Справа № 440/9266/21
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2022-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2022 року м. ПолтаваСправа № 440/9266/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Супруна Є.Б., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу №440/9266/21 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - Полтавський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:

10.08.2021 ОСОБА_1 направив до Полтавського окружного адміністративного суду позов до Міністерства оборони України (надалі - відповідач, Міноборони), в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача щодо відмови у призначенні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги за фактом встановлення йому II групи інвалідності, яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби, оформлене пунктом 5 протоколу №87 Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум Міністерства оборони України;
- зобов`язати Міноборони призначити позивачу одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням II групи інвалідності внаслідок захворювання пов`язаного з проходженням військової служби відповідно до статті 16 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних чи резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975.
Мотивуючи свої вимоги позивач вказує, що довідка до акта огляду МСЕК від 23.09.2019 серії АВ №0070625 підтверджує факт встановлення йому ІІ групи інвалідності через захворювання, пов`язане з проходженням військової служби, у зв`язку з чим він претендує на отримання одноразової грошової допомоги. Проте відповідач, як розпорядник бюджетних коштів, в порушення вимог чинного законодавства, відмовив у призначенні такої допомоги.
Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 18.08.2021 позовну заяву залишено без руху.
Після усунення недоліків позовної заяви, ухвалою судді цього ж суду від 06.09.2021 позов прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).
Цією ж ухвалою суд залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Полтавський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки (надалі - третя особа, Полтавський ОТЦКСП).
14.09.2021 до суду від третьої особи надійшли пояснення, в яких представник заявив про правильність спірного рішення Міноборони, яким відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 (а.с. 32).
06.10.2021 відповідач надав відзив на позов, в якому представник вказує на безпідставність позову, оскільки на день встановлення позивачу ІІ групи інвалідності (23.09.2019) законодавство України не передбачало виплату одноразової грошової допомоги військовозобов`язаним, призваним на навчальні (спеціальні) збори у разі настання інвалідності після спливу трьохмісячного строку після звільнення зі служби. У підкріплення правомірності власної відмови посилався на позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 26.02.2019 у справі №806/1989/18 (а.с. 54-56).
22.10.2021 від ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, в якій позивач навів доводи, аналогічні тим, що наведені у позовній заяві. Додав, що твердження відповідача про належність ОСОБА_1 до статусу військовозобов`язаного, а не військовослужбовця прямо суперечить ч. 9 ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". Посилання відповідача на постанову Верховного Суду у справі №806/1989/18 вважає недоречним, адже обставини тієї і даної справи різняться, оскільки в тому випадку інвалідність заявнику-позивачу була встановлена ще в 2006 році, при цьому з позовом позивач звернуся у 2018 році, таким чином було пропущено строк встановлений законодавством (а.с. 65-66).
Розгляд справу відповідно до частини п`ятої статті 262 КАС України, здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами.
Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.
ОСОБА_1 у період з 01.06.1986 по 28.07.1986 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі військової частини НОМЕР_1 , що підтверджується копіями архівної довідки Галузевого державного архіву Міністерства оборони України №58716 від 06.09.2011 (а.с. 37), посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (категорія 1) серії НОМЕР_2 , виданого Полтавською обласною державною адміністрацію 31.10.2019 (а.с. 39), військового квитка серії НОМЕР_3 від 22.03.1982 (а.с.40-43).
Відповідно до витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв (протокол № 2476 від 06.09.2019) захворювання колишнього військовослужбовця ОСОБА_1 , так, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с. 36).
З 23.09.2019 ОСОБА_1 вперше встановлено ІІ групу інвалідності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, про що видано довідки серії АВ №0070625 від 07.10.2019 та серії АБ №0032652 від 07.10.2019 (а.с. 14).
Позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою від 16.01.2020, в якій просив виплатити одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням військових обов`язків з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, у відповідь на яку ІНФОРМАЦІЯ_2 листом №12/413 від 06.02.2020 повідомив, що його звільнено зі строкової військової служби 02.06.1984. Лише 23.09.2019 під час первинного огляду органами МСЕК позивача визнано особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, тобто понад 3-місячний термін. Оскільки він брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, тобто після звільнення його з військової служби як військовозобов`язаний призваний на збори, а не як військовослужбовець, то права на призначення одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 6 частини другої статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" не має.
Не погодившись із правомірністю мотивів відмови у призначенні одноразової грошової допомоги, позивач оскаржив її до суду.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 27.08.2020 у справі №440/3546/20 (а.с. 6-11) позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо відмови скласти та подати Міністерству оборони України висновок щодо виплати ОСОБА_1 як інваліду ІІ групи з 23.09.2019 одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві". Зобов`язано Полтавський обласний військовий комісаріат скласти та подати Міністерству оборони України за заявою ОСОБА_1 від 16.01.2020 висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" у зв`язку із встановленням ОСОБА_1 ІІ групи інвалідності з 23.09.2019. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
На виконання рішення суду ІНФОРМАЦІЯ_2 подав розпорядникові бюджетних коштів (Міноборони) висновок щодо можливості виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги від 26.04.2021 за вих. №9/1/1927 разом з пакетом необхідних документів (а.с. 33-43).
Розглянувши подані позивачем документи, комісія Міноборони з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум у пункті 5 протоколу №87 від 03.06.2021 (а.с. 44) виклала висновок щодо відмови у призначенні одноразової грошової допомоги "... ОСОБА_1 (Полтавський ОТЦКСП), якого 02.06.1984 звільнено зі строкової військової служби та 23.09.2019 під час первинного огляду органами МСЕК визнано особою з інвалідністю II групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (довідка МСЕК серія АВ № 0070625 від 23.09.2019).
Заявник брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, тобто після звільнення його з військової служби як військовозобов`язаний, призваний на збори, а не як військовослужбовець.
Відповідно до частини третьої статті 1 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу військовий обов`язок включає як проходження військової служби, так і виконання військового обов`язку в запасі, тобто визначає різні умови.
Відповідно до частини дев`ятої статті 1 цього Закону громадяни України поділяються на різні категорії щодо військового обов`язку. До військовослужбовців належать особи, які проходять військову службу, а до військовозобов`язаних особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.
Стаття 2 Закону визначає види військової служби, до яких не належить виконання військового обов`язку в запасі.
Отже, заявник брав участь у зборах з ліквідації аварії на ЧАЕС в 1986 році та мав статус військовозобов`язаного, а не військовослужбовця.
Згідно з пунктом 6 частини 2 статті 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей одноразова грошова допомога призначається військовозобов`язаним, призваним на збори, у разі встановлення інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовозобов`язаному при виконанні обов`язків військової служби, або не пізніше ніж через три місяці після закінчення зборів, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження цих зборів.
Аналогічна правова позиція наведена в постанові Верховного Суду від 26.02.2019 справа №806/1989/18.
Заявнику інвалідність встановлено понад 3-місячний термін.".
У зв`язку з цим військовий комісар Полтавського ОВК ОСОБА_2 листом від 13.07.2021 №9/1/3669 повідомив позивача про факт прийняття відповідачем спірного рішення (а.с. 45).
В чергове не погодившись із правомірністю мотивів відмови відповідача у призначенні одноразової грошової допомоги, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам та відповідним доводам сторін, суд виходить з такого.
Загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України від 25.03.1992 №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (надалі - Закон №2232-XII).
Відповідно до статті 41 Закону №2232-XII (тут і далі - в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Статтею 16 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (надалі - Закон №2011-XII) передбачено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
З метою реалізації норм Закону №2011-XII, відповідно до пункту 2 статті 162 та пункту 9 статті 163 цього Закону Кабінетом Міністрів України 25.12.2013 прийнято постанову №975, якою затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (надалі - Порядок №975).
При цьому, пунктом 2 вказаної Постанови установлено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією Постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги:
- допомога, що була призначена, виплачується відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 №499, Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2007 №284, і Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності співробітників кадрового складу розвідувальних органів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.11.2007 №1331;
- допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.
Відповідно до пункту 3 Порядку №975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є, зокрема у разі встановлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії, а у разі повторного огляду та зміни групи інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії про первинне встановлення інвалідності;
Отже, на час подання позивачем заяви про виплату одноразової грошової допомоги (20.04.2021) діяло правило, відповідно до якого моментом виникнення права є дата встановлення інвалідності, а тому застосуванню до спірних правовідносин підлягає законодавство, яке діяло на момент встановлення позивачу ІІ групи інвалідності, тобто станом на 23.09.2019.
Так, згідно з пунктом 6 частини другої статті 16 Закону №2011-ХІІ (в редакції чинній на момент встановлення інвалідності - 23.09.2019) одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби, цих зборів, служби у військовому резерві.
Процитованою нормою Закону встановлено особливий порядок правового регулювання виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям строкової військової служби, військовозобов`язаним або резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, тобто вона є спеціальною правовою нормою, що містить особливі критерії для встановлення умов виплати одноразової грошової допомоги таким особам, зокрема:
а) особливі суб`єкти отримання допомоги - військовослужбовці строкової військової служби, військовозобов`язані або резервісти, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві;
б) визначений час настання інвалідності - при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби, цих зборів, служби у військовому резерві;
в) за умови встановлення інвалідності до перебігу тримісячного строку після звільнення зі служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві.
Згідно з п. 6 ч. 2 ст. 16 Закону №2011-XII у редакції з 01.01.2019, для військовослужбовців строкової військової служби, військовозобов`язаних або резервістів, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, встановлено окремий порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги, відповідно до яких обмежено проміжок часу у який, у разі настання інвалідності, виникає право цих осіб на отримання одноразової грошової допомоги та такий проміжок часу визначений періодом виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження таких зборів, служби у військовому резерві. У разі встановлення інвалідності в період дії зазначеної редакції ст. 16 Закону №2011-XII після спливу трьох місяців від дня звільнення зі служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві права на отримання вказаної одноразової грошової допомоги у військовослужбовця строкової військової служби, військовозобов`язаних або резервістів, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, не виникає.
Вказана правова позиція викладена, зокрема у постанові Верховного Суду від 26.02.2019 у справі № 806/1989/18.
Як свідчать встановлені судом обставини справи, відмова відповідача ґрунтується на тому, що заявник брав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році, а інвалідність йому встановлена 23.09.2019, тобто поза межами трьохмісячного строку.
Такий висновок суд визнає правильним, а тому будь-які судження позивача з цього приводу протилежного змісту суд відкидає як безпідставні.
Надаючи оцінку доводам позивача про наявність у нього статусу військовослужбовця, а не військовозобов`язаного, якого було призвано на навчальні (спеціальні) збори, суд виходить з такого.
Згідно з частиною дев`ятою статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний та воєнний час.
За приписами частини першої статті 29 цього ж Закону військовозобов`язані призиваються на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори. Резервісти проходять підготовку та збори відповідно до програм у порядку, встановленому положеннями про проходження громадянами України служби у військовому резерві. Про початок та закінчення зборів військовозобов`язаних та резервістів видається відповідний наказ командира військової частини.
Частиною одинадцятою статті 29 Закону №2232-XII визначено, що за призваними на збори військовозобов`язаними на весь період зборів та резервістами на весь час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві, включаючи час проїзду до місця їх проведення і назад, зберігаються місце роботи, а також займана посада та середня заробітна плата на підприємстві, в установі, організації незалежно від підпорядкування і форм власності.
Оскільки позивач в період з 01.06.1986 по 28.07.1986 був призваний на спеціальні збори та брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС як військовозобов`язаний, то відповідно він не мав статусу військовослужбовця.
Враховуючи те, що спеціальні збори були закінчені 28.07.1986, а інвалідність позивачу вперше встановлено з 23.09.2019, тобто зі сплином більше ніж трьох місяців після закінчення зборів, права на отримання одноразової грошової допомоги за статтею 16 Закону №2011-ХІІ позивач не має.
За таких обставин рішення Міністерства оборони України, оформлене пунктом 5 протоколу №87 від 03.06.2021, відповідає критеріям обґрунтованості та правомірності, у зв`язку з чим підстави для його зміни чи скасування відсутні.
У зв`язку з цим суд визнає заявлений позов необґрунтованим та відмовляє у його задоволенні.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - Полтавський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.Б. Супрун