Справа № 440/18754/21
Суддя: Н.Ю. Алєксєєва
Дата ухвалення: 2022-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі
21 січня 2022 рокум. ПолтаваСправа № 440/18754/21

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Алєксєєва Н.Ю., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Віницького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління інженерно-інфраструктурного Забезпечення командування Сил логістики про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Віницького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління інженерно-інфраструктурного Забезпечення командування Сил логістики про:
- визнання протиправним та скасування рішення житлової комісії Вінницького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, (протокол № 11 від 09.09.2021), щодо розгляду заяви ОСОБА_1 та відмови йому в погодженні отримання грошової компенсації за належне йому для отримання жиле приміщення;
- зобов`язання житлової комісії Вінницького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки повторно розглянути заяву ОСОБА_1 на отримання грошової компенсації та визначення її остаточного розміру за належне йому для отримання жиле приміщення та прийняти відповідне рішення;
- визнання протиправним та скасування рішення Комісії з контролю Центрального Управління інженерно-інфраструктурного забезпечення командування Сил логістики від 03.12.2020 №144.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви суддя з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.
Вирішуючи питання підсудності заявленого спору адміністративному суду, суд виходить із наступного.
Згідно із частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
На підставі пункту 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.
Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.
Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Разом з тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу (як правило майнового) конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.
Критеріями відмежування справ цивільної (господарської) юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають з будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб`єктний склад такого спору.
Відповідно до частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
На підставі частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Згідно з частинами першою та четвертою статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. Згідно з пунктом 10 частини другої статті 16 ЦК цивільні права та інтереси суд може захистити в спосіб визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Суд зазначає, що суть спірних правовідносин у даній справі зводиться до визнання протиправними рішень відповідачів та зобов`язання їх вчинити дії щодо виплати позивачу грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення.
Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що має право на безоплатне отримання житлового приміщення та з 1997 року останнього включено в чергу осіб, які мають право на отримання житла.
Рішенням житлової комісії від 24.05.2013 ОСОБА_1 поновлено на загальній та позачерговій черзі для отримання житла при Віницькому обласному військовому комісаріаті.
Витягом з протоколу № 11 від 09.09.2021 засідання житлової комісії Вінницького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, ОСОБА_1 відмовлено в погодженні отримання грошової компенсації за належне йому для отримання жиле приміщення.
Рішенням Комісії з контролю Центрального Управління інженерно-інфраструктурного забезпечення командування Сил логістики, оформленого протоколом від 03.12.2020 №144, позивачу відмовлено у призначенні виплати грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення у Вінницькому гарнізоні.
Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Житлові спори - особливий різновид спорів, що стосується житлових прав та інтересів громадян і організацій.
У порядку цивільного судочинства розглядаються спори щодо права особи на житло (приватизація житла, взяття на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, або зняття з такого обліку, надання житла, користування жилим приміщенням у будинку державного чи приватного жилого фонду, житлово-будівельних кооперативів, у гуртожитках, встановлення автономного опалення у приміщенні державного житлового фонду, зняття з реєстраційного обліку місця проживання за наявності спору, зобов`язання органу влади чи органу місцевого самоврядування здійснити необхідні дії щодо утримання в належному стані житлового будинку, виселення, а також спори щодо забезпечення житлових прав мешканців гуртожитків, тощо).
Такі спори є житловими (цивільними) спорами, незалежно від участі у справі суб`єкта владних повноважень як відповідача.
Характерною ж ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення - публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов`язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов`язаних з реалізацією публічної влади.
Оскільки спірні правовідносини пов`язані із захистом порушених житлових прав позивачів суд вважає, що цей спір не є публічно-правовим і має вирішуватися судами за правилами ЦПК України.
В межах предмету цього спору той факт, що одним з відповідачів є Вінницький обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, не змінює правову природу спірних відносин і не перетворює цей спір у публічно-правовий.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.04.2018 в справі №806/104/16 міститься правовий висновок, згідно якого справи, предметом яких є захист прав у сфері житлових відносин, мають вирішуватись судами за правилами цивільного судочинства.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.08.2018 у справі № 826/13571/17 зазначила, що спір про захист права конкретної фізичної особи на житло є не публічним, а приватноправовим. Держава, юридичні особи публічного права можуть бути учасниками цивільних відносин, а розгляд такого спору між ними проводиться за правилами цивільного судочинства.
Отже, у разі, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією майнових або особистих немайнових інтересів особи, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту її цивільних прав та інтересів.
Розгляду адміністративними судами підлягають спори, що мають в основі публічно-правовий характер, тобто випливають із владно-розпорядчих функцій або виконавчо-розпорядчої діяльності публічних органів. Якщо в результаті прийняття рішення особа набуває речового права на об`єкт нерухомого майна, то спір стосується цивільного права і за суб`єктним складом сторін має розглядатися за правилами цивільного судочинства.
Суд зазначає, що в даній справі спір пов`язаний з реалізацією житлового права особи, зокрема права на отримання грошової компенсації за належне йому для отримання жиле приміщення, тобто із цивільним правом. Відповідачі у таких відносинах владних управлінських функцій щодо позивача не здійснюють, а є особами, які представляють власника майна житлового фонду. Права, за захистом яких звернувся до суду позивач, виникають із житлових правовідносин.
Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування цієї Конвенції, в рішенні від 28.11.1999 у справі «Brumarescu v. Romania» наголосив, що «право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, слід тлумачити в контексті Преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитись під сумнів». «Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтись повторного розгляду та винесення нового рішення у справі» (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ryabykh v. Russia» від 24.07.2003).
При цьому визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі з обов`язком суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій, бездіяльності чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції.
У зв`язку з вищевказаним суд приходить до висновку, що адміністративний суд не має повноважень вирішувати заявлений спір, оскільки такий спір не є публічно-правовим.
Заявлений спір має приватноправовий характер, і за суб`єктним складом сторін підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, оскільки його вирішення впливає на цивільні права та обов`язки фізичних осіб, що унеможливлює розгляд цієї справи в порядку адміністративного судочинства.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку по непідсудність заявленого спору адміністративному суду, що є підставою для відмови у відкритті провадження у цій справі та роз`яснення позивачеві права на звернення до суду цивільної юрисдикції.
На підставі викладеного, керуючись статтями 170, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Віницького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління інженерно-інфраструктурного Забезпечення командування Сил логістики про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії.
Роз`яснити позивачу, що зазначений спір підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.
Копію ухвали направити особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.
Ухвала може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подання апеляційної скарги у порядку, встановленому статтею 297 з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Ю. Алєксєєва