Справа № 440/6890/21
Суддя: Н.Ю. Алєксєєва
Дата ухвалення: 2022-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2022 року м. ПолтаваСправа № 440/6890/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Алєксєєвої Н.Ю., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СНЕК ДРАЙВ" до Одеської митниці Держмитслужби, Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення, скасування картки відмови, зобов`язання вчинити певні дії.

В С Т А Н О В И В:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "СНЕК ДРАЙВ" звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Одеської митниці Держмитслужби про:

- визнання протиправним та скасування рішення Одеської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA100000/2020/000335/2 від 26.03.2021;

- скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500020/2021/00195 від 26.03.2021;

- визнання протиправною бездіяльності відповідача, що полягає у неприйнятті рішення, передбаченого ч.9 ст.55 Митного кодексу України за результатами розгляду поданих позивачем документів 20.05.2021.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 29.06.2021 позовну заяву було залишено без руху у зв`язку із невідповідністю її вимогам ст. 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства.

08.01.2021 недоліки, визначені судом в ухвалі від 29.06.2021 позивачем були усунуті, зокрема прохальну частину позову викладено в іншій редакції. Так, позивач просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA500020/2021/000048/2 від 26.03.2021;

- скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500020/2021/00195 від 26.03.2021;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, що полягає у неприйнятті рішення, передбаченого ч.9 ст.55 Митного кодексу України за результатами розгляду поданих позивачем документів 20.05.2021.

Позов обґрунтований тим, що 26.03.2021 до підрозділу митного оформлення Одеської митниці Держмитслужби декларантом позивача подано митну декларацію №UA500020/2021/011087 на товар "Горіхи кеш`ю без шкарлупи, сушені, в упаковках, масою нетто понад 10 кг. Клас (Grade) - WW320 - 5000 кг. Клас (Grade) WW450 - 2000 кг. Клас (Grade) - LP - 9000 кг. Врожай 2021 року. Упаковано у 800 карт.кор. по 20 кг. Торгівельна марка - немає даних. Країна виробництва VN (В`єтнам). Виробник: Viet Phi Agricultere Join Stock Company. Відповідачем винесено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500020/2021/00195 від 23.06.2021 та прийняте рішення про коригування митної вартості №UA100000/2020/000335/2 від 23.06.2021, які позивач вважає протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки позивачем надано всі необхідні документи на підтвердження здійснення поставки товару та проведення оплати за такий товар. Наголошує, що змістом інвойсу №VPCK-024/21 від 21.01.2021 зазначено, що вартість товару становить: Клас (Grade) - WW320 6,98 доларів США за кг. Клас (Grade) WW450 6,49 доларів США за кг. Клас (Grade) - LP 3,38 доларів США за кг. Загальна вага товару нетто становить 16000,00 кг, а загальна вартість товару становить 78300 доларів США. Зазначеним документом в повній мірі підтверджено митну вартість товарів на рівні 78300 доларів США. При цьому зазначену митну вартість підтверджено і додатковими документами, зокрема, копією митної декларації країни відправлення, страховим полісом та платіжними дорученнями.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 12.07.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

16.08.2021 судом одержано відзив Одеської митниці Держмитслужби на позов, де представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позивачем до митниці подані документи для підтвердження митної вартості товарів, які містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягала сплаті за товар. Посилаючись на неможливість застосування інших методів визначення митної вартості, окрім резервного, відповідач вказує про правомірність коригування митну вартість товару позивача із застосуванням резервного методу згідно положень статті 64 Митного кодексу України.

02.09.2021 до суду позивачем надано відповідь на відзив де зазначено, що подані позивачем документи на підтвердження митної вартості товарів містять повні та достовірні відомості на підтвердження вартості товару.

12.10.2021 до суду від Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби, надійшло клопотання про заміну відповідача - Одеської митниці Державної митної служби на його правонаступника Одеську митницю, як відокремлений підрозділ Державної митної служби.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 20.10.2021 дане клопотання задоволено частково залучено до участі у справі в якості другого відповідача Одеську митницю, як відокремлений підрозділ Державної митної служби України () (надалі відповідач).

23.11.2021 до матеріалів справи позивачем надані додаткові письмові пояснення де останній наполягав на задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 29.11.2021 закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 05.01.2022.

Представник позивача надіслав до суду клопотання про розгляд справи без участі представника позивача. В клопотанні зазначив про відсутність заперечень щодо розгляду справи в порядку письмового провадження. Інші представники сторін у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином.

Згідно з частиною дев`ятою статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Зважаючи на відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених статтею 205 Кодексу адміністративного судочинства України, а також відсутність потреби заслухати свідка або експерта, суд 14.01.2021 перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі факти та відповідні до них правовідносини.

З матеріалів справи суд встановив, що ТОВ "СНЕК ДРАЙВ" у встановленому законодавством порядку зареєстроване як юридична особа, , перебуває на обліку ГУ ДПС у Полтавській області, основними діяльності є оптова торгівля фруктами і овочами (46.31), оптова торгівля іншими продуктами харчування, у тому числі рибою, ракоподібними та молюсками (46.38) /т.1,а.с.61/.

ТОВ "СНЕК ДРАЙВ" (покупець) укладений із Viet Phi Agricultere Join Stock Company (Vietnam) (продавець) контракт №VPCK-21002 від 06.01.2021 /а.с.28-31/, згідно пункту 1.1 якого продавець продає, а покупець на умовах CNF (C&F) Одеса (Інкотермс 2010) придбаває продукти харчування в об`ємі, асортименті, кількості, ціні та в строки у відповідності до інвойсів. «Товар» буде ввезений на територію України.

Кількість та асортимент Товару, а також ціни вказується в інвойсах (пункти 1.2 та 2.1 Контракту).

За умовами пункту 3.1. Контракту покупець має провести оплату за «Товар» на умовах: 10% попередня оплата, 10 % після відвантаження продукції на корабель, 80% після копій документів.

Пунктом 4.1 Контракту визначено, що поставка Товару здійснюється на умовах NF (C&F) Одеса (Інкотермс 2010) дата відвантаження 26.01.2021.

23.01.2021 позивачем ввезено на митну територію України товар (горіхи кеш`ю), про що не заперечується сторонами.

26.01.2021 до підрозділу митного оформлення Одеської митниці Держмитслужби ТОВ "СНЕК ДРАЙВ" подало митну декларацію №UA500020/2021/011087 /т.1,а.с.124-125/, якою заявлено до митного оформлення імпортований товар:

Горіхи кеш`ю без шкарлупи, сушені, в упаковках, масою нетто понад 10 кг. Клас (Grade) - WW320 - 5000 кг. Клас (Grade) - WW450 - 2000 кг. Клас (Grade) - LP - 9000 кг. Врожай 2021 року. Упаковано у 800 карт. кор. по 20 кг. Торгівельна марка - немає даних. Країна виробництва VN (В`єтнам). Виробник: Viet Phi Agriculture Join Stock Company. Загальною вартістю 78 300,00 USD, за методом визначення митної вартості - 1 (за ціною договору).

Для митного оформлення митному органу було подано, зокрема, такі документи:

- Рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) №VPCK-024/21 від 21.01.2021 року,

- Коносамент (Bill of lading) ONEYSGNB23765400 від 26.01.2021 року,

- Навантажувальний документ (Bordereau) 00007642 від 19.03.2021 року;

- Сертифікат про походження товару (Certificate of origin) від 01.02.2021 року,

- Платіжне доручення, що підтверджує вартість товару (swift) від 15.01.2021 року,

- Платіжне доручення, що підтверджує вартість товару (swift) від 05.03.2021 року,

- Зовнішньоекономічний договір (контракт) № VPCK-21002 від 06.01.2021 року,

- Договір про надання послуг митного брокера №92 від 01.01.2020 року,

- Заява декларанта про те, що товари на є ГМО VPCK-024/21 від 21.01.2021 року,

Відділом митного оформлення №1 митного поста «Одеса» Одеської митниці Державної митної служби України прийнято рішення про коригування митної вартості UA500020/2021/000048/2 від 26.03.2021, яким митну вартість товару збільшено:

- з 6,98 USD/кг до 7,17 USD/кг (за горіхи кеш`ю Клас (Grade) - WW320);

- з 6,49 USD/кг до 7,17 USD/кг (за горіхи кеш`ю Клас (Grade) - WW450);

- з 3,38 USD/кг до 7,17 USD/кг (за горіхи кеш`ю Клас (Grade) - LP) /т.1,а.с.43 44/.

Відповідачем винесено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500020/2021/00195 від 26.03.2021 якою повідомлено про відмову у митному оформленні (випуску) товарів згідно вимог частини шостої пункту 2 ст. 54 Митного Кодексу України /т.1,а.с.45-46/.

В подальшому зазначений товар був впущений у вільний обіг за митною декларацією №UA200020/2021/011120 /т.1,а.с.126-127/.

Не погодившись із вказаними карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500020/2021/00195 від 26.03.2021 та рішенням про коригування митної вартості товарів UA500020/2021/000048/2 від 26.03.2021, позивач звернувся до суду.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, справляння митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України від 13 березня 2012 року №4495-VI /далі МК України/.

Статтями 49, 50 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відомості про митну вартість товарів використовуються для: 1) нарахування митних платежів; 2) застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; 3) ведення митної статистики; 4) розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Згідно з частинами першою та другою статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Частинами четвертою та п`ятою статті 58 МК України також передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Відповідно до частин першої та другої статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Частинами першою та другою статті 53 МК України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

З аналізу цієї норми вбачається, що Митним кодексом України встановлено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Частиною третьою статті 53 МК України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

В силу частини п`ятої статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Відповідно до частин другої - третьої, шостої - сьомої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Згідно з частинами першою та другою статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Відповідно до частини п`ятої статті 55 МК України декларант може провести консультації з органом доходів і зборів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів.

Згідно з частиною другою статті 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Правила визначення митної вартості за ціною договору викладені законодавцем в статті 58 Митного кодексу України.

Так, згідно з частинами першою третьою цієї статті метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу /частина третя статті 57 МК України/.

Із вищенаведеного слідує, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) і підставою його незастосування є, обставини, визначені частиною першою статті 58 Митного кодексу України, та якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірно та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до частини дев`ятої статті 58 МК України розрахунки згідно із цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

Згідно з частинами першою та другою статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Судом встановлено, що рішення про коригування митної вартості UA500020/2021/000048/2 від 26.03.2021 обґрунтовано, зокрема, тим, що згідно п. 2.1 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 06.01.2021 VPCK-21002 ціни по позиціях товару встановлюються в доларах США і розуміються на умовах CNF (C&F) Одеса («Інкотермс 2010»), але зазначений термін CNF (C&F) Одеса («Інкотермс 2010») відсутній у переліку термінів правил «Інкотермс 2010».

Зі змісту декларації №UA500020/2021/011087 /т.1,а.с.124-125/ вбачається про визначення умов поставки товару CFR.

Відповідно до пункту 9.3 Розділу 9 правил Інкотермс, розміщених на офіційному веб-порталі Верховної Ради України (httm://zakon.rada.soг.ua/laws/show/988_007#Text) на практиці сторони часто продовжують використовувати стару абревіатуру C&F (або С і F, C+F). Проте в більшості випадків виявляється, що вони розглядають ці вирази як еквіваленти CFR. Сторонам, на уникнення труднощів тлумачення їх договору, слід застосовувати правильний термін Інкотермс - CFR, що є єдиною прийнятою в усьому світі стандартною абревіатурою терміна "вартість і фрахт (... назва порту призначення)".

З наведеного тлумачення та рекомендації вбачається, що заборони визначення на практиці сторонами під час укладання договорів умови поставки із використанням старої абревіатури C&F (або С і F, C+F) немає. Під час декларування товару, позивачем умови поставки були визначені еквівалентно визначеним у договорі і відповідно до переліку термінів «Інкотермс 2010» CFR.

Дане не вплинуло на збільшення чи зменшення вартості товару, адже умови поставки повністю відповідали умовам поставки CFR.

Таким чином розбіжностей у визначенні умови поставки у контракті від 06.01.2021 VPCK-21002 та декларації №UA500020/2021/011087, фактично, немає, а зауваження відповідача носять виключно формальний характер.

Відповідач в рішенні про коригування митної вартості UA500020/2021/000048/2 від 26.03.2021 також вказав, що згідно п. 3.1 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 06.01.2021 №VPCK-21002 оплата за товари проводиться трьома платежами, але до митного оформлення надано два банківський платіжних документів.

Зі змісту п. 3.1 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 06.01.2021 №VPCK-21002 судом встановлено, що покупець має провести оплату за «Товар» на умовах: 10% попередня оплата, 10 % після відвантаження продукції на корабель, 80% після копій документів.

Тобто, фактично 20% від вартості товару позивач зобов`язався оплатити до моменту отримання товару, в якості попередньої оплати, інші 80 % після отримання документів.

У п. 4.1 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 06.01.2021 №VPCK-21002 сторонами зазначена дата відвантаження 26.01.2021. У зазначену дату відвантаження фактично відбулося, про що вбачається зі змісту коносаменту №ONEYSGNB23765400 /т.1,а.с.17-21/.

До матеріалів справи надана копія рахунку від 21.01.2021 року на суму 15660 доларів США, що відповідає 20% (10%+10%) від загальної вартості товару, які позивач зобов`язався сплатити в якості попередньої оплати до моменту отримання товару /т.1,а.с.15,16/.

Сплата проведена була, про що свідчить копія платіжного доручення від 15.01.2021 /т.1,а.с.26/.

Тобто, в матеріалах справи наявна та позивачем до митного органу були надані докази проведення оплати в розмірі 20% від вартості товару.

Залишок суми у розмірі 62640 доларів США, що становить 80% загальної вартості товару сплачений позивачем на користь продавця 05.03.2021 /т.1, а.с.27/, за фактом отримання товару, що відповідає умовам контракту від 06.01.2021 №VPCK-21002.

Суд зазначає, що оплата товару за двома платіжними дорученнями повністю відповідає положенням контракту від 06.01.2021 №VPCK-21002 і не впливає на вартість товару, а зауваження відповідача носять виключно формальний характер.

Також Відповідач у рішенні про коригування митної вартості UA500020/2021/000048/2 від 26.03.2021 зазначив, що у наданих декларантом банківських платіжних документах номера рахунку-фактури (інвойс) відрізняються від поданого до митного оформлення рахунку-фактури (інвойс) від 21.01.2021 №VPCK-024/21.

Судом досліджений наявний в матеріалах справи орієнтовний рахунок від 06.01.2021 року №VPCK-21002 /т.1,а.с.40,41/, за яким позивачем проведена попередня оплата та оплата основної суми. В подальшому, Постачальником було виписано комерційний рахунок- фактуру (інвойс) від 21.01.2021 року № VPCK-024/21/т.1,а.с.15,16/.

Вказані документи не відрізняються сумами та відомостями про товар, містять посилання на номер та дату контракту 06.01.2021 №VPCK-21002.

Номер та дата контракту 06.01.2021 №VPCK-21002 вказані у платіжних доручення про проведення попередньої та остаточної оплати за товар /т.1,а.с.26,27/.

При дослідженні попереднього рахунку, комерційного рахунку та платіжних доручень про оплату за товар судом встановлено про визначення реквізитів сторін договору та реквізитів контракту, вартості товару, його найменування та кількості, що унеможливлюють подвійне трактування та дозволяють визначити приналежність документів до конкретної господарської операції.

Визначення у комерційному рахунку від 21.01.2021 додаткового номеру документу VPCK-024/21 не спростовує відомостей, визначених в інших документах на підставі та відповідно до яких позивачем проведена оплата за товар.

Враховуючи ідентичність зазначення номеру контракту, найменування товару та сум у інвойсах (рахунках-фактурах), повну відповідність вказаних сум фактично здійсненим оплатам, у контролюючого органу були відсутні підстави для коригування митної вартості.

Таким чином твердження відповідача про невідповідність відомостей у платіжних документах не підтверджена матеріалами справи.

В рішенні про коригування митної вартості UA500020/2021/000048/2 від 26.03.2021 Відповідач вказав про відсутність посилання у комерційному рахунку-фактурі (інвойсі) від 21.01.2021 року № VPCK-024/21 на умови «Інкотермс 2010».

Суд зазначає, що вказане посилання не є обов`язковим, крім того, спору між сторонами (позивачем та Відповідачем) щодо визначення умов поставки товару немає, оскільки як у поданій Позивачем митній декларації №UA500020/2021/011087 так і у рішенні про коригування митної вартості UA500020/2021/000048/2 від 26.03.2021 року умови поставки згідно Інкотермс визначено як CFR UA Odesa.

Відсутність посилання у комерційному інвойсі на положення «Інкотермс 2010», не можуть слугувати перешкодою для визначення умов постачання товару у договорі та у самих правилах Інкотермс та не можуть впливати на вартість поставленого товару.

Відповідачем в якості зауважень до документів, наданих позивачем до митного оформлення вказано про наявність у коносаменті №ONEYSGNB23765400 від 26.01.2021 фрази OCEAN FREIGHT PREPEID та ненадання позивачем до митного органу документів, що підтверджують вартість фрахту.

Відповідно до правил «Інкотермс 2010» термін CFR англ. Cost and Freight (... named port of destination), вартість і фрахт (... назва порту призначення) стандартизовані умови постачання за Інкотермс, за якими продавець зобов`язаний своїм коштом доставити товар у порт відвантаження, завантажити його на судно і сплатити фрахт для доставки товару в зазначений порт призначення.

У разі міжнародних перевезень за умовами CFR на продавця покладається також обов`язок митного оформлення товару для експорту. Вважається, що продавець виконав постачання, коли товар перетнув борт судна в порту відвантаження. Після завантаження товару на борт ризик втрати чи ушкодження товару, а також будь-які додаткові витрати, що виникають: наприклад, розвантаження та митне оформлення в порту призначення), переходять від продавця до покупця. Такі умови можуть застосовуватися тільки під час перевезення товару морським або внутрішнім водним транспортом.

Отже, оскільки відповідно до умов CFR обов`язок оплати фрахту лежить на Постачальнику, то у Позивача не може бути відповідного документа про оплату вартості фрахту. Крім того, як зазначив Відповідач, відповідно до Кодексу торгівельного мореплавства України (який не є міжнародним нормативно-правовим актом), у коносаменті має бути зазначено ... «або що фрахт повинен бути сплачений згідно з умовами, викладеними в рейсовому чартері або іншому документі, чи зазначення, що фрахт повністю сплачено».

Так у коносаменті зазначено, що «океанський фрахт передоплатою», що повністю відповідає відповідним нормам щодо оформлення вказаного документа /т.1,а.с.17-22/.

Крім того в рішенні про коригування митної вартості UA500020/2021/000048/2 від 26.03.2021 відповідачем зазначено, що: відповідно до пп. в) п. 2 ч. 10 cт. 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була Фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, згідно п.2.3 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 06.01.2021 №VPCK-21002 витрати на пакування, маркування входять у вартість товару. Проте, у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого не можливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару.

Суд зазначає, що відповідно до умов контракту від 06.01.2021 №VPCK-21002 витрати на пакування, маркування входять у вартість товару (пункт 2.3. контракту). Вартість товару визначена сторонами, відповідно до положень пункту 2.1 контракту в інвойсах, що надане до митного органу позивачем.

Тобто, виокремлення витрат на пакування, маркування не передбачене умовами контракту від 06.01.2021 №VPCK-21002 і, відповідно, не може бути оформлене документально.

Таким чином вимога відповідача про надання додаткових документів про вартість упаковки не відповідає положенням контракту від 06.01.2021 №VPCK-21002.

У постанові від 30.10.2018 у справі №826/25605/15 Верховним Судом викладений правовий висновок про те, що ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Таким чином, враховуючи наявність у TOB «СНЕК ДРАЙВ» передбачених чинним законодавством України документів, на підтвердження правильності визначення останнім у митній декларації вартості товару та приймаючи до уваги те, що такі документи були надані Відповідачеві, останній не мав правових підстав для прийняття рішення про коригування митної вартості №UA500020/2021/000048/2 від 26.03.2021 року та картки відмови № UA500020/2021/00195 від 26.03.2021 року.

Системний аналіз норм Митного кодексу України щодо визначення митної вартості свідчить про те, що обов`язок доведення заявленої митної вартості товару покладається на декларанта. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності визначеної декларантом митної вартості товарів е імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. При цьому в розумінні вищенаведених норм сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була Фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Вищевказане узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 12.05.2020 №821/101/18.

Крім того, надаючи оцінку доводам митного органу, суд виходить з того, що саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.

Так, Верховний Суд у постанові від 23.07.2019 у справі № 1140/3242/18 вказав на те, що «Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. У зв`язку з вказаним саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей…».

Отже, у відповідача не було обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за першим методом та, як наслідок, витребування додаткових документів відповідно до частини третьої статті 53 Митного кодексу України, оскільки подані позивачем під час митного оформлення документи дозволяли митному органу встановити вартість товару.

Водночас відповідачем у даному випадку вартість товарів, що імпортується скориговано із застосуванням резервного методу відповідно до статті 64 Митного кодексу України. Також указано, що визначена митна вартість товарів ґрунтується на митних деклараціях №UA500500/2021/001629 від 16.01.2021, що визнана митним органом.

Суд зазначає, що наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди товари зі схожими характеристиками були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості, жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від умов договору між сторонами контракту і визначається в кожному конкретному випадку.

Таким чином, митним органом не доведено наявності у нього обґрунтованого сумніву у заниженні заявленої позивачем митної вартості при розмитненні товарів, а отже, і підстав коригування митної вартості товару за резервним методом.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для визнання протиправним та скасування рішення Одеської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA500020/2021/000048/2 від 26.03.2021, отже позовні вимоги в даній частині підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500020/2021/00195 від 26.03.2021, суд зазначає наступне.

Положеннями частин першої та другої статті 256 Митного кодексу України встановлено, що відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення органу доходів і зборів про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.

У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження.

Відповідно до частин дев`ятої, десятої статті 264 Митного кодексу України орган доходів і зборів не має права відмовити у прийнятті митної декларації, якщо виконано всі умови, встановлені цим Кодексом.

Відмова органу доходів і зборів у прийнятті митної декларації повинна бути вмотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанта.

Частиною дванадцятою цієї статті Кодексу передбачено, що у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи органу доходів і зборів.

Таким чином, картка відмови у прийнятті митної декларації та у митному оформленні (випуску) товарів є документом, що формалізує негативне для декларанта рішення посадової особи органу доходів і зборів про завершення процедури декларування товарів, заявлених до митного оформлення на підставі конкретної митної декларації.

Стаття 24 Митного кодексу України гарантує кожній особі право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів доходів і зборів, їх посадових осіб та інших працівників, якщо вважає, що цими рішеннями, діями або бездіяльністю порушено її права, свободи чи інтереси.

Судом встановлено, що картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500020/2021/00195 від 26.03.2021 вмотивована прийняттям митним органом рішень про коригування митної вартості №UA500020/2021/000048/2 від 26.03.2021, протиправність якого підтверджено у ході розгляду цієї справи.

Відповідно до положень частини другої ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень. За змістом частини другої ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За викладеного, картка відмови №UA500020/2021/00195 від 26.03.2021 є протиправною та підлягає скасуванню.

Позивачем до матеріалів справи надано інформацію про звернення 20.05.2021 до відповідача в порядку пункту 8 ст. 55 МК України, за яким протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати митному органу додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються, із поясненнями та додатковими документами на підтвердження заявленої ним митної вартості товарів за контрактом від 06.01.2021 №VPCK-21002, що декларувалися /т.1,а.с.58/. Також в матеріалах справи наявні письмові докази надіслання на адресу відповідача вказаних документів /т.1,а.с.59,60/.

Відповідно до пункту 9 ст. 55 МК України у разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів митний орган розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом.

За пунктом 10 ст. 55 МК України, якщо митний орган протягом строку, зазначеного у частині дев`ятій цієї статті, не надає обґрунтованої відмови у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів, вважається, що декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість товарів визначено правильно. У такому випадку митний орган скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості, а надана фінансова гарантія повертається (вивільняється) у порядку та строки, визначені цим Кодексом.

За твердженням позивача, відповіді в порядку, передбаченому МК України, відповідачем на адресу ТОВ «СНЕК ДРАЙВ» не надавалося.

У відзиві на адміністративний позов та в ході судового розгляду справи від відповідача пояснень щодо вказаного відповідачем чи спростувань зазначених ТОВ «СНЕК ДРАЙВ» відомостей не надано.

В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази вчинення відповідачем дій, направлених на надання відповіді позивачеві на звернення із додатковими поясненнями та документами 20.05.2021.

За викладеного, суд доходить висновку про підставність та обґрунтованість позовної вимоги ТОВ «СНЕК ДРАЙВ» щодо визнання протиправною бездіяльності відповідача, що полягає у неприйнятті рішення, передбаченого ч.9 ст.55 Митного кодексу України за результатами поданих позивачем документів 20.05.2021 і, відповідно, про її задоволення.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи те, що відповідачем не надано суду доказів, які б спростовували доводи позивача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, а позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем за подання вказаного позову сплачено судовий збір у загальному розмірі 22482,00 грн /т.1,а.с.72, 93/.

Таким чином, враховуючи задоволення позову в повному обсязі, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби, на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 22482,00 грн.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "СНЕК ДРАЙВ" (вул. Овочева, буд. 7-А, м. Полтава, Полтавська область, 36010, ) до Одеської митниці Держмитслужби (вул. Лип Івана та Юрія, буд.21-А, Одеса, Одеська область, 65078, ), Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України, (вул. Лип Івана та Юрія, буд.21-А, Одеса, Одеська область, 65078, код ЄДРПОУ ВП 44005631) про визнання бездіяльності протиправною, визнання протиправним та скасування рішення, скасування картки відмови задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України, що полягає у неприйнятті рішення, передбаченого частиною 9 статті 55 Митного кодексу України за результатами розгляду поданих ТОВ «СНЕК ДРАЙВ» документів 20.05.2021.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA500020/2021/000048/2 від 26.03.2021.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500020/2021/00195 від 26.03.2021.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СНЕК ДРАЙВ" (вул. Овочева, буд. 7-А, м. Полтава, Полтавська область, 36010, ) за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України, (вул. Лип Івана та Юрія, буд.21-А, Одеса, Одеська область, 65078, код ЄДРПОУ ВП 44005631) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 22482,00 (двадцять дві тисячі чотириста вісімдесят дві гривні).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено .

Головуючий суддя Н.Ю. Алєксєєва
суддя суддя