Справа № 360/7012/21
Суддя: Є.О. Кисельова
Дата ухвалення: 2022-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

11 січня 2022 рокуСєвєродонецькСправа № 360/7012/21

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Кисельової Є.О.,

при секретарі: Суховій Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Луганській області (далі - відповідач, ГУНП в Луганській області), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки ОСОБА_1 як учаснику бойових дій за 2015 рік, та додаткової оплачуваної відпустки за 2015 рік у кількості 3 діб;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції України в Луганській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015 рік та додаткової оплачуваної відпустки за 2015 рік у кількості 3 днів виходячи із заробітної плати станом на день звільнення з ГУНП в Луганській області 15.05.2021 року та зобов`язати ГУНП в Луганській області перерахувати цю суму на картковий рахунок.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що з 30.07.1994 проходив службу в органах внутрішніх справ України, а з 07.11.2015 в Головному управлінні Національної поліції в Луганській області. 15.05.2021 наказом від 13.05.2021 № 205 о/с звільнено за пунктом 4 частиною 1 пункту 7 статті 77 (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) зі служби в поліції. Рішенням комісії МВС України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій (учасників війни) № 1/І/ХІІІ/14 від 28.04.2015 надано статус учасника бойових дій. Відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 № 3551-XII (п. 12 ч. 1 ст. 12), Закону України «Про відпустки» від 15.11.1996 № 504/96-ВР (ст. 16-2) Кодексу Законів про працю України (ст. 77-2) вбачається, що надання такого виду відпустки як «додаткова відпустка із збереженням заробітної плати» учаснику бойових дій. Як стверджує позивач, 15.05.2021 Головним управлінням Національної поліції в Луганській області в порушення вимог статті 116 КЗпП України з позивачем не було проведено повного розрахунку на день звільнення, чим буди порушені його законні права, а саме не виплачено компенсацію за невикористану відпустку, а саме: додаткову відпустку зі збереженням грошового забезпечення як учаснику бойових дій за 2015 рік у кількості 14 діб; додаткову оплачувану відпустку за 2015 рік у кількості 3 діб. В порушення вимог статті 116 КЗпП України позивач не повідомив про належні до виплати суми, надавши лише копію наказу про звільнення без вказівки сум, які нараховані. В зв`язку з порушенням вище зазначених прав, позивачем 05.10.2021 поштою спрямовано заяви до ГУНП в Луганській області з вимогами повідомити відомості про всі невикористані під час проходження служби відпустки і здійснення їх виплати, та надання відомостей про невикористані відпустки за період часу з 07.11.2015 по 15.05.2021. Згідно відповіді Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Луганській області від 01.11.2021 № 6158/111/19/05-2021 було повідомлено, що за період проходження служби в НПУ з 07.11.2015 по 01.01.2021 залишилось не використаним додаткова відпустка зі збереженням грошового забезпечення, як УБД за 2015 рік. (додаткова оплачувана відпустка за 2015 рік у кількості 3 діб в довідці не зазначена). Було повідомлено, що виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства на день звільнення зі служби. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення. Відповідно до ч. ст. 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсації за час невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткові відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А 1 групи. Із частини 1 ст. 83 КЗпП України кореспондуються положення частини І статті Закону України «Про відпустки», відповідно до якої у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А 1 групи. Таким чином компенсація за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015 рік, законодавством не передбачено, тобто законні підстави для здійснення виплати вказаної компенсації відсутні.

На думку позивача, в порушення вимог статті 116 КЗпП України, ГУНП в Луганській області зі мною не був проведений повний розрахунок на день звільнення - 15.05.2021, чим буди порушені законні права.

Позивач вважає бездіяльність відповідача протиправною та такою, що порушує його права на належний соціальний захист.

07.12.2021 від представника відповідача до відділу діловодства та обліку звернень громадян (канцелярію) суду за вхідним реєстраційним номером 43163/2021 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечував щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування відзиву зазначив наступне. Порядок надання відпусток поліцейським передбачений ст.ст. 92,93 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон). Частинами 1,2 статті 92 Закону визначено, що поліцейським надаються щорічні чергові відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом. Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням. Творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки. Ч. 1 ст. 24 Закону України «Про відпустки», відповідно до якої у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітня) дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи АІ групи. Перелік є вичерпним і будь-яким іншим законом не передбачено право поліцейського на компенсацію інших видів додаткових відпусток. Отже, компенсація за невикористані дні додаткової відпустки, яка надається відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 № 3551-ХП, законодавством не передбачена. Положення Закону України від 22.10.1993 № 3551-ХП визначають лише те, що учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них надаються пільги, а саме використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік (п. 12 ч. 1 ст. 12). Але в ньому відсутні норми, які б визначали виплату грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки. Позивач з рапортами про надання йому додаткової відпустки, у 2015 році зі збереженням грошового забезпечення як учаснику бойових дій не звертався. Належність певної відпустки до того чи іншого виду (щорічна, соціальна тощо) визначено статтею 4 Закону України «Про відпустки», а види відпусток, за які при звільненні виплачується компенсація у разі їх невикористання, статтею 24 зазначеного Закону. У свою чергу, після введення додаткової оплачуваної відпустки окремим категоріям ветеранів війни жодних змін до цих статей Закону про відпустки не внесено. При цьому, нову статтю віднесено до розділу Ш «Додаткові відпустки у зв`язку з навчанням. Творча відпустка. Відпустка для підготовки та участі в змаганнях», назву якого доповнили складовою «Додаткова відпустка окремим категоріям ветеранів війни». Отже, вказана вище додаткова відпустка не належить до щорічних.

Відповідач стверджує, що додаткова відпустка, що надається учасникам бойових інвалідам війни, не належить до категорії щорічних, а отже, на неї не поширюються норми, передбачені для щорічних відпусток (статті 10-12 Закону України «Про відпустки»). Ця відпустка надається за календарний рік незалежно від відпрацьованого часу та має бути використана працівником протягом календарного року. Така відпустка не замінюється грошовою компенсацією та у разі звільнення працівника, ярий має право на зазначену відпустку, за неї не виплачується грошова компенсація за дні невикористаної відпустки. Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення. У даному випадку, належність до виплати ОСОБА_1 , компенсації за невикористані дні додаткової соціальної відпустки як учаснику бойових дій за період часу за 2015 рік в наказі ГУНП в Луганській області від 13.05.2021 № 205 о/с про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції не визначена. Витяг з наказу про звільнення зі служби в поліції було отримано позивачем у день звільнення (15.05.2021), про що свідчить його власноручна розписка. Позивач у встановленому порядку наказ ГУНП в Луганській області від і3.05.2021 № 205 о/с, який є актом індивідуальної дії та на підставі якого фінансовим підрозділом ГУ НП проводиться виплата коштів, не оскаржив. Щодо грошової компенсації залишку щорічної додаткової оплачуваної відпустки за 2015 рік у кількості 3 доби, слід вказати, що як вже було зазначено статтями 92, 93 Закону України «Про Національну поліцію» регламентовано порядок надання відпусток поліцейським. Єдиною підставою для виплати компенсації за невикористану відпустку є визначення в наказі про звільнення, інформації щодо кількості днів відпустки, як^ підлягає компенсації.

Позивач вважає, що позовні вимоги необґрунтовані та такі, що не підлягають задоволенню, є передчасними, оскільки наказ ГУНП в Луганській області від 13.05.2021 № 205 о/с в частині визначення кількості днів компенсації відпустки на сьогодні є чинним.

Позивач наполягав на задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідач заперечував щодо задоволення позовних вимог, просив відмовити у повному обсязі.

Відповідно до частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи вимоги статті 205 КАС України, суд приходить до висновку про розгляд справи у письмовому провадженні.

Судом по справі вчинено наступні процесуальні дії:

- ухвалою суду від 16.11.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено подальший розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (арк.спр.17-18).

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 КАС України, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 є учасником бойових дій, про що свідчить відповідне посвідчення серії НОМЕР_2 від 11.06.2015 (арк.спр.11,12,13).

Згідно витягу з наказу від 13.05.2021 № 205 о/с по особову складу звільнено зі служби в поліції з 15.05.2021 майора поліції ОСОБА_1 (0121085) оперуповноваженого відділу боротьби з торгівлею людьми та злочинами у сфері суспільної моралі управління боротьби зі злочинами, пов`язаними з торгівлею людьми Головного управління Національної поліції в Луганській області за п. 4 ч. 1 ст.77 (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів), зокрема, з виплатою компенсації за невикористану в розі звільнення відпустку у кількості 15 діб (арк.спр.10).

01.10.2021 позивач звернувся до ГУНП в Луганській області із заявою, відповідно до якої просив надати відомості про невикористані відпустки за період з 07.11.2015 по 15.05.2021, а саме: основна відпустка 30 діб, додаткова відпустка зі збереженням грошового забезпечення як учаснику бойових дій та за наявності невикористаних відпусток здійснити розрахунок за них, а також виплатити кошти за час затримки розрахунку при звільненні (арк.спр.15).

Листом від 01.11.2021 № 6158/111/19105-2021 було повідомлено позивача про те, що за період проходження позивачем служби в НПУ з 07.11.2015 по 01.01.2021 використано усі щорічні оплачувані відпустки, додаткові оплачувані відпустки за вислугу років та додаткові відпустки, як учасник бойових дій, крім додаткової відпустки із збереженням грошового забезпечення як УБД за 2015 рік. За період проходження служби з 01.01.2021 по 15.05.2021 використав додаткову відпустку із збереженням грошового забезпечення, як УБД за 2021 рік та було здійснено виплату компенсації за невикористану в році звільнення відпустку у кількості 15 діб (арк.спр.14).

Відповідно до листа управління кадрового забезпечення ГУНП в Луганській області від 29.11.2021 № 4512/111/19-2021 вбачається, що за наявними обліками, які знаходяться в УКЗ ГУНП ОСОБА_1 в період з 07.11.2015 по 01.01.2021 використав усі щорічні оплачувані відпустки, додаткові оплачувані відпустки за вислугу років та додаткові відпустки, як учасник бойових дій, крім додаткової відпустки із збереженням грошового забезпечення як УБД за 2015 рік. За період проходження служби з 01.01.2021 по 15.05.2021 використав додаткову відпустку із збереженням грошового забезпечення, як УБД за 2021 рік та було здійснено виплату компенсації за невикористану в році звільнення відпустку у кількості 15 діб (арк.спр.30).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Цією ж статтею передбачено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до статті 45 Конституції України кожен, хто працює, має право на відпочинок. Це право забезпечується наданням днів щотижневого відпочинку, а також оплачуваної щорічної відпустки, встановленням скороченого робочого дня щодо окремих професій і виробництв, скороченої тривалості роботи у нічний час. Максимальна тривалість робочого часу, мінімальна тривалість відпочинку та оплачуваної щорічної відпустки, вихідні та святкові дні, а також інші умови здійснення цього права визначаються законом.

До спірних правовідносин необхідно застосувати Закон України від 15.11.1996 № 504/96-ВР «Про відпустки» (далі - Закон № 504/96-ВР), Закон України від 22.10.1993 № 3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі - Закон № 3551-ХІІ), Закон України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII), Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 29.04.2016 за № 669/28799 (далі - Порядок № 260).

Закон № 504/96ВР установлює державні гарантії права на відпустки, визначає умови, тривалість і порядок надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров`я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи.

Згідно зі статтею 4 Закону № 504/96-ВР установлюються такі види відпусток: 1) щорічні відпустки: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством; 2) додаткові відпустки у зв`язку з навчанням (статті 13, 14 і 15 цього Закону); 3) творча відпустка (стаття 16 цього Закону); 3-1) відпустка для підготовки та участі в змаганнях (стаття 16-1 цього Закону); 4) соціальні відпустки: відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами (стаття 17 цього Закону); відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (стаття 18 цього Закону); відпустка у зв`язку з усиновленням дитини (стаття 18-1 цього Закону); додаткова відпустка працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи (стаття 19 цього Закону); 5) відпустки без збереження заробітної плати (статті 25, 26 цього Закону). Законодавством, колективним договором, угодою та трудовим договором можуть установлюватись інші види відпусток.

Статтею 16-2 Закону № 504/96-ВР встановлено, що учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», особам, реабілітованим відповідно до Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років», із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

У разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи (частина перша статті 24 Закону № 504/96-ВР).

Аналогічні положення містяться в частині першій статті 83 КЗпП України.

За приписами пункту 19 частини першої статті 6 Закону № 3551-XII, учасниками бойових дій визнаються військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

Відповідно до пункту 12 частини першої статті 12 Закону № 3551-ХІІ учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються такі пільги: використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

Закон № 580-VIII визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Відповідно до частин першої та третьої статті 59 Закону № 580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік і форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (стаття 60 Закону № 580-VIII).

Відповідно до частини першої статті 77 Закону № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: 1) у зв`язку із закінченням строку контракту; 2) через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції; 3) за віком - у разі досягнення встановленого для нього цим Законом граничного віку перебування на службі в поліції; 4) у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів; 5) через службову невідповідність; 6) у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; 7) за власним бажанням; 8) у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організацій); 9) у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі; 10) у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення; 11) у зв`язку з набуттям громадянства або підданства іншої держави.

Частиною першою статті 92 Закону № 580-VIII передбачено, що поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом.

Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки (частина друга статті 92 Закону № 580-VIII).

Статтею 93 Закону № 580-VIII визначено порядок обчислення тривалості відпусток поліцейських, зокрема:

- тривалість відпусток поліцейського обчислюється подобово. Святкові та неробочі дні до тривалості відпусток не включаються (частина перша);

- тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки (частина друга);

- за кожний повний календарний рік служби в поліції після досягнення п`ятирічного стажу служби поліцейському надається один календарний день додаткової оплачуваної відпустки, але не більш як п`ятнадцять календарних днів (частина третя);

- тривалість чергової відпустки у році вступу на службу в поліції обчислюється пропорційно з дня вступу до кінця року з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожен повний місяць служби (частина четверта);

- відпустка тривалістю менше 10 діб за бажанням особи рядового або керівного складу може бути надана одночасно з черговою відпусткою в наступному році (частина п`ята);

- чергова відпустка надається поліцейському, як правило, до кінця календарного року (частина сьома);

- поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Продовження відпустки здійснюється керівником, який надав її, на підставі відповідного документа, засвідченого у визначеному законом чи іншим нормативно-правовим актом порядку (частина восьма);

- поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення. При звільненні поліцейського проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року (частина дев`ята);

- за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону (частина десята);

- відкликання поліцейського із чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання із чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік (частина одинадцята).

Частинами першою та другою статті 94 Закону № 580-VIII обумовлено, що поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Положення Порядку № 260 визначають критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - ВНЗ МВС із специфічними умовами навчання).

Пунктом 3 розділу І Порядку № 260 передбачено, що грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з абзацами сьомим і восьмим пункту 8 розділу ІІІ Порядку № 260 за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства. Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.

З вищевикладеного слідує, що правило про надання відпустки до кінця календарного року не є виключним, про що свідчать положення частин восьмої, одинадцятої статті 93 Закону № 580-VIII, зокрема до яких, поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Відкликання поліцейського з чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання з чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.

Аналізуючи наведені норми законодавства, суд дійшов висновку, що законом не виключаються випадки, коли поліцейським відпустка не буде використана протягом календарного року. Не передбачено позбавлення поліцейського права на відпустку, яке він уже отримав в попередньому календарному році. Водночас надано право працівнику використати право на відпустку за попередній рік одночасно з черговою відпусткою наступного року.

Таким чином, у наступному календарному році, в тому числі і за умови, що він є роком звільнення, поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки (основні і додаткові), що не були використані в попередніх роках, що виражається в праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення та не можуть бути залишені без розрахунку з поліцейським, адже це суперечить суті та гарантіям як трудового, так і спеціального законодавства в частині реалізації права на відпочинок.

Рішенням Конституційного Суду України від 07.05.2002 № 8-рп/2002 в справі за конституційним поданням Президента України щодо офіційного тлумачення положень частин другої, третьої статті 124 Конституції України (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) зазначено, що при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, установивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми, у яких визначені основні трудові права працівників - КЗпП України.

З огляду на відсутність правового врегулювання цього питання положеннями Закону № 580-VIII і Порядку № 260 питання компенсації невикористаної частини відпустки поліцейському за минулі роки, суд дійшов висновку, що при вирішенні вказаного спору підлягають застосуванню приписи КЗпП України і Закону № 504/96-ВР.

Так, відповідно до частини першої статті 24 Закону № 504/96-ВР і частини першої статті 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Отже, у випадку звільнення поліцейських з органів Національної поліції України їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні, як основної, так і додаткової відпустки.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 19 січня 2021 року в справі № 160/10875/19, від 31 березня 2021 року в справі № 320/3843/20.

З наведених підстав суд відхиляє як безпідставні твердження відповідача, що за спеціальним законодавством, якими є Закон № 580-VIII та Порядок № 260, поліцейські мають право на отримання виключно компенсацію за невикористану в році звільнення зі служби відпустку.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач має статус учасника бойових дій з 2015 року. Відповідно, починаючи з 2015 року позивач має право на додаткову відпустку як учасник бойових дій із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

З наданих до матеріалів справи довідок судом встановлено, що у 2015 році додаткова відпустка як учаснику бойових дій позивачу не надавалась. Залишок невикористаної позивачем в минулих роках відпустки становить 14 діб додаткової відпустки як учаснику бойових дій у кількості 14 діб.

Однак, всупереч положень статті 24 Закону № 504/96-ВР та статті 83 КЗпП України, відповідач при звільненні ОСОБА_1 зі служби в поліції не нарахував та не сплатив останньому компенсацію за всі дні невикористаної додаткової відпустки.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

Таким чином, вимоги позивача щодо зобов`язання ГУНП в Луганській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015 рік.

Щодо позовних вимог в частині додаткової оплачуваної відпустки за 2015 рік у кількості 3 днів, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина 2 статті 77 КАС України).

Матеріали адміністративної справи не містять належних та допустимих доказів порушення прав позивача в частині не виплати йому додаткової оплачуваної відпустки за 2015 рік у кількості 3 днів.

Натомість, листом управління кадрового забезпечення ГУНП в Луганській області від 29.11.2021 № 4512/111/19-2021, а також витягами з наказів від 16.05.2016 № 304 о/с, 07.11.2016 № 779 о/с, 27.01.2017 № 66 о/с, 05.05.2017 № 311 о/с, 30.10.2017 № 773 о/с, 15.05.2018 № 217 о/с, 01.11.2018 № 548 о/с, 26.11.2018 № 604 о/с, 29.08.2019 № 829 о/с, 24.10.2019 № 1025 о/с, 22.05.2020 № 483 о/с, 30.06.2020 № 700 о/с, 23.10.2020 № 1219 о/с, 25.02.2021 № 116 о/с, 19.03.2021 № 150 о/с підтверджено, що ОСОБА_1 в період з 07.11.2015 по 01.01.2021 було використано усі щорічні оплачувані відпустки, додаткові оплачувані відпустки за вислугу років та додаткові відпустки, як учасник бойових дій (арк.спр.30, 51,52,53,54,55,56,57,58,59,60,61,62,63,64,65).

Інших доказів на підтвердження обставин, які обґрунтовують вимоги позивача в цій частині ОСОБА_1 не надано.

Відтак, у задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання ГУНП в Луганській області нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористані дні додаткової оплачуваної відпустки за 2015 рік у кількості 3 днів слід відмовити за необґрунтованістю.

Щодо вимоги позивача здійснити нарахування та виплату грошової компенсації на картковий рахунок, суд зазначає, що спосіб та порядок виплати такої допомоги є дискреційними повноваженнями відповідача.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З урахуванням зазначеного суд не надає оцінку іншим доводам сторін, оскільки вони не мають суттєвого впливу на рішення суду за результатами вирішення цього спору.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог із словесним коригуванням обраного способу захисту порушених прав позивача.

Обраний позивачем спосіб захисту його порушених прав у повній мірі відповідає способу захисту, обраному Верховним Судом в зразковій справі № 620/4218/18.

Питання про розподіл судових витрат відповідно до вимог статті 139 КАС України судом не вирішується, оскільки позивач згідно з пунктом 13 частини першої статті 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільнений.

Керуючись статтями 2, 17, 77, 90, 139, 242-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Луганській області (місцезнаходження: 93406, Луганська область, місто Сєвєродонецьк, вулиця Вілєсова, будинок 1, код за ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії- задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Луганській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки зі збереженням грошового забезпечення як учаснику бойових дій за 2015 рік у кількості 14 діб.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Луганській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки зі збереженням грошового забезпечення як учаснику бойових дій за 2015 рік у кількості 14 діб, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби в поліції.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст повного судового рішення буде складено протягом п`яти днів.

Суддя Є.О. Кисельова