Справа № 120/9654/21-а
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2022-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

31 січня 2022 р. Справа № 120/9654/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Воробйової Інни Анатоліївни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Гайсинського комбіната комунальних підприємств до Начальника Головного управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області Сидорука Григорія Павловича, Головного управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов позов Гайсинського комбінату комунальних підприємств ( далі- Гайсинський ККП, комбінат, позивач) до начальника Головного управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області Сидорчука Григорія Павловича про визнання протиправним та скасування рішення № 07 від 05.07.2021 р. про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення законодавства про ціни і ціноутворення.

На обґрунтування позову зазначено, що ГУ Держпродспоживслужби проведено перевірку Гайсинського ККП з питань дотримання вимог щодо формування, встановлення та застосування держаних регульованих цін, за наслідком якої виявлені порушення, що відображені у відповідному акті перевірки. Зокрема, перевіркою встановлено завищення комунальним підприємством тарифів на вивезення побутових відходів при їх формуванні та отримання в зв`язку з цим необґрунтованої виручки. Зазначене стало підставою для прийняття рішення про застосування штрафу і повернення необґрунтовано отриманої виручки .

З таким рішенням суб`єкта владних повноважень позивач не погоджується вказуючи на те, що у відповідача відсутні повноваження на проведення такого виду перевірки. Зазначено, що відповідач безпідставно застосував при прийнятті спірного рішення ЗУ "Про ціни і ціноутворення", оскільки цей закон розповсюджується на державні регульовані ціни, а не на тарифи по послугам з поводження із побутовими відходами.

Окремо зазначив й про те, що постановою КМУ №1010 від 26.07.2006 р., якою керується позивач при формуванні тарифів на комунальні послуги, не визначено відповідальності за порушення формування тарифів на послуги з поводження побутовими відходами, як не визначена така відповідальність й іншими законами. На думку позивача, відповідач на власний розсуд підмінив поняття «тарифи на послуги з поводження з побутовими відходами» та поняття «державні регульовані ціни» та незаконно застосував адміністративно-господарські санкції. Відтак, спірне рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Ухвалою від 09.09.2021 р. справу прийнято до провадження, відкрито провадження та визначено здійснювати розгляд в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 07.10.2021 р.

27.09.2021 р. представником відповідача подано відзив, в якому зазначено, що управління уповноважено на проведення перевірки, що визначено в ЗУ "Про ціни і ціноутворення", постановами КМУ №667 від 02.09.2015 р., №1092 від 16.12.2015 р.

Щодо аргументів позивача відносно того, що ЗУ "Про ціни і ціноутворення" не підлягає до застосування до спірних правовідносин, оскільки розповсюджується на державні регульовані ціни, а не на послуги з поводження із побутовими відходами, - вказано, що оскільки тарифи на вивезення побутових відходів затверджені рішеннями Гайсинської міськради за 2020-2021 роки, а тому вони відносяться до сфери державних регульованих цін в силу закону.

З посиланням на положення Закону України «Про ціни і ціноутворення» представник вказав на правомірність застосування штрафу та повернення споживачам необґрунтованої виручки, враховуючи наявність порушення формування тарифів на вивезення побутових відходів.

Протокольною ухвалою від 07.10.2021 р. підготовче засідання відкладено на 21.10.2021 р.

Ухвалою від 21.10.2021 р. запропоновано позивачеві висловити позицію щодо заміни відповідача та відкладено підготовче засідання на 08.11.2021 р.

08.11.2021 р. справа знята з розгляду та призначено наступне підготовче засідання на 24.11.2021 р.

24.11.2021 р. залучено в якості другого відповідача ГУ Держпродспоживслужби у Вінницькій області та визначено першим відповідачем начальника Головного управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області Сидорука Григорія Павловича, відкладено підготовче засідання на 07.12.2021 р. Окрім того, продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів.

07.12.2021 р. надійшов відзив ГУ Держпродспоживслужби у Вінницькій області зміст якого аналогічний змісту відзиву першого відповідача.

07.12.2021 р. відкладено підготовче засідання на 20.12.2021 р.

20.12.2021 р. прийнято рішення про закриття підготовчого провадження і призначення справи до розгляду по суті на 18.01.2022 р.

Протокольною ухвалою від 18.01.2022 р. відкладено розгляд справи на 24.01.2022 р., відповідно до статті 223 КАС України.

20.01.2022 р. представником відповідача 2 надано пояснення щодо алгоритму нарахування штрафних санкцій та суми необґрунтованої виручки, з посиланням на положення статті 250 Господарського кодексу України, якою обмежені строки застосування адміністративно-господарських санкцій.

24.01.2022 р. справа знята з розгляду у зв`язку із перебуванням головуючого судді у відпустці та призначено розгляд на 31.01.2022 р.

Сторони в судове засідання не з`явились, подавши заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідно до положень частини дев`ятої статті 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи подані заяви, відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд дійшов висновку про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

З 15.06.2021 р. по 19.06.2021 р. посадова особа Головного управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області провела планову перевірку дотримання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін Гайсинським комбінатом комунальних підприємств, за наслідком якої складено акт № 11 від 29.06.2021 р., в якому зафіксовані виявлені перевіркою порушення Порядку формування тарифів на послуги з вивезення побутових відходів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.2006 р. №1010.

Так, у акті зазначено, що згідно з рішенням виконавчого комітету Гайсинської міської ради від 19.02.2020 р. № 11 затверджено тарифи на послуги з поводження побутовими відходами для населення, бюджетних установ та інших підприємств. Зокрема, тарифи для населення 128, 62 грн./м3 з ПДВ, для бюджетних установ 132, 23 грн./м3 з ПДВ та для інших підприємств 156,26 грн./м3 з ПДВ. Вказані тарифи застосовуються з 01.04.2020 р.

Планування витрат для включення їх до повної планової собівартості послуг не здійснено за кожною операцією поводження з побутовими відходами.

До тарифів включено прибуток (в розмірах : для населення -7%, бюджетних установ -10% і для інших підприємств -30%) при відсутності інвестиційної програми затвердженої в установленому порядку, чим порушено п.21 Порядку №1010.

Таким чином, за рахунок включення необґрунтованого прибутку тарифи на послуги з вивезення твердих побутових відходів завищено для населення на 8, 41 грн. (з ПДВ) за м.куб, бюджетних установ на 12,02 грн. (з ПДВ) за м.куб і для інших підприємств 36,06 грн. (з ПДВ) за м.куб.

Згідно з наданою довідкою обсяг вивезених твердих побутових відходів за період з 1.06.2020 р. по 31.05.2021 р. від населення в кількості 5, 875 тис.м куб. становить 755, 7 тис.грн., від бюджетних установ в кількості 5,784 тис.м куб. становить 764, 8 тис. грн. і іншим підприємствам в кількості 3,282 тис.м куб. становить 512, 8 тис.грн. Отже враховуючи кількість вивезених твердих побутових відходів та завищення тарифу, сума необґрунтовано отриманої підприємством виручки склала 237, 32 грн. (49, 42 тис грн.+69,55 тис. грн.+118, 35 тис.грн.).

Окрім того, згідно з рішенням виконавчого комітету Гайсинської міської ради від 17.03.2021 р. № 48 затверджено тарифи на послуги з вивезення рідких побутових відходів для населення, бюджетних установ та інших підприємств. Зокрема, тарифи для населення 95,44 грн./м3 з ПДВ, для бюджетних установ 98,11 грн./м3 з ПДВ та для інших підприємств 115,96 грн./м3 з ПДВ. Вказані тарифи застосовуються з 01.04.2021 р.

Аналогічно в розрахунках тарифів включено прибуток за відсутності інвестиційної програми.

Таким чином, за рахунок включення необґрунтованого прибутку тарифи на послуги з вивезення рідких побутових відходів завищено для населення на 6,24 грн. (з ПДВ) за м.куб, бюджетних установ на 8,92 грн. (з ПДВ) за м.куб і для інших підприємств 26,76 грн. (з ПДВ) за м.куб.

Згідно з отриманою інформацією надано послуги з вивезення твердих побутових відходів за період з 1.04.2021 р. по 31.05.21 р. від населення в кількості 72 м куб. становить 6,8 тис.грн., від бюджетних установ в кількості 244 м куб. становить 23,9 тис. грн. і іншим підприємствам в кількості 208 м куб. становить 24,1 тис.грн. Отже враховуючи кількість вивезених рідких побутових відходів та завищення тарифу, сума необґрунтовано отриманої підприємством виручки склала 6825,72 грн. (374,40 грн.+ 1812,92 грн.+ 4 638,40 грн.).

За результатом проведеної перевірки та складеного акта ГУ Держпродспоживслужби у Вінницькій області прийнято рішення № 07 від 05.07.2021 р., яким, за порушення вимог порядку формування державних (регульованих) тарифів на вивезення рідких та твердих побутових відходів, застосовано штраф в сумі 203 454, 76 грн. (за період з 1.05.2020 по 01.06.2021 р.) у розмірі 100% від суми необґрунтовано отриманої виручки та зобов`язано Гайсинський комбінат комунальних підприємств повернути споживачам суму необґрунтовано одержаної виручки в розмірі 203 454, 76 грн.

Не погоджуючись із цим рішенням позивач звернувся з позовом до суду.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд керується НПА в редакції чинній на час формування та затвердження тарифів органом місцевого самоврядування та виходить з наступного.

Закон України від 21.06.2012 №5007-VI "Про ціни і ціноутворення" (далі- Закон № 5007) визначає основні засади цінової політики і регулює відносини, що виникають у процесі формування, встановлення та застосування цін, а також здійснення державного контролю (нагляду) та спостереження у сфері ціноутворення.

За змістом частин першої, другої статті 16 цього Закону органами державного контролю (нагляду) та спостереження у сфері ціноутворення (далі - уповноважені органи) є:

центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з контролю за цінами;

інші органи, визначені законом.

Повноваження та порядок діяльності уповноважених органів, права та обов`язки їх посадових осіб, які здійснюють державний контроль (нагляд) за дотриманням суб`єктами господарювання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін та державне спостереження у сфері ціноутворення, визначаються цим Законом, Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" та іншими законами.

Згідно пункту 1 Постанови КМ України «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади »№ 442 від 10.09.2014 р. утворено шляхом реорганізацї Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, шляхом перетворення Державної ветеринарної та фітосанітарної служби і приєднавши до Служби, що утворюється, Державну інспекцію з питань захисту прав споживачів і Державну санітарно-епідеміологічну службу та поклавши на Службу, що утворюється, функції з реалізації державної політики, які виконували органи, що припиняються (крім функцій з реалізації державної політики у сфері племінної справи у тваринництві, у сфері охорони прав на сорти рослин, у сфері епідеміологічного нагляду (спостереження), у сфері гігієни праці та функцій із здійснення дозиметричного контролю робочих місць і доз опромінення працівників), а також функції із здійснення державного контролю (нагляду) за дотриманням вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін; здійснення державного нагляду (контролю) у сфері туризму та курортів.

Постановою КМ України №667 від 2.09.2015 р. затверджено Положення про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, згідно пункту 1 якого Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (Держпродспоживслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Першого віце-прем`єр-міністра України - Міністра економіки та який реалізує державну політику, серед іншого, з контролю за цінами.

Згідно пункту 2 Постанови КМ України «Про утворення територіальних органів Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів» №1092 від 16.12.2015 р., вирішено реорганізувати територіальні органи Державної ветеринарної та фітосанітарної служби, Державної інспекції з питань захисту прав споживачів та Державної санітарно-епідеміологічної служби шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів за переліком згідно з додатком 2.

У зв`язку з чим Держпродспоживслужба приступила до виконання функцій повноважень Державної інспекції з питань захисту прав споживачів.

Відповідно до підпункту 2 пункту 3 Положення про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, основними завданнями Держпродспоживслужби є здійснення відповідно до закону державного нагляду (контролю) за дотриманням вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін; здійснення державного нагляду (контроль) за достовірністю інформації, зазначеної у документах про формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.

Згідно пункту 7 Положення №667 Держпродспоживслужба здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи.

Територіальним органом з реалізації державної політики у сфері державного контролю за додержанням законодавства України про захист прав споживачів на території Вінницької області є Головне управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області.

Згідно підпункту 11 пункту 4 Положення про Головне управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області, затвердженого наказом Держпродспоживслужби України № 145 від 24.02.2020 р., на управління покладено завдання щодо здійснення держаного нагляду (контролю) за дотриманням вимог формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.

Відтак, з наведеного видно, що до повноважень Головного управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області належить проведення перевірок щодо дотриманням вимог формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.

Оцінюючи аргументи позивача про те, що тарифи на житлово-комунальні послуги не належать до цін, які підлягають державному регулюванню та на них не розповсюджується дія Закону України «Про ціни і ціноутворення», суд зазначає наступне.

Згідно частини першої статті 10, частини першої статті 11 Закону № 5007 суб`єкти господарювання під час провадження господарської діяльності використовують: вільні ціни; державні регульовані ціни.

Вільні ціни встановлюються суб`єктами господарювання самостійно за згодою сторін на всі товари, крім тих, щодо яких здійснюється державне регулювання цін.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про ціни і ціноутворення" терміни у цьому Законі вживаються в такому значенні: формування ціни - це механізм визначення рівня ціни товару; встановлення ціни - це затвердження (фіксація) рівня ціни; застосування ціни - це продаж (реалізація) товару за встановленою ціною; товаром є продукція, роботи, послуги, матеріально-технічні ресурси, майнові та немайнові права, що підлягають продажу (реалізації).

Відповідно до статті 13 вказаного Закону державне регулювання цін здійснюється Кабінетом Міністрів України, органами виконавчої влади, державними колегіальними органами та органами місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень шляхом:

1) установлення обов`язкових для застосування суб`єктами господарювання: фіксованих цін; граничних цін; граничних рівнів торговельної надбавки (націнки) та постачальницько-збутової надбавки (постачальницької винагороди); граничних нормативів рентабельності; розміру постачальницької винагороди; розміру доплат, знижок (знижувальних коефіцієнтів).

2) запровадження процедури декларування зміни ціни та/або реєстрації ціни.

Згідно частини першої статті 2, пункту 4 частини першої статті 3 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі- Закон № 2189) предметом його регулювання є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.

Згідно визначення, наведеного у пункті 5 частини першої статті 1 Закону № 2189, під житлово-комунальними послугами розуміють - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

За змістом пункту 2 частини першої статті 5 Закону № 2189 до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Згідно частини першої статті 10 Закону № 2189 ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

В силу пункту 2 частини третьої статті 4 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону віднесено до повноважень органів місцевого самоврядування.

З аналізу наведених норм випливає висновок, що оскільки тарифи на послуги з поводження з побутовими відходами затверджено органом місцевого самоврядування- Гайсинською міською радою, а тому, в силу закону, вони відносяться до сфери управління державних регульованих цін.

При цьому, Держпродспоживслужба та її територіальні підрозділи уповноважені здійснювати державний контроль у сфері ціноутворення шляхом проведення планових і позапланових перевірок суб`єктів господарювання, які застосовують державні регульовані ціни.

Відповідна позиція викладена у постанові ВС від 10.12.2020 р. у справі №818/428/17.

Пунктом 4 частини першої статі 4 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що до повноважень Кабінету Міністрів України належить затвердження порядків формування тарифів на комунальні послуги, що встановлюються органами місцевого самоврядування.

Так, механізм формування тарифів на послуги з вивезення побутових відходів регламентований Порядком формування тарифів на послуги з поводження з побутовими відходами, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №1010 від 26.07.2006 р. (далі- Порядок №1010), відповідно до пункту 1 якого до цих послуг належать операції поводження з побутовими відходами (збирання, зберігання, перевезення, перероблення, утилізація, знешкодження та захоронення), що здійснюються у населеному пункті

згідно з правилами благоустрою, розробленими з урахуванням схеми санітарного очищення населеного пункту та затвердженими органом місцевого самоврядування.

Згідно пункту 3 Постанови №1010 формування тарифів на послуги підприємством здійснюється відповідно до річних планів надання послуг і економічно обґрунтованих планованих витрат, визначених на підставі державних і галузевих нормативів (норм) витрат ресурсів, техніко-економічних розрахунків та кошторисів, ставок податків і зборів (обов`язкових платежів) та цін у планованому періоді, встановлених на підставі індексів зміни цін виробників промислової продукції.

За змістом пункту 4 Порядку №1010 річний план надання послуг розробляється окремо за кожною операцією поводження з побутовими відходами на підставі фактичного та прогнозованого обсягів надання послуг з урахуванням техніко-економічних факторів, зокрема таких, як:

зміна обсягів надання послуг в результаті економічного розвитку населеного пункту, підвищення вимог щодо якості послуг;

підвищення рівня технологічного процесу поводження з побутовими відходами, заміна амортизованого обладнання, здійснення заходів щодо автоматизації та механізації виробництва, застосування прогресивних енергозберігаючих технологій;

підвищення рівня організації виробництва та умов організації праці шляхом удосконалення операційно-виробничого планування, систем управління, матеріально- технічного забезпечення господарської діяльності.

При цьому, згідно пункту 5 Порядку № 1010, планування витрат для включення їх до повної планованої собівартості послуг за кожною операцією поводження з побутовими відходами здійснюється з урахуванням витрат з операційної діяльності, фінансових витрат, пов`язаних з основною діяльністю.

Згідно пункту 8 Порядку 1010 формування тарифів на вивезення, перероблення, захоронення побутових відходів здійснюється з урахуванням витрат за кожною послугою та в розрізі операцій, облік яких ведеться суб`єктом господарювання окремо.

Згідно визначень, наведених у пункті 2 Порядку № 1010, структура тарифів - це складові економічно обґрунтованих витрат, пов`язаних із наданням послуг з поводження з побутовими відходами, які групуються за статтями, визначеними цим Порядком, відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку, що затверджені Мінфіном, і складові планованого прибутку, на основі яких розраховуються та встановлюються тарифи; тарифи на послуги - вартість надання послуги з вивезення, перероблення та захоронення 1 куб. метра або 1 тонни (за наявності вагового обладнання) побутових відходів відповідної якості, розрахована на основі економічно обґрунтованих планованих витрат, планованого прибутку.

В свою чергу, згідно пункту 21 Порядку №1010, планований прибуток визначається як сума коштів, що додається до суми повної планованої собівартості, і спрямовується

на здійснення заходів інвестиційної програми, погашення основної суми необхідних запозичень (кредитів/позик) та/або інвестування за рахунок власного капіталу в необоротні матеріальні та нематеріальні активи для провадження діяльності, забезпечення необхідного рівня прибутковості капіталу власників (нарахування дивідендів), відрахування до резервного капіталу, а також відшкодування витрат з податку на прибуток.

Планування складової частини зазначеного прибутку, що передбачається для здійснення заходів інвестиційної програми, провадиться відповідно до інвестиційної програми підприємства у сфері поводження з побутовими відходами, затвердженої згідно з його установчими документами і погодженої з уповноваженими органами в установленому порядку.

Відповідно до пункту 2 Порядку 1010 інвестиційна програма - це комплекс заходів, затверджений в установленому порядку, для підвищення рівня надійності та забезпечення ефективного поводження з побутовими відходами (вивезення, перероблення, захоронення), який містить зобов`язання суб`єкта господарювання у сфері поводження з побутовими відходами щодо будівництва (реконструкції, модернізації, технічного переоснащення) об`єктів у зазначеній сфері з дотриманням екологічних норм, з відповідними розрахунками та техніко-економічними обґрунтуваннями, а також зазначенням джерел фінансування та графіка виконання.

Отже, з наведеного видно, що суб`єкт господарювання, який надає житлово-комунальні послуги, формує тарифи на ці послуги за правилами, визначеними у Порядку №1010, та подає їх на розгляд органу місцевого самоврядування, який приймає рішення про встановлення (затвердження) відповідних тарифів.

При цьому, однією із складових тарифу є плановий прибуток, який, в свою чергу, формується з урахуванням інвестиційної програми затвердженої суб`єктом господарювання.

Проте, як встановлено перевіркою, при формуванні тарифів на послуги з поводження з побутовими відходами позивачем при плануванні витрат для включення їх до повної планової собівартості послуг включено прибуток за відсутності інвестиційної програми, затвердженої підприємством, що є порушенням процитованого вище пункту 21 Порядку №1010.

Відповідно до положень статті 18 Закону 5007-VI і підпункту 11 пункту 4 Положення про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 №667, Держпродспоживслужба, як орган державного контролю (нагляду) та спостереження у сфері ціноутворення, відповідно до покладених на неї завдань має право: проводити у суб`єктів господарювання в установленому порядку планові та позапланові перевірки; вимагати від суб`єктів господарювання, що перевіряються, усунення виявлених порушень вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін; приймати рішення про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін тощо.

Згідно пункту 1 частини першої статті 20 Закону України «Про ціни і ціноутворення» до суб`єктів господарювання застосовуються адміністративно-господарські санкції за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін - вилучення необґрунтовано одержаної виручки, що становить позитивну різницю між фактичною виручкою від продажу (реалізації) товару та виручкою за цінами, сформованими відповідно до запровадженого способу регулювання (крім тих, що на постійній основі надають житлово-комунальні послуги або мають адресного споживача), та штраф у розмірі 100 відсотків необґрунтовано одержаної виручки.

При цьому, згідно частини першої статті 250 ГК України, адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб`єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб`єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Отже Держпродспоживслужба має право приймати рішення про стягнення до бюджету коштів у разі виявлення порушення суб`єктом господарювання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін- тарифів на житлово-комунальні послуги та ставити питання про вилучення необґрунтованої виручки.

Оскільки в ході перевірки встановлено, що позивачем при формуванні тарифів на послуги вивезення відходів порушено пункт 21 Порядку №1010 в частині відсутності затвердженої інвестиційної програми, яка є складовою прибутку, що, в свою чергу, включається до складу тарифу, - у відповідача наявні правові підстави для прийняття оскаржуваного рішення.

Окремо суд зазначає, що розмір штрафу та суми, яка визначена як необґрунтована виручка - 203454,76 грн. є меншими ніж встановлено у акті (237320 грн.), оскільки при проведені розрахунку суб`єкт владних повноважень користувався строками визначеними у частині першій статті 250 ГК України, які обмежують період застосування санкції одним роком з дня вчинення порушення.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вище наведене, на думку суду, підстави вважати, що відповідач при прийнятті оскаржуваного рішення діяв не в межах та не у спосіб визначений чинним законодавством відсутні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності оскаржуваних рішень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що встановлені у справі обставини не підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а відтак, в задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що особі, що не є суб`єктом владних повноважень у разі відмови у задоволені позову судовий збір не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

в задоволенні позову відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач:Гайсинський комбінат комунальних підприємств (вул.Б.Хмельницького, 47, м. Гайсин, ).

Відповідач 1:начальник Головного управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області Сидорук Григорій Павлович(вул. Максимовича,19, м. Вінниця ).

Відповідач 2:Головне управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області (вул. Максимовича,19, м. Вінниця, ).

Повний текст рішення сформовано: 10.02.22 р.

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна