підтвердження неможливості сплати судового збору у зв`язку з її майновим станом чи на будь-якій іншій підставі, передбаченій ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір". Отже, суд дійшов висновку, що заява про звільнення від сплати судового збору задоволенню не підлягає.

Таким чином, заявником не дотримано вимог ч.ч. 2, 4 ст. 152 КАС України, а заява про забезпечення позову подана без додержання вимог, встановлених статтею 152 КАС України.

За змістом ч.7 ст.154 КАС України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 152 цього Кодексу, повертає її заявнику без розгляду, про що постановляє ухвалу.

Вказані вище недоліки заяви про забезпечення позову, поданої до відкриття провадження в справі, свідчать, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 152 цього Кодексу, що є підставою для її повернення заявнику без розгляду.

Керуючись ст.ст.152-154, 248, 256, 294, 295 КАС України, -

у х в а л и в :

Заяву про забезпечення позову повернути заявнику без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Суддя Дончик Віталій Володимирович