Справа № 140/9369/21
Суддя: Сорока Юрій Юрійович
Дата ухвалення: 2022-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2022 року ЛуцькСправа № 140/9369/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Сороки Ю.Ю.,

при секретарі судового засідання Шопік М.М.,

за участю представника позивача Мельника С.І.,

представника відповідача Іванського В.І.,

розглянувши у судовому засіданні в місті Луцьк, в порядку загального позовного провадження, адміністративну справу за позовом Державного підприємства Луцький ремонтний завод Мотор до Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство Луцький ремонтний завод Мотор звернулося з позовом до Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 20.05.2021 форми В4 №2.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Західним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків на підставі акту перевірки від 20.04.2021 №122/33-00-07-02/08029701 Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ДП ЛРЗ Мотор з метою здійснення контролю за дотриманням вимог податкового законодавства України по взаємовідносинах з ТОВ Стенкор () за серпень 2019 року, що відображено у декларації з податку на додану вартість за жовтень 2020 року від 16.11.2020 № з урахуванням поданих уточнюючих розрахунків, яким встановлено порушення позивачем вимог п.44.1, п.44.6 ст.44, п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого підприємством завищено податковий кредит з податку на додану вартість на суму ПДВ 908 130,00 грн., що призвело до завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на 908 130,00 грн., винесено податкове повідомлення-рішення від 20.05.2021 форми В4 №2, яким встановлено завищення позивачем суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у розмірі 908 130,00 грн.

Позивач із податковим повідомленням-рішенням не погоджується та вважає його такими, що суперечить положенням чинного законодавства та фактичним обставинам. Зокрема, безпідставними є висновки відповідача в акті перевірки про те, що господарські операції, за якими сформовано податковий кредит у податковій звітності за жовтень 2020 року, між ДП ЛРЗ Мотор та ТОВ Стенкор фактично не відбувалися, оскільки по контрагентах постачальника (ТОВ Стенкор), а саме: ТОВ Укрторгком ЛТД, ТОВ Вінтон Трейд, ТОВ Зерноторг-ЛТД, ТОВ Лейдер Груп у Єдиному державному реєстрі судових рішень наявна інформація, що вказані суб`єкти господарювання є фігурантами одного кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 cт.2051 КК України та не підтверджено податковий кредит з податку на додану вартість в розмірі в сумі 908 130, 00 грн.

Позивач зауважує, що з урахуванням вимог пунктів 198.1, 198.2 статті 198 ПК України правомірно формував податковий кредит за господарськими операціями із ТОВ Стенкор, реальність яких підтверджується первинними документами, наданими під час проведення перевірки; відповідач не встановив недоліків у оформленні таких документів; ці документи дають можливість встановити зміст відповідної господарської операції та дають право на формування податкового кредиту і відповідно на бюджетне відшкодування ПДВ.

В свою чергу, контролюючим органом в акті перевірки також не ставиться під сумнів наявність у ДП ЛРЗ Мотор первинних документів, необхідних для підтвердження здійснення господарських операцій між підприємством та ТОВ Стенкор, а також не зазначено про можливі недоліки форми первинних документів, що зумовлюють для них втрату доказової сили в розумінні ст.9 Закону №996-ХІУ.

Акт перевірки не містить жодної інформації про проведення контролюючим органом зустрічних звірок з ТОВ Стенкор та не підтвердження за їх результатами операцій із ДП ЛРЗ Мотор, в акті перевірки лише заначено про наявність кримінальних проваджень відносно контрагентів ТОВ Стенкор - ТОВ Укрторгком ЛТД, ТОВ Вінтон Трейд, ТОВ Зерноторг ЛТД, ТОВ Лейдер Груп.

Звертає увагу на те, що при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні оцінюватися відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку. Порушення, допущені одним платником податків у відображенні в податковому обліку певної господарської операції, за загальним правилом не впливають на права та обов`язки іншого платника податків. Можливі порушення контрагентом позивача вимог податкового законодавства не можуть бути підставою для позбавлення ДП ЛРЗ Мотор як добросовісного платника податків права на формування податкового кредиту з ПДВ та його відшкодування.

Крім того, позивач зазначає, що докази отримані, за процедурою, встановленою Кримінально-процесуальним кодексом України підлягають оцінці судом при прийнятті рішення у кримінальній справі та за відсутності обвинувального вироку і доведеності певних фактів у кримінальній справі не можуть носити преюдиційний характер в адміністративному процесі під час вирішення адміністративної справи.

При цьому, інформація про прийнятті вироки, які набрали законної сили, і яке вони відношення мають до господарської діяльності ДГІ ЛРЗ Мотор у акті перевірки відсутня.

З наведених підстав позивач просив задовольнити позов.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 06.09.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено судовий розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у даній адміністративній справі.

У відзиві на позов від 20.09.2021 відповідач позовних вимог не визнав, посилаючись на правомірність висновків контролюючого органу, зроблених при проведенні документальної позапланової виїзної перевірки ДП ЛРЗ Мотор з метою здійснення контролю за дотриманням вимог податкового законодавства України по взаємовідносинах з ТОВ Стенкор () за серпень 2019 року, що відображено у декларації з податку на додану вартість за жовтень 2020 року від 16.11.2020 № з урахуванням поданих уточнюючих розрахунків.

Зазначає, що в ході проведення перевірки встановлено, що згідно Єдиного державного реєстру судових рішень (ЄДРСР) ТОВ Укрторгком ЛТД (43032617), ТОВ Вінтон Трейд (42877392), ТОВ Зерноторг-ЛТД, ТОВ Лейдер Груп є фігурантами одного кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. ст.2051 КК України.

Відтак, господарські операції ДП ЛРЗ Мотор з контрагентом-постачальником ТОВ Стенкор не мали реального товарного характеру.

В свою чергу, наявність у ДП ЛРЗ Мотор документів, які відповідно до Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-IV, із змінами та доповненнями, є необхідними для формування податкового кредиту - податкові накладні, видані (складені) вказаним постачальником не є безумовною підставою для віднесення сум до податкового кредиту, у зв`язку з тим, що відомості, які містяться в таких податкових накладних є недостовірними.

Відтак, представлені ДП ЛРЗ Мотор до перевірки, первині документи, не підтверджують факт придбання товарів, не є свідченням реальності господарських операцій та містять недостовірні дані щодо змісту господарських операцій. Намір одержати дохід лише за рахунок відшкодування ПДВ без здійснення реальної господарської діяльності не можна розглядати як самостійну ділову мету.

Викладені обставини у своїй сукупності вказують на те, що господарські операції між ДП ЛРЗ Мотор та ТОВ Стенкор, фактично не відбувалися.

Таким чином, перевіркою встановлено порушення ДП Луцький ремонтний завод Мотор п.44.1, п.44.6 ст.44, п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI (із змінами і доповненнями), в результаті чого підприємством завищено податковий кредит з податку на додану вартість на суму ПДВ 908 130, 00 грн., що призвело до завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на 908 130 грн.

На підставі висновків акту перевірки Західним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків було винесено податкове повідомлення-рішення від 20.05.2021 року №2, яким встановлено завищення суми від`ємного значення з податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в розмірі 908 130,00 грн.

Відповідач вважає, що висновки, викладені в акті перевірки, та прийняте на його підставі податкове повідомлення-рішення є правомірним.

З наведених підстав відповідач у задоволенні позову просив відмовити.

У відповіді на відзив від 28.09.2021 представник позивача заперечує проти доводів відповідача щодо того, що у наданому до перевірки сертифікаті якості від 26.06.2019 на Лопатку 088248970Т, не зазначено виробника товару, а ТОВ Стенкор не може засвідчувати якість продукції та зазначає, що сертифікат якості не належить до документів, на підставі яких формується бухгалтерський і податковий облік та не містить відомостей про господарську операцію, відсутність чи не надання сертифікатів якості на товар не є доказом наявності складу податкового правопорушення, а перевірка дотримання вимог чинного законодавства з питань стандартизації, метрології та оцінки відповідності, що передбачені Законами України Про стандартизацію, Про метрологію та метрологічну діяльність, Про технічні регламенти та оцінку відповідності взагалі не відноситься до сфери, компетенції та повноважень органів ДПС.

А відтак вважає, що відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження висновків викладених у акті перевірки, доводи відповідачу відзиві не спростовують аргументів, фактів та доказів які містяться у позовній заяві ДП ЛРЗ Мотор.

Ухвалою суду від 02.12.2021 закрито підготовче провадження і справу призначено до судового розгляду.

В додаткових поясненнях від 02.12.2021 та 20.01.2022 представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повній мірі.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, відповіді на відзив та додаткових поясненнях. Додатково зазначив, що відносини із підприємством-постачальником - ТОВ Стенкор є триваючими. Зокрема, рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 05.04.2021, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.07.2021 у справі №140/17504/20 про оскарження податкових повідомлень-рішень відповідача підтверджено фактичний характер поставок товару підприємствами, в тому числі ТОВ Стенкор, на користь ДП ЛРЗ Мотор у попередніх періодах.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав з підстав, викладених у відзиві проти позову, просив у його задоволенні відмовити повністю.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних мотивів та підстав.

16.11.2020 ДП ЛРЗ Мотор було подано до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість за жовтень 2020 року із зазначенням у рядку 20.3 суми від`ємного значення 51 710 569,0 грн. (додаток - Д2).

На підставі наказу №30 від 30.03.2021 працівниками ЗМУ ДПС в період з 31.03.2021 по 13.04.2021 року було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ДП ЛРЗ Мотор з метою здійснення контролю за дотриманням вимог податкового законодавства України по взаємовідносинах з ТОВ Стенкор за серпень 2019 року, що відображено у декларації з податку на додану вартість за жовтень 2020 року від 16.11.2020 №, та складено акт від 20.04.2021 №122/33-00-07- 02/08029701 Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ДП ЛРЗ Мотор з метою здійснення контролю за дотриманням вимог податкового законодавства України по взаємовідносинах з ТОВ Стенкор () за серпень 2019 року, що відображено у декларації з податку на додану вартість за жовтень 2020 року від 16.11.2020 № з урахуванням поданих уточнюючих розрахунків (надалі - Акт перевірки).

В ході проведення перевірки контролюючим органом встановлено порушення ДП ЛРЗ Мотор вимог п.44.1, п.44.6 ст.44, п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого підприємством завищено податковий кредит з податку на додану вартість на суму ПДВ 908 130,0 грн., що призвело до завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на 908 130,0 грн.

Позивач подав на вказаний акт перевірки заперечення №1-61/1971 від 27.04.2021, за результатами розгляду якого відповідачем було надіслано лист від 14.05.2021 №1460/6/33-00-07-02 Про надання відповіді на заперечення, в якому зазначено про правомірність висновків перевірки та про необґрунтованість заперечень.

На підставі акта перевірки Офісом великих платників податків ДПС прийнято податкове повідомлення-рішення від 20.05.2021 форми В4 №2, яким встановлено завищення позивачем суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у розмірі 908 130,00 грн.

На вказане податкове повідомлення-рішення від 20.05.2021 форми В4 №2 позивачем була подана скарга від 01.06.2021 №1-61/2470 до Державної податкової служби України (далі ДПС України).

Рішенням ДПС України про результати розгляду скарги від 27.07.2021 №17212/6/99-00-06-01-02-06 скаргу ДП ЛРЗ Мотор - залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення від 20.05.2021 форми В4 №2 залишено без змін.

Позивач з висновками, викладеними в акті перевірки, та прийнятим на його підставі податковим повідомленням-рішенням від 20.05.2021 форми В4 №2 не погодилося та оскаржило їх до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до підпункту 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 ПК України бюджетне відшкодування - відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків визначений статтею 200 ПК України.

Відповідно до пунктів 200.1-200.4 статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200.1.3 статті 200.1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації,

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

За правилами статті 200 ПК України сума бюджетного відшкодування залежить від показників податкового зобов`язання та податкового кредиту.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V Кодексу.

Відповідно до підпункту а пункту 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

За правилами пункту 198.2 статті 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (пункт 198.3 статті 198 ПК України).

Пунктом 198.6 статті 198 ПК України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Як визначено пунктом 201.10 статті 201 ПК України, податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Отже, право на нарахування податкового кредиту при придбанні товару (послуг) виникає у платника податків, якщо таке придбання здійснюється з метою використання їх в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, при цьому до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів, а підставою для нарахування податкового кредиту є видана зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних податкова накладна із заповненням всіх обов`язкових реквізитів.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону України від 16 липня 1999 року №996-XIV Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію; господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Отже, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкової ознаки господарської операції кореспондується з нормами ПК України.

Податковим законодавством не встановлено конкретного переліку первинних документів, які повинні складатися за наслідками тієї чи іншої господарської операції. Таким чином, будь-які документи (у тому числі, договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Таким чином, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Для податкового обліку значення має саме факт поставки тим постачальником, який вказаний в первинних документах, наданих платником податків на підтвердження задекларованих сум податкового кредиту (податкових зобов`язань).

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 27 жовтня 2015 року №21-1555а15 та від 22 вересня 2015 року №21-1526а15 та узгоджуються з правовим висновком у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2018 року у справі №814/328/15.

З урахуванням наведених норм чинного законодавства України та доводів відповідача судом при розгляді справи підлягали з`ясуванню обставини щодо фактичного здійснення позивачем господарських операцій з контрагентом-постачальником ТОВ Стенкор.

З матеріалів справи вбачається, що 24 січня 1992 року ДП ЛРЗ Мотор зареєстроване як юридична особа; є платником ПДВ, що підтверджуються випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, статутом підприємства, а також витягом з реєстру платників ПДВ.

Підприємство є суб`єктом літакобудування, відноситься до літакобудівної промисловості, створене з метою ремонту військової авіаційної техніки за державним замовленням для потреб Міністерства оборони України, зарубіжних замовників, засноване на державній формі власності, включено до Переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2015 року №83, відноситься до підприємств оборонно-промислового комплексу згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12 лютого 2014 року №70-р, а також включено до складу Державного концерну Укроборонпром згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року №1221. Відповідно до Статуту, затвердженого наказом Генерального директора ДК Укроборонпром від 14 січня 2017 року №16, підприємство здійснює капітальний ремонт, реконструкцію, модернізацію та технічне обслуговування авіаційних двигунів (їх вузлів та агрегатів) для військових літаків-бомбардувальників: Су-22, Су-24, Су-27, Су-30, літаків - винищувачів Міг-29.

На виконання статутних завдань у межах видів діяльності позивач уклав договір, зокрема із ТОВ Стенкор, щодо поставки матеріалів та запасних частин для ремонту авіаційних двигунів.

Під час проведення перевірки позивач надав посадовим особам відповідача первинні документи для підтвердження факту здійснення господарських операцій із ТОВ Стенкор, а саме: договір з додатками, видаткові накладні, податкові накладні, документи про транспортування, акти прийому-передачі, документи, що підтверджують оплату позивачем придбаного товару. При цьому, під час проведення перевірки відповідач не зазначав про відсутність будь-яких первинних документів, які є обов`язковими для певного виду господарської операції, акт про ненадання позивачем документів під час проведення перевірки також не складався.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 22.07.2019 між ДП ЛРЗ Мотор (Виконавець) та ТОВ Стенкор (Замовник) було укладено договір поставки №516.

Згідно Договору поставки №516 від 22.07.2019 (місце укладання м.Луцьк) укладеного між ДП ЛРЗ Мотор (Покупець) в особі директора підприємства Маракуліна Володимира Ювеналійовича, який діє на підставі Статуту підприємства, з однієї сторони, та ТОВ Стенкор (Постачальник), в особі директора Гамана Сергія Миколайовича, який діє на підставі Статуту підприємства, з іншої сторони, уклали даний Договір про наступне:

« 1.1. Постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених Договором, поставити запасні частини, вказані у Специфікації №1 (Додаток 1 до цього Договору), надалі «Продукція», а Покупець - прийняти та оплатити таку продукцію, яка відповідає 1 -й категорії.

1.2. Постачальник гарантує, що Продукція не перебуває під забороною відчуження, арештом, не є предметом застави та іншим засобом забезпечення виконання зобов`язань перед будь-якими фізичними або юридичними особами, державними органами і державою, а також не є предметом будь-якого іншого обтяження чи обмеження, передбаченого чинним законодавством України.

1.3. Постачальник підтверджує, що укладання та виконання ним цього Договору не суперечить нормам чинного законодавства України та відповідає його вимогам (зокрема, щодо отримання усіх необхідних дозволів та погоджень), а також підтверджує те, що укладання та виконання ним цього Договору не суперечить цілям діяльності Постачальника, положенням його установчих документів чи інших локальних актів.

2.1. Місце передачі Продукції - Склад Покупця, м. Луцьк, транспортні перевезення - за рахунок Постачальника.

2.2. Термін поставки Продукції протягом ЗО календарних днів з дати підписання Договору. Разом з Продукцією постачається відповідна супровідна документація.

2.3. Датою поставки Продукції Постачальником та датою отримання партії Продукції Покупцем є дата підписання Сторонами Акту приймання - передачі продукції.

2.4. Постачальник надає на адресу Покупця наступні документи

- товаросупровідні документи (товарно- транспортна накладна);

- сертифікат якості Постачальника;

- паспорт виробника, етикетка, ярлик, тощо (якщо це передачено нормативно -технічною та конструкторською документацією).

2.5. При передачі Продукції (партії Продукції), тобто підписання Акту приймання - передачі, Сторони проводять перевірку кількості поставленої продукції та наявності передбачених у п.2.4. супровідних документів.

2.6. Приймання-передача Продукції за кількістю здійснюється за участю представників Сторін (у разі відсутності представника Постачальника перевірка здійснюється представником Покупця) на підставі транспортних та супровідних документів Постачальника. В разі відсутності вказаних документів складається Акт про фактичну наявність Продукції із зазначенням відсутності документів. У випадку виявлення невідповідності Продукції по кількості умовам, визначених даним Договором, приймання здійснюється відповідно до Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання по кількості (затверджена Постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15.06.1965р. №П-6 з доповненнями і змінами внесеними Постановою Держарбітражу СРСР).

2.7. Приймання продукції здійснюється шляхом проведення 100% вхідного контролю на підприємстві Покупця з оформленням відповідних документів.

2.8. В разі, якщо Продукція пройшла вхідний контроль і визнана кондиційною, Покупець повідомляє Постачальника щодо кількості якісної продукції, а постачальник відповідним чином оформлює видаткову накладну та передає її Покупцю.

2.9. Після підписання обома Сторонами видаткової накладної про приймання-передачу Продукції претензії щодо кількості Продукції виключаються.

3.1. Загальна вартість Продукції за даним Договором становить 5 448 780,29 грн. (п`ять мільйонів чотириста сорок вісім тисяч сімсот вісімдесят грн. 29 коп.) в т.ч. ПДВ 908 130,05 грн., (дев`ятсот вісім тисяч сто тридцять грн. 05 коп.).

3.2. Ціна на Продукцію узгоджується та затверджується в Специфікації, яка є невід`ємною частиною Договору.

3.3. Оплата партії Продукції Покупцем здійснюється після проходження Продукції 100% вхідного контролю, протягом 15-ти банківських днів з моменту виставлення рахунків продавцем.

3.4. Розрахунки за Продукцію здійснюються Покупцем в українській національній валюті - гривнях, безготівковим розрахунком шляхом перерахування платіжним дорученням вартості Продукції (партії Продукції) на поточний рахунок Постачальника.

3.5. Датою оплати за Продукцію визначається дата фактичного надходження коштів на поточний рахунок Постачальника.

4.1 Якість, комплектація, пакування та маркування Продукції повинні відповідати вимогам нормативно-технічної та конструкторської документації для даного виду Продукції, а також спеціальним вимогам, відображеним у Специфікації. Якість продукції перевіряється відповідно до вимог технічних умов, інструкцій, паспортів передбачених для даного виду продукції.

4.3. Гарантійний строк на Продукцію складає 4 роки, з них 2 роки безпосередньої експлуатації. Перебіг гарантійного строку починається з дати підписання видаткової накладної.

На виконання умов вказаного договору, ТОВ Стенкор було поставлено на підприємство: Лопатка 088248970Т в кількості 84 штуки на загальну суму: 5 448 780, 29 грн. в т.ч. ПДВ: 908 130, 05 грн. на підставі акту прийому-передачі майна від 01.07.2019.

Після проходження вхідного контролю вказані ТМЦ були оприбутковані на складі підприємства та відображені у картці складського обліку матеріалів підприємства №830.

Постачальником була виписана та належним чином зареєстрована у ЄРПН податкова накладна №1 від 01.08.2019 на загальну суму 5 448 780, 29 грн. в т.ч. ПДВ: 908 130, 05 грн. та видаткова накладна №РН-19075 від 01.08.2019.

На вказані ТМЦ постачальником було надано сертифікат якості вих.№3321 від 26.06.2019.

Факт транспортування ТМЦ підтверджується експрес - накладною перевізника ТОВ Нова пошта №0158 від 27.06.2019.

За отримані у перевіряємому періоді товарно-матеріальні цінності від ТОВ Стенкор ДП ЛРЗ Мотор повністю здійснені розрахунки у безготівковій формі згідно платіжного доручення №4038 від 02.08.2019.

На думку суду, зазначені вище первинні документи підтверджують реальність господарських операцій із придбання позивачем товару у ТОВ Стенкор за договором поставки. При цьому вказані первинні документи досліджувалися під час проведення перевірки, про що зазначено в акті, недоліки в їх оформлені відсутні, що не заперечує відповідач. Розрахунки між сторонами проведені у повному обсязі, що підтверджує в акті перевірки і сам відповідач, тобто спір з цього приводу відсутній. Позивач суму ПДВ, сплачену постачальнику ТОВ Стенкор, в ціні товару відніс до податкового кредиту, як це визначено правилами ПК України.

Суд також відхиляє доводи відповідача про необхідність наявності сертифікатів, які підтверджують якість поставленої продукції на кожну партію товару, адже, наявність чи відсутність документів, що посвідчують якість товару жодним чином не впливає на відображення у бухгалтерському та податковому обліку таких господарських операцій. Тобто, вказані документи не є документами первинного бухгалтерського обліку, які підтверджують обставини придбання товару. Разом з тим, в матеріалах справи наявні копії сертифікату визнання вимірювальних можливостей від 19 грудня 2019 року №ПТ-476/19, сертифікату схвалення організації з технічного обслуговування та ремонту від 09 грудня 2016 року, сертифікату Bureau Veritas Certification №UA229196 від 07 березня 2019 року, які з огляду на специфіку діяльності позивача свідчать про організацію власного вхідного контролю під час надходження на підприємство запчастин до авіадвигунів з метою їх перевірки на якість.

Надаючи оцінку доказам, на які посилається відповідач, зокрема, наявність по контрагентах постачальника (ТОВ Стенкор), а саме: ТОВ Укрторгком ЛТД, ТОВ Вінтон Трейд, ТОВ Зерноторг-ЛТД, ТОВ Лейдер Груп у Єдиному державному реєстрі судових рішень інформації, що вказані суб`єкти господарювання є фігурантами одного кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 cт.2051 КК України, суд зазначає.

Оцінка документів як письмових доказів здійснюється відповідно до положень процесуального принципу допустимості доказів, закріпленого статтею 74 КАС України, частиною другою якої визначено, що обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Суд звертає увагу, що такий висновок відповідача є лише припущенням про ймовірні порушення податкового законодавства учасниками господарських операцій. Проте судом не встановлено, що відомості, які містяться в досліджених судом та податковою перевіркою первинних документах, є неповними, недостовірними та (або) суперечливими, чи ґрунтуються на інших документах, недійсність яких установлена в судовому порядку, а тому зазначені документи є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. У свою чергу, відповідачем не надано доказів, які б свідчили про відсутність волевиявлення за істотними умовами договору однією із сторін; спори між сторонами щодо недійсності договорів відсутні. Контролюючим органом також не доведено, що господарські зобов`язання між позивачем та вказаними контрагентами вчинені з метою, заздалегідь суперечною інтересам держави та суспільства, та не були спрямовані на реальне настання правових наслідків.

Суд також звертає увагу, що чинне законодавство України не ставить в залежність виникнення у платника ПДВ права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб`єктом господарювання. Будь-яке неналежне виконання іншими платниками податків податкових обов`язків (подавати податкову звітність, сплачувати податки) не може бути підставою для відповідальності іншого платника податків. Якщо контрагент не виконав свого зобов`язання щодо сплати податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначені обставини не є підставою для позбавлення покупця - платника податку права на податковий кредит і не може свідчити про наявність у нього умислу уникнути від сплати податків у разі, якщо він виконав усі передбачені законом умови стосовно формування податкового кредиту та має необхідні документальні підтвердження його розміру. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення з боку його контрагента. Порушення постачальником Товару (послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для позбавлення покупця права на отримання податкової вигоди за умови, якщо не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента, злагодженість дій між ними або про те, що він діяв без належної обачності у виборі контрагента.

Така ж позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2018 року у справі №826/6280/13-а, від 27 березня 2018 року №816/809/17.

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принципи верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Неприпустимість притягнення до відповідальності однієї компанії за неправомірні дії іншої компанії підтверджується практикою Європейського суду з прав людини. Так, в пункті 71 рішення у справі № 3991/03 Булвес АД проти Болгарії Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що у разі якщо національні органи за відсутності будь-яких вказівок на безпосередню участь фізичної або юридичної особи у зловживанні, пов`язаним зі сплатою податку на додану вартість, який нараховується у ланцюгу поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке порушення, все ж таки застосовують негативні наслідки до отримувача оподатковуваної податком на додану вартість поставки, який повністю виконав свої зобов`язання, за дії або бездіяльність постачальника, який перебував поза межами контролю отримувача і у відношенні якого у нього не було засобів перевірки та забезпечення його виконання, то такі владні органи порушують справедливий баланс, який має підтримуватися між вимогами суспільних інтересів та вимогами захисту права власності.

Європейський суд з прав людини в пункті 38 рішення від 09.01.2007 року у справі Інтерсплав проти України зазначив, що коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання у системі відшкодування ПДВ, що здійснюються конкретною компанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань. Суд, однак, не може прийняти зауваження Уряду щодо загальної практики з відшкодування ПДВ за відсутності будь-яких ознак, які б вказували на те, що заявник був безпосередньо залучений до таких зловживань.

На момент фактичного виконання господарських операцій усі контрагенти позивача як юридичні особи були внесені в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, були зареєстрованими платниками ПДВ. В ході судового розгляду факту узгодженості дій позивача з недобросовісними платниками податків (постачальниками) з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями встановлено не було.

При цьому слід наголосити на необхідності дотримуватися позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі Федорченко та Лозенко проти України, відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумним сумнівом.

Крім того, акт перевірки не містить встановлених обставин, які б свідчили про невиконання позивачем чи його контрагентом договірних зобов`язань за господарськими операціями або встановлення обставин, які б свідчили про фіктивність (нереальність) господарських операцій між вказаними суб`єктами господарської діяльності і які є доведеними у встановленому порядку.

В свою чергу, вироків суду відносно постачальника ТОВ Стенкор та його контрагентів, а саме: ТОВ Укрторгком ЛТД, ТОВ Вінтон Трейд, ТОВ Зерноторг-ЛТД, ТОВ Лейдер Груп, які набрали законної сили, під час розгляду справи контролюючим органом не надано. Податковим органом не надано суду доказів того, що авіазапчастини, які згідно з первинними документами придбані, оприбутковані та використані позивачем у своїй господарській діяльності, були отримані незаконним шляхом.

У даній справі відповідач не надав доказів, які б беззаперечно спростовували зафіксовані в первинних документах господарські операції; фактично його висновки ґрунтуються на припущеннях, а не на фактах, встановлених допустимими доказами.

Водночас, рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 05.04.2021, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.07.2021 у справі №140/17504/20 підтверджується систематичний характер взаємовідносин між позивачем та ТОВ Стенкор за операціями з постачання запчастин до авіадвигунів.

Окрім того, суд також зауважує, що під час проведення господарських операцій платник податків може бути і необізнаним стосовно дійсного стану правосуб`єктності своїх контрагентів і реально отримати від них товари (роботи чи послуги), незважаючи на те, що контрагенти можливо і мають наміри щодо порушення податкового законодавства.

Таким чином, суд вважає, що у ході розгляду справи судом досліджено первинні документи, які згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України є підставою для податкового обліку (договори, видаткові та податкові накладні, товарно-транспортні накладні, документи про оплату) та встановлено реальне здійснення господарських операцій між позивачем та ТОВ Стенкор. Вказані документи містять відомості, які повністю відображають суть господарських операцій між позивачем та його контрагентами та у їх сукупності свідчать про фактичний рух активів із урахуванням ділової мети такого руху у межах господарської діяльності позивача.

Натомість відповідачем не було доведено та надано належних доказів, які б свідчили, що наявні у контрагента трудові ресурси та матеріально - технічне забезпечення були недостатніми для виконання умов договорів поставки, укладених з позивачем, оскільки він не володіє (чи володіє не у повній мірі) перевіреною, задокументованою та офіційною інформацією. Ним не було надано і доказів про наявність встановлених судами фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо неправомірної поведінки позивача і його контрагентів та злагодженості дій між ними.

Презумпція добросовісності платника податків означає, що подані платником контролюючому органу документи податкової звітності є дійсними, повно та об`єктивно відтворюють господарські операції, що є об`єктом оподаткування та/або фінансові показники яких впливають на податковий обов`язок платника податків, якщо інше не буде доведено контролюючим органом. У площині процесуального регулювання презумпції добросовісності платника податків відповідає обов`язок доведення контролюючим органом правомірності прийнятого рішення в судовому процесі, порушеному за позовом платника податків про скасування рішення як неправомірного (частина друга статті 77 КАС України), який мав надати суду належні, достовірні та беззаперечні докази своїх тверджень про те, що задекларований позивачем податковий кредит з придбання товарів у ТОВ Стенкор сформовано безпідставно за господарськими операціями, які в реальності не виконувались. Таким чином, довести правомірність свого рішення зобов`язаний суб`єкт владних повноважень, натомість суб`єкт господарювання має спростувати доводи суб`єкта владних повноважень, якщо їх обґрунтованість заперечує.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про протиправність прийнятого Офісом ПП ДПС податкового повідомлення-рішення від 20.05.2021 форми В4 №2, яким встановлено завищення позивачем суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у розмірі 908 130,00 грн., з огляду на що останнє підлягає скасуванню.

Відтак, позов необхідно задовольнити повністю.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в сумі 13 621, 95 грн., сплачений згідно платіжного доручення №12259 від 26 серпня 2021 року.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 250, 264 Кодексу адміністративного судочинства України та на підставі Податкового кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 20.05.2021 форми В4 №2, яким встановлено завищення суми від`ємного значення, що враховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду у розмірі 908 130,00 гривень.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на користь Державного підприємства Луцький ремонтний завод Мотор судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 13 621 гривня 95 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Державного підприємства Луцький ремонтний завод Мотор, , адреса: Волинська область, м. Луцьк, вул. Ківерцівська,3.

Відповідач: Західне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків: , 79026, м. Львів, вул. Стрийська, 35.

Суддя Ю.Ю. Сорока

Повний текст рішення суду складено 07.02.2022.