Справа № 400/6365/21
Суддя: Мельник О.М.
Дата ухвалення: 2022-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2022 р. № 400/6365/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мельника О.М., розглянув в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальність Агрофірма " Україна ", вул. Г. Врадіївщини, 59, смт. Врадіївка, Врадіївський район, Миколаївська область, 56301,вул. Потьомкінська, 114, м. Миколаїв, 54001

до відповідача:Врадіївської селищної ради Первомайського району Миколаївської області, вул. Незалежності, 91, смт. Врадіївка, Врадіївський район, Миколаївська область, 56301,

про:визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; визнання рішення від 27.05.2021 № 18 таким, що прийняте з порушенням вимог законодавства; скасування рішень від 27.05.2021 № 18 в частині , від 13.07.2021 № 23,

ВСТАНОВИВ:

09 серпня 2021 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла заява Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Україна» (далі - позивач) до Врадіївської селищної ради Первомайського району Миколаївської області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

1) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не невнесення на розгляд чергової сесії заяв СТОВ Агрофірма Україна та щодо неприйняття на засіданні 9 сесії восьмого скликання Врадіївської селищної ради рішення за результатами розгляду заяв СТОВ Агрофірма Україна про надання дозволу на виготовлення технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок на невитребувані (нерозподілені) земельні частки (паї) для отримання в оренду СТОВ "АФ "Україна;

2) визнати рішення Врадіївської селищної ради №18 від 27.05.2021 таким, що прийняте з порушенням вимог законодавства щодо врахування переважного права на укладення договору оренди земельних ділянок невитребуваних (нерозподілених) земельних ділянок (паїв);

3) скасувати рішення Врадіївської селищної ради №18 від 27.05.2021 року в частині надання дозволу ОСОБА_1 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок невитребуваних (нерозподілених) земельних ділянок (паїв) загальною площею 11,80 га;

4)скасувати рішення Врадіївської селищної ради №23 від 13.07.2021 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок (паїв) в натурі (на місцевості);

5) зобов`язати Врадіївську селищну раду на найближчому пленарному засіданні (сесії) повторно розглянути заяви СТОВ Агрофірма «Україна» №10 від 24.03.2021, №22 від 21.04.2021 року, №23 від 21.04.2021, №24 від 21.04.2021 року про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок невитребуваних (нерозподілених) земельних ділянок (паїв) та надати дозвіл на виготовлення технічної документації.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Україна» звернулось до Врадіївської селищної ради у відповідності з порядком, передбаченим Земельним кодексом України та Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)».

Позивач вважає, що відповідач навмисно порушуючи вимоги чинного законодавства не здiйснив розгляд клопотань позивача не надав в встановлені законом терміни вiдповiдь та прийняв протиправні рішення щодо надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустою щодо встановлення меж земельних ділянок. З наведених підстав просить суд позов задовольнити.

Ухвалою суду від 16.08.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до розгляду.

У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надав, надав клопотання про розгляд справи за відсутності представника відповідача та просив вирішити справу на розсуд суду.

Відповідно до ч. 6 ст.162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки відповідач відзив на позовну заяву не надав, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та пояснення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

У березні 2021 року СТОВ Агрофірма «Україна» звернулось до Врадіївської селищної ради для оформлення невитребуваних (не розподілених) земельних часток (паїв), які перебувають в масиві земель, які використовує СТОВ АФ «Україна» істотна частина яких перебуває в оренді СТОВ АФ «Україна» з відповідними заявами: №9 від 17.03.2021 року (зареєстрована за № 327/03-05 від 17.03.2021 року) про надання дозволу на виготовлення технічної документації щодо встановлення відновлення меж на 4 земельні ділянки орієнтованою площею 12 га та №10 від 24.03.2021 року (зареєстрована за № 434/03-05 від 24.03.2021 року) про надання дозволу на виготовлення технічної документації щодо встановлення відновлення меж., на земельну ділянку №24 орієнтованою площею 5 га.

Не отримавши відповіді на заяви, у квітні 2021 року позивач звернувся повторно з відповідними окремими заявами на кожну земельну ділянку.

Про розгляд заяв позивача жодним чином повідомлено не було, одночасно рішенням Врадіївської селищної ради №18 від 27.05.2021 року було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок невитребуваних (нерозподілених) земельних ділянок (паїв) загальною площею 11,80 га (раніше заявлені позивачем до розгляду) ОСОБА_1 (п. 1 Рішення).

Лише 08.06.2021 року відповідачем було надано відповідь щодо розгляду трьох заяв постійна комісія з питань агропромислового комплексу, промисловості земельних ресурсів, соціального захисту села, охорони навколишнього середовища, торговельного і побутового обслуговування від 26.05.2021 було прийнято рішення відмовити у наданні дозволу та не виносити дане питання на сесію селищної ради. Дані листи не містили ніяких додатків, тобто відсутні рішення самої комісії. Позивач направив письмові запити №26 від 08.06.21 та №27 від 08.06.21 з проханням надати інформацію щодо результатів розгляду поданих заяв з відповідними додатками та роз`ясненнями.

У відповідь на запит №26 від 08.06.21 року відповідач листом №1080/03-05 від 17.06.2021 року повідомив, що за результатами розгляду заяв постійна комісія з питань агропромислового комплексу, промисловості земельних ресурсів, соціального захисту села, охорони навколишнього середовища, торговельного і побутового обслуговування від 26.05.2021 було прийнято рішення відмовити у наданні дозволу та не виносити дане питання на сесію селищної ради. Лист не містив додатків або інших розгорнутих пояснень.

У відповідь на запит №27 від 08.06.21 відповідач листом №1081/03-05 від 17.06.2021 року повідомив, що за результатами розгляду заяв постійна комісія з питань агропромислового комплексу, промисловості земельних ресурсів, соціального захисту села, охорони навколишнього середовища, торговельного і побутового обслуговування від 26.05.2021 було прийнято рішення відмовити у наданні дозволу та не виносити дане питання на сесію селищної ради.

Відповідачем не враховані встановлені законом вимоги для оформлення невитребуваних (не розподілених) земельних часток (паїв), які перебувають в масиві земель, які використовує СТОВ АФ «Україна» і істотна частина яких перебуває в оренді СТОВ АФ «Україна». Позивач, вважаючи, що відповідач допустив протиправні дії під час розгляду їхніх заяв, звернувся до суду з даним позовом.

Розглянувши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення по справі.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів

Статтею 15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення. Відповідачем не було дотримано законної процедури розгляду звернень позивача.

Окрім цього, згідно статті 13 закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних

часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участь у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі, у разі якщо відоме їх місцезнаходження.

Невитребуваною є земельна частка (пай), на яку не отримано документа, що посвідчує право на неї, або земельна частка (пай), право на яку посвідчено відповідно до законодавства, але яка не була виділена в натурі (на місцевості).

Нерозподілені земельні ділянки, невитребувані частки (паї) після формування їх у земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до дня державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку, про що зазначається л договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участі у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі цінним листом з описом вкладення та повідомленням про вручення або шляхом вручення відповідного повідомлення особисто, якщо відоме їх місцезнаходження. З моменту державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку договір оренди припиняється, а державна реєстрація припинення права оренди проводиться одночасно з державною реєстрацією права власності. У разі якщо договір оренди невитребуваної (нерозподіленої) земельної ділянки, переданої в оренду в порядку, визначеному цією статтею, закінчився у зв`язку з набуттям права власності на неї до збирання врожаю, посіяного орендарем на земельній ділянці, орендар має право на збирання такого врожаю. Власник земельної ділянки має право на відшкодування збитків, пов`язаних із тимчасовим зайняттям земельної ділянки колишнім орендарем, у розмірі пропорційно до орендної плати з дня припинення договору до дня збирання врожаю.

У разі якщо до 1 січня 2025 року власник невитребуваної земельної частки (паю) або його спадкоємець не оформив право власності на земельну ділянку, він вважається таким, що відмовився від одержання земельної ділянки.

Така невитребувана земельна частка (пай) після формування її у земельну ділянку за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради (у разі необхідності формування) за заявою відповідної ради на підставі рішення суду передається у комунальну власність територіальної громади, на території якої вона розташована, у порядку визнання майна безхазяйним.

Згідно пункту 21 розділу X Перехідних положень ЗК України з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні" (набрав чинності з 01.01.2019 р.) землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені (крім земельних ділянок, які на день набрання чинності зазначеним Законом перебували у приватній власності), вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані. Зазначений Закон є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки, сформовані за рахунок земель, які в силу зазначеного Закону переходять до комунальної власності.

З аналізу даних правових норм слідує, що до повноважень сільської ради входить розпорядження землями територіальної громади, у власності якої знаходяться землі колективних сільськогосподарських підприємств, в тому числі невитребувані частки (паї). Передача таких паїв сільською радою в оренду можлива після формування їх у земельні ділянки для використання за цільовим призначенням на строк до дня державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку. Законодавцем встановлено строк (до 1 січня 2025 року), після спливу якого невитребувана частка (пай) за заявою відповідної ради на підставі рішення суду передається у комунальну власність територіальної громади, на території якої вона розташована, у порядку визнання майна безхазяйним.

Перехідними положеннями Земельного кодексу України встановлено, що з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів

України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, І запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні" землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені (крім земельних ділянок, які на день набрання чинності зазначеним Законом перебували у приватній власності), вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані. Зазначений Закон є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки, сформовані за рахунок земель, які в силу зазначеного Закону переходять до комунальної власності.

Внесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельні ділянки, місце розташування яких визначено за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв), які розроблені до набрання чинності Законом У країни "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо визначення складу, змісту та порядку погодження документації із землеустрою", відомості про які не внесені до Державного земельного кадастру, здійснюється за технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Відповідно до статті 8 Закону України «Про оренду землі» особа, якій належить право користування істотною частиною масиву земель сільськогосподарського призначення, має право орендувати інші земельні ділянки сільськогосподарського призначення, розташовані у такому масиві, а у разі якщо інші земельні ділянки перебувають в оренді, - на одержання їх у суборенду, за умови передачі їх власнику (орендарю) у користування (оренда, суборенда) іншої земельної ділянки, розташованої у цьому ж масиві, на такий самий строк та на таких самих умовах, якщо внаслідок черезсмужжя невикористання таких земельних ділянок створює перешкоди у раціональному використанні земельних ділянок, що перебувають у користуванні цієї особи.

За наявності пропозиції іншої особи щодо укладення договору оренди цієї ж земельної ділянки, особа (крім особи, яка має переважне право на поновлення договору оренди відповідно до статті 33 цього Закону), якій належить право користування істотною частиною масиву земель сільськогосподарського призначення, має переважне право на укладення договору оренди на умовах, не гірших, ніж умови для зазначеної особи. За наявності пропозиції особи, яка має переважне право на поновлення договору оренди відповідно до статті 33 цього Закону, на укладення договору оренди цієї ж земельної ділянки переважне право, встановлене цією частиною, не застосовується.

Незважаючи на те, що С ТОВ Агрофірма «Україна» має переважне право на укладання договору оренди, маючи у користуванні істотну частину масиву земель сільськогосподарського призначення (більше 3000 га), рішенням Врадіївської селищної ради надано дозвіл на виготовлення технічної документації на запитувані позивачем земельні ділянки - ОСОБА_1 .

У відповідності зі статтею 20 Господарського кодексу України, для захисту порушених прав позивач звернувся із позовною заявою №08/07-2021 від 08.07.2021 до Господарського суду Миколаївської області.

Проте, ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 14 липня 2021 року (№ справи 915/1052/21) позовна заява була повернута без розгляду для роз`єднання позовних вимог, оскільки заявлені позовні вимоги підлягають розгляду в порядку різного судочинства. З цієї ж підстави було і повернуто заяву про забезпечення позову.

Судом встановлено, що на сьогоднішній день триває процедура відновлення позивачем його порушеного права, однак, Рішенням Врадіївської селищної ради №23 від 13 липня було затверджено технічну документацію та передано в оренду гр. ОСОБА_1 земельну ділянку (невитребувана земельна частка (пай), площею 3,2747 га ріллі.

Згідно із ст.4 ЗУ «Про оренду землі», орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності, є сільські, селищні, міські ради в межах повноважень, визначених законом.

Від так, скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об`єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі (ст. 16 Закону України «Про звернення громадян»). Це не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства.

П.34 ч.1 ст.26 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлює, що до питань місцевого значення належить регулювання сільськими, селищними, міськими радами земельних відносин. Також відповідно до пунктів «а-«г»» ст.12 Земельного Кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад належать розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності.

Отже, органи місцевого самоврядування у вказаних правових відносин є суб`єктами владних повноважень, які виконують владні управлінські функції (нормотворчу, координаційну, дозвільну, реєстраційну, розпорядчу).

Відповідно до статті 55 Закону України "Про землеустрій" встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

У разі якщо на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) передбачається здійснити передачу земельних ділянок державної чи комунальної власності у власність чи користування, така технічна документація розробляється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади, органом місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України (у випадках, передбачених законом).

Статтею 25 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: 34) вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Частинами 1, 5 статті 46 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради.

Сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць.

Частинами 1, 4 статті 47 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що постійні комісії ради є органами ради, що обираються з числа її депутатів, для вивчення, попереднього розгляду і підготовки питань, які належать до її відання, здійснення контролю за виконанням рішень ради, її виконавчого комітету.

Постійні комісії за дорученням ради або за власною ініціативою попередньо розглядають проекти програм соціально-економічного і культурного розвитку, місцевого бюджету, звіти про виконання програм і бюджету, вивчають і готують питання про стан та розвиток відповідних галузей господарського і соціально-культурного будівництва, інші питання, які вносяться на розгляд ради, розробляють проекти рішень ради та готують висновки з цих питань, виступають на сесіях ради з доповідями і співдоповідями.

Згідно з частинами 1, 2, 3 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю

депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Рішення ради приймаються відкритим поіменним голосуванням, окрім випадків, передбачених пунктами 4 і 16 статті 26, пунктами 1, 29 і 31 статті 43 та статтями 55, 56 цього Закону, в яких рішення приймаються таємним голосуванням.

Відповідно до частини 11 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування підлягають обов`язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації". Проекти актів органів місцевого самоврядування оприлюднюються в порядку, передбаченому Законом України "Про доступ до публічної інформації", крім випадків виникнення надзвичайних ситуацій та інших невідкладних випадків, передбачених законом, коли такі проекти актів оприлюднюються негайно після їх підготовки.

Аналіз цих законодавчих норм свідчить, що органи місцевого самоврядування здійснюють повноваження щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) із земель колективної власності КПС чи за рахунок земель запасу чи резервного фонду комунальної власності.

Як встановлено матеріалами адміністративної справи, позивач у березні та квітні 2021 року звернувся до відповідача із заявами, у яких просив надати йому, дозволи на виготовлення технічної документації щодо встановлення меж на земельні ділянки.

Проте вказані заяви не розглядалися Врадіївською сільською радою на її пленарному засіданні.

За правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 09.04.2018 у справі № П/9901/137/18 (800/426/17), під протиправною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень слід розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, що полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

У ході розгляду справи суд дійшов до висновку, що у спірних правовідносинах відповідач як представницький орган місцевого самоврядування, допустив протиправну бездіяльність, оскільки за заявами позивача про надання дозволів на виготовлення технічної документації щодо встановлення меж на земельні ділянки у встановлений строк та спосіб не вчинив владні управлінські дії та не прийняв рішення, передбачені норманами законів України "Про місцеве самоврядування в Україні", "Про землеустрій", про надання таких дозволів або про відмову у їх наданні. Внаслідок цього відповідач порушив права позивача на отримання обґрунтованого рішення за його заявами у строк та спосіб, установлений законом.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення зокрема про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Частиною 4 статті 245 КАС України передбачено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Водночас суд, з`ясувавши характер спірних правовідносин сторін, дійшов до

висновку, що порушені права позивача мають бути відновлені шляхом зобов`язання відповідача розглянути подані позивачами заяви на пленарному засіданні Врадіївської селищної ради та прийняти відповідні рішення.

Що стосується вимоги позивача - визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №18 та №23 суд зазначає, що відповідач перебуваючи у статусі суб`єкта владних повноважень не надав суду пояснень, на підставі яких були прийняті зазначені рішення, не надав суду доказів щодо дотримання процедури прийняття зазначенних рішень згідно з Законом україни «Про місцеве самоврядування» та регламенту Врадіївської селищної ради.

За таких умов, суд наголошує, що в адміністративному судочинстві діє презумпція неправомірності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень (стаття 77 КАС України), який зобов`язаний у порядку визначеної процесуальним законом судової процедури довести суду їх правомірність.

Такий законодавчий підхід узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" ЄСПЛ визначив, що "...адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління».

Отже, адміністративне судочинство - це специфічний вид судочинства, де твердження особи про порушення прав вважаються правомірними, поки владний суб`єкт не доведе перед судом протилежне.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленихстаттею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Зазначена стаття визначає, як розподіляються обов`язки щодо доказування і подання доказів між особами, які беруть участь у справі, та передбачає активну роль суду у процесі доказування та спрямована на забезпечення повного з`ясування обставин у справі на основі поєднання принципів змагальності та офіційності.

Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Такий обов`язок відсутній, якщо відповідач визнає позов.

Презумпція винуватості суб`єкта владних повноважень-відповідача означає припущення, що повідомлені позивачем обставини у справі про рішення, дії, бездіяльність відповідача і про порушення права, свободи чи інтересу відповідають дійсності, доки відповідач їх не спростує на основі доказів.

За приписами ч. 4 ст.159 КАС України неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову

Відповідач не надав суду відзив на позовні вимоги, що розцінюється судом як визнання відповідачем позовних вимог.

У разі визнання позову відповідачем повністю або частково суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову повністю або у відповідній частині вимог (ч. 4ст. 189 КАС України).

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) N 303-A, пункт 29).

Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 28 серпня 2018 року (справа № 802/2236/17-а).

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, виходячи з наведених висновків в цілому, проаналізувавши всі обставини справи, з урахуванням нормативного регулювання спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно ст. 139 КАС України судові витрати в тому числі і судовий збір підлягають відшкодуванню в разі задоволення позову, або пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи задоволення позовних вимог, суд вважає необхідним стягнути на користь позивача з відповідача судовий збір в розмірі 2270,00 грн.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма " Україна " (вул. Г. Врадіївщини, 59, смт. Врадіївка, Врадіївський район, Миколаївська область, 56301 ) до Врадіївської селищної ради Первомайського району Миколаївської області (вул. Незалежності, 91, смт. Врадіївка, Врадіївський район, Миколаївська область, 56301 ) задовольнити.

2.Визнати протиправною бездіяльність Врадіївської селищної ради щодо невнесення на розгляд чергової сесії заяв СТОВ Агрофірма Україна та неприйняття на засіданні 9 сесії восьмого скликання Врадіївської селищної ради рішення за результатами розгляду заяв СТОВ Агрофірма Україна про надання дозволу на виготовлення технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок на невитребувані (нерозподілені) земельні частки (паї) для отримання в оренду СТОВ "АФ "Україна.

3.Визнати рішення Врадіївської селищної ради №18 від 27.05.2021 таким, що прийняте з порушенням вимог законодавства щодо врахування переважного права на укладення договору оренди земельних ділянок невитребуваних (нерозподілених) земельних ділянок (паїв).

4.Скасувати рішення Врадіївської селищної ради №18 від 27.05.2021 року в частині надання дозволу ОСОБА_1 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок невитребуваних (нерозподілених) земельних ділянок (паїв) загальною площею 11,80 га.

5.Скасувати рішення Врадіївської селищної ради №23 від 13.07.2021 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок (паїв) в натурі (на місцевості).

6.Зобов`язати Врадіївську селищну раду () на найближчому пленарному засіданні (сесії) повторно розглянути заяви СТОВ Агрофірма «Україна» №10 від 24.03.2021, №22 від 21.04.2021 року, №23 від 21.04.2021, №24 від 21.04.2021 року про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок невитребуваних (нерозподілених) земельних ділянок (паїв) та надати дозвіл на виготовлення технічної документації.

7.Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Врадіївської селищної ради Первомайського району Миколаївської області (вул. Незалежності, 91, смт. Врадіївка, Врадіївський район, Миколаївська область, 56301 ) на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальність Агрофірма " Україна " (вул. Г. Врадіївщини, 59, смт. Врадіївка, Врадіївський район, Миколаївська область, 56301 ) судові витрати в розмірі 2 270,00 грн, згідно платіжного доручення від 09.08.2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням пункту 15.5 Розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.М. Мельник