Справа № 140/4359/21
Суддя: Димарчук Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про заміну сторони виконавчого провадження

28 січня 2022 року ЛуцькСправа № 140/4359/21
Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Димарчук Т.М., розглянувши у порядку письмового провадження заяву Головного управління Держгеокадастру у Волинській області про заміну сторони виконавчого провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 29.06.2021 у цій справі позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області (далі ГУ Держгеокадастру у Волинській області) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії, задоволено повністю: визнано протиправним та скасовано наказ ГУ Держгеокадастру у Волинській області від 05.02.2021 №3-422/15-21-СГ «Про відмову у затвердженні документації із землеустрою»; зобов`язано ГУ Держгеокадастру у Волинській області затвердити ОСОБА_1 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель, що перебувають у державній власності Іванчицівської сільської ради Рожищенського району Волинської області площею 1,3050 га, кадастровий номер :01:003:0404.

Рішення набрало законної сили 30.07.2021, у зв`язку із чим 12.11.2021 Волинським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №20681/2021.

З матеріалів справи також вбачається, що старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Новосадом О.Ю. 10.12.2021 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №67831498 з примусового виконання виконавчого листа №20681/2021 виданого 12.11.2021 Волинським окружним адміністративним судом (а.с. 166).

13.01.2022 ГУ Держгеокадастру у Волинській області подало до суду заяву про заміну сторони (боржника) в адміністративній справі (виконавчому провадженні), а саме ГУ Держгеокадастру у Волинській області на Луцьку територіальну громаду в особі Луцької міської ради. Необхідність заміни боржника мотивує тим, що наказом ГУ Держгеокадастру у Волинській області від 04.02.2021 №10-ОТГ «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, у тому числі спірна земельна ділянка з кадастровим номером :01:003:0404 площею 1,3050 га, передані у комунальну власність територіальній громаді в особі Луцької міської ради. Відтак, ГУ Держгеокадастру у Волинській області не має повноважень щодо розпорядження спірною земельною ділянкою.

Ухвалою суду від 17.01.2022 заяву про заміну сторони виконавчого провадження призначено до судового розгляду у судовому засіданні на 11:00 год 21.01.2022. В подальшому розгляд справи був відкладений на 28.01.2022.

26.01.2022 від Луцької міської ради надійшли письмові заперечення щодо заяви про заміну боржника у виконавчому провадженні, у яких вказано, що ГУ Держгеокадастру у Волинській області не припинило свою діяльність, Луцька міська рада не була залучена співвідповідачем у даній справі, окрім того, Луцька міська рада рішення про прийняття у власність спірної земельної ділянки не приймала, а державна реєстрація права комунальної власності на цю земельну ділянку не здійснювалась.

З наведених підстав Луцька міська рада просила відмовити у задоволенні заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні - ГУ Держгеокадастру у Волинській області на Луцьку міську раду (а.с.153).

Учасники справи у судове засідання 28.01.2022 не прибули, хоча були повідомлені про дату, час та місце розгляду заяви належним чином.

До суду 28.01.2022 надійшли додаткові пояснення та клопотання, в яких ГУ Держгеокадастру у Волинській області просить заяву про заміну сторони виконавчого провадження задовольнити, а справу розглянути за відсутності його представника (а.с.158-166).

Згідно з частиною другою статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає питання про заміну сторони виконавчого провадження в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням державного виконавця або заінтересованої особи, які звернулися з поданням (заявою), та учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду. неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

З урахуванням положень частини четвертої статті 229, частини третьої статті 194, частини другої статті 379 КАС України суд дійшов висновку про можливість розгляду заяви за відсутності представника позивача, представника боржника (відповідача у справі), Луцької міської ради та державного виконавця, в порядку письмового провадження, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів заяви про заміну сторони у виконавчому листі, суд дійшов таких висновків.

За приписами статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

За змістом частини 2 статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

У статті 1 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII Про виконавче провадження (далі - Закон № 1404-VIII) виконавчим провадженням як завершальною стадією судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) вважається сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Сторонами у виконавчому провадженні згідно із частинами першою та другою статті 15 Закону № 1404-VIII є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

У разі вибуття однієї зі сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив (абзац перший частини п`ятої статті 15 Закону № 1404-VIII).

Частиною першою статті 379 КАС України занотовано: у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

З наведеного нормативного визначення слідує, що виконавче провадження є однією зі стадій судового провадження, яка його завершує. Ця стадія розпочинається з набранням судовим рішенням законної сили або за інших умов, установлених законом. Сторони судового провадження на стадії виконавчого провадження набувають відповідної процесуальної якості, користуються правами та несуть певні обов`язки, зумовлені статусом сторони. За законом на стадії виконавчого провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження. Така заміна є прийнятною, зокрема, у правовідносинах, що допускають правонаступництво. При цьому законодавством установлено головну умову, за якої обов`язки боржника може бути перекладено на іншу особу, - це вибуття сторони виконавчого провадження.

За приписами статті 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

З огляду на зміст наведеної норми процесуальне правонаступництво передбачено не лише у зв`язку зі смертю (оголошенням померлою) фізичної особи та реорганізацією суб`єкта господарювання, а й в інших передбачених законом випадках, у тому числі в разі заміни кредитора або боржника в зобов`язанні. Процесуальне правонаступництво в розумінні статті 52 КАС України допускається на будь-якій стадії судового процесу, включаючи стадію виконання судового рішення.

Отже, ухвала про здійснення процесуального правонаступництва на стадії виконання судового рішення є документом, що забезпечує виконання рішення та фактично є його невід`ємною частиною, а тому заміна сторони в зобов`язанні (правонаступництво) на стадії виконавчого провадження є зміною судового рішення, передбаченою чинним законодавством, що оформлюється ухвалою (стаття 52 КАС України). Оскарження такої ухвали варто розуміти як оскарження судового рішення.

Аналогічну правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26.06. 2019 (справа № 905/1956/15).

Публічне правонаступництво органів державної влади є окремим, особливим видом правонаступництва, під таким терміном розуміється перехід в установлених законом випадках прав та обов`язків одного суб`єкта права іншому. При цьому обов`язок щодо відновлення порушених прав особи покладається на орган, компетентний відновити такі права. Такий підхід про перехід до правонаступника обов`язку відновити порушене право відповідає принципу верховенства права, оскільки метою правосуддя є ефективне поновлення порушених прав, свобод і законних інтересів.

У спорах, які виникають з публічних правовідносин, де оскаржуються рішення (дії, бездіяльність) державного органу, пов`язані зі здійсненням функції від імені держави, стороною є сама держава в особі того чи іншого уповноваженого органу. Функції держави, які реалізовувалися ліквідованим органом, не можуть бути припинені та підлягають передачі іншим державним органам, за винятком того випадку, коли держава відмовляється від таких функцій взагалі.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у постановах від 13.03.2019 (справа № 524/4478/17), від 20.02.2019 (справа № 826/16659/15).

Отже, правонаступництво у сфері управлінської діяльності органів державної влади (публічне правонаступництво) передбачає повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого або внаслідок припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 12.06.2018 у справі № 2а-23895/09/1270.

У такому разі також відбувається вибуття суб`єкта владних повноважень із публічних правовідносин.

Особливістю адміністративного (публічного) правонаступництва є те, що подія переходу прав та обов`язків, що відбувається із суб`єктами владних повноважень, сама собою повинна бути публічною та врегульованою нормами адміністративного права.

При цьому можна виділити дві форми адміністративного (публічного) правонаступництва: 1) фактичне (або компетенційне адміністративне правонаступництво), тобто таке, де вирішуються питання передачі фактичних повноважень від одного до іншого органу, посадової особи (або повноважень за компетенцією) та 2) процесуальне адміністративне (публічне) правонаступництво.

Фактичне (компетенційне) адміністративне (публічне) правонаступництво - це врегульовані нормами адміністративного права умови та порядок передання адміністративної компетенції від одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого, який набуває певні владні повноваження внаслідок ліквідації органу чи посади суб`єкта владних повноважень, припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення компетенції органу публічної адміністрації чи припинення повноважень посадової особи.

Процесуальне адміністративне (публічне) правонаступництво - це унормована можливість заміни адміністративним судом (на будь-якій стадії процесу судового розгляду справи в суді першої, апеляційної та касаційної інстанцій (крім випадків перегляду справи за винятковими чи нововиявленими обставинами) сторони чи третьої особи іншим суб`єктом, коли права та обов`язки суб`єкта владних повноважень перейшли від сторони (в адміністративній справі) до іншого суб`єкта владних повноважень, а також можливість суб`єкта публічної адміністрації (правонаступника) вступити в судовий процес як сторона чи третя особа.

При визначенні процесуального адміністративного (публічного) правонаступництва суд повинен виходити з того, хто є правонаступником у спірних правовідносинах, і враховувати таке: якщо під час розгляду адміністративної справи буде встановлено, що орган державної влади, орган місцевого самоврядування, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржуються, припинили свою діяльність, то суд повинен залучити до участі у справі їхніх правонаступників.

У разі ж відсутності правонаступників суд повинен залучити до участі у справі орган, до компетенції якого належить ухвалення рішення про усунення порушень прав, свобод чи інтересів позивача. У разі зменшення обсягу компетенції суб`єкта владних повноважень, не пов`язаного з припиненням його діяльності, до участі у справі як другий відповідач суд залучає іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого передані або належать функції чи повноваження щодо вирішення питання про відновлення порушених прав, свобод чи інтересів позивача.

Отже, підставою для переходу адміністративної компетенції від одного суб`єкта владних повноважень до іншого (набуття адміністративної компетенції) є події, що відбулися із суб`єктом владних повноважень.

Зазначений висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеній в постанові від 11.10.2019 у справі № 812/1408/16.

До того ж суд звертає увагу на правовий висновок Верховного Суду у постанові від 09.11.2020 №826/14670/16, за яким під публічним правонаступництвом слід розуміти повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого або внаслідок припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції; це вступ у чинні адміністративно - правові відносини нового суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) на місце суб`єкта, що або припинив своє існування або повністю чи частково позбувся адміністративної компетенції.

У випадку, що розглядається, ГУ Держгеокадастру (боржник) як сторона виконавчого провадження просить замінити боржника у виконавчому провадженні, посилаючись на те, що внаслідок передачі спірної земельної ділянки з державної у комунальну власність ГУ Держгеокадастру у Волинській області як боржник втратило повноваження щодо розпорядження цією земельною ділянкою, а тому позбавлено можливості виконати судове рішення. Однак правом розпорядження спірною земельною ділянкою нині наділена Луцька міська рада, яка отримала у комунальну власність земельну ділянку.

Судом встановлено, що постановою Кабінету Міністрів України від 16.11.2020 №1113 Деякі заходи щодо прискорення реформ у сфері земельних відносин передбачено передачу земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність відповідно до ст. 117 Земельного Кодексу України.

Підпунктом 58 п. 4 розділу 1 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» № 1423, що набув чинності 27.05.2021, доповнено розділ X Перехідні положення Земельного кодексу України пунктом 24, яким передбачено, що з дня чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель визначених цим пунктом.

Земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки.

З дня набрання чинності цим пунктом до державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки державної власності, що передаються у комунальну власність територіальних громад органи виконавчої влади, що здійснювали розпорядження такими земельними ділянками, не мають права здійснювати розпорядження ними.

Доводи представника Луцької міської ради про те, що повноваження щодо розпорядження спірною земельною ділянкою не перейшли до Луцької міської ради, спростовуються з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Згідно з частиною 4 статті 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Закон України від 28.04.2021 №1423-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин" набрав чинності 27.05.2021 та розділ Х Земельного кодексу України "Перехідні положення" доповнено пунктом 24.

Відповідно до абзацу 1 пункту 24 розділу Х Земельного кодексу України з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель:

а) що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування (у тому числі земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, та земель водного фонду, що перебувають у постійному користуванні державних водогосподарських підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, національних галузевих академій наук);

б) оборони;

в) природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення в межах об`єктів і територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, лісогосподарського призначення;

г) зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи;

ґ) під будівлями, спорудами, іншими об`єктами нерухомого майна державної власності;

д) під об`єктами інженерної інфраструктури загальнодержавних та міжгосподарських меліоративних систем державної власності;

е) визначених у наданих до набрання чинності цим пунктом дозволах на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, наданих органами виконавчої влади з метою передачі земельних ділянок у постійне користування державним установам природно-заповідного фонду, державним лісогосподарським та водогосподарським підприємствам, установам та організаціям, якщо рішення зазначених органів не прийняті.

Згідно з матеріалами справи місце розташування об`єкта землеустрою: за межами населених пунктів Іваничівської сільської ради Рожищенського району, Волинської області :01:003:0404). Оскільки, земельна ділянка, розташована за межами населених пунктів у межах Луцкької територіальної громади, тому, на неї поширюються положення пункту 24 розділу Х Земельного кодексу України.

Згідно з абзацами 2-3 пункту 24 розділу Х Земельного кодексу України земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки.

Інші земельні ділянки та землі, не сформовані у земельні ділянки, переходять у комунальну власність з дня набрання чинності цим пунктом.

Таким чином, відповідно до пункту 24 розділу Х Земельного кодексу України земельна ділянка з кадастровим номером :01:003:0404 перейшла у комунальну власність.

Відповідно до абзацу 5 пункту 24 розділу Х Земельного кодексу України з дня набрання чинності цим пунктом до державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки державної власності, що передаються у комунальну власність територіальних громад, органи виконавчої влади, що здійснювали розпорядження такими земельними ділянками, не мають права здійснювати розпорядження ними.

На переконання суду, у даному випадку наявні ознаки публічного правонаступництва, оскільки одночасно із передачею земельної ділянки у комунальну власність відбулось часткове передання (набуття) адміністративної компетенції (щодо передачі земельних ділянок у власність чи користування) одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) внаслідок часткового припинення адміністративної компетенції ГУ Держгеокадастру у Волинській області і прийняття такої компетенції іншим органом Луцькою міською радою. У цьому випадку факт реорганізації (ліквідації) ГУ Держгеокадастру у Волинській області значення немає, мова йде про перехід функцій (повноважень) від одного органу до іншого, які визначені Земельним кодексом України. Перехід майна у власність в силу закону зумовлює перехід зобов`язання по відновленню порушених прав особи органом, компетентним відновити такі права.

З урахуванням викладеного з 27.05.2021 ГУ Держгеокадастру у Волинській області не має право здійснювати розпорядження земельною ділянкою кадастровий номер :01:003:0404, зокрема, затверджувати проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства.

При цьому компетенційним правонаступником ГУ Держгеокадастру у Волинській області є Луцька територіальна громада в особі Луцької міської ради.

Таким чином, наявні підстави для задоволення заяви ГУ Держгеокадастру у Волинській області про заміну сторони виконавчого провадження.

Керуючись статтями 248, 256, 379 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву Головного управління Держгеокадастру у Волинській області про заміну сторони виконавчого провадження задовольнити.

Замінити боржника у виконавчому провадженні ВП №67831498 з виконання виконавчого листа №20681/2021, виданого 12.11.2021 Волинським окружним адміністративним судом, з Головного управління Держгеокадастру у Волинській області на Луцьку міську раду (43025, Волинська область, м. Луцьк, вул. Богдана Хмельницького, 19, )

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя Т.М. Димарчук