Справа № 340/10339/21
Суддя: Ю.П. Пасічник
Дата ухвалення: 2022-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2022 року м.Кропивницький Справа № 340/10339/21

Кіровоградський окружний адміністративний суд

в складі головуючого судді Пасічника Ю.П.,

за участю секретаря судового засідання Побочій О.В.

представників відповідача Демешка В.В., Віхрова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Дмитрівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області (площа Перемоги, 4, с.Дмитрівка, Кропивницький район, Кіровоградська область, 27422, ) про скасування рішення та зобов`язати вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Дмитрівської сільської Кропивницького району Кіровоградської області про:

- визнання протиправним та скасування рішення дев`ятої сесії восьмого скликання Дмитрівської сільської ради № 920 від 01 листопада 2021 року, яким мені було відмовлено у наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) розміром 0,86 умовних кадастрових гектара із земель колективної власності колишнього акціонерного товариства «Колос» на земельній ділянці з кадастровим номером :02:003:9145 площею 25,1649 га;

- зобов`язаня Дмитрівську сільську раду Кропивницького району Кіровоградської області надати дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) розміром 0,86 умовних кадастрових гектара із земель колективної власності колишнього акціонерного товариства «Колос» на земельній ділянці з кадастровим номером :02:003:9145 площею 25,1649 гектара на підставі рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області у цивільній справі № 389/955/16 від 16.09.2016 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області у цивільній справі № 389/955/16 від 16.09.2016 року визнано за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що перебуває під пасовищами, в межах Дмитрівської сільської ради Знамянського району Кіровоградської області із земель колективної власності колишнього Акціонерного товариства «Колос», правонаступником якого є Товариство з додатковою відповідальністю «Колос», що належала ОСОБА_1 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КР № 0078830, який зареєстрований за № 3247 від 11.10.1996 року, у розмірі 0,86 умовних кадастрових гектара.

З метою отримання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), позивач звернувся до відповідача з відповідною заявою, але рішенням від 01.11.2021 №920 позивачеві було відмовлено у зв`язку з відсутністю проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) розробленого щодо земельної ділянки з кадастровим номером :02:003:9145 площею 25,1649 гектара.

Вважаючи вказану відмову протиправною позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 20.12.2021 відкрито спрощене позовне провадження у справі, судове засідання призначено на 02.02.2022 (а.с.15).

13.01.2022 відповідач заперечуючи проти позову надав відзив на позов навівши доводи ідентичні наведеним в рішенні від 01.11.2021 №920, а також зазначив, що земельна ділянка на частину якої претендує позивач, передана в оренду товариству з додатковою відповідальністю «Колос» (а.с.25-28).

21.01.2022 позивачем подано відповідь на відзив (а.с.41-43).

Ухвалою суду від 01.02.2022 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про залучення до участі у справі ТДВ «Колос» в якості третьої особи на стороні відповідача (а.с.41-43).

Позивачем подано клопотання про розгляд справи без його участі (а.с.40).

Представники відповідача в судовому засіданні заперечили проти задоволення позовних вимог в повному обсязі з підстав зазначених в відзиві на позовну заяву.

02.02.2022 в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину рішення, складення повного тексту рішення відкладено до 07.02.2022 (а.с.66).

Заслухавши пояснення представників відповідача, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-79 КАС України, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити враховуючи наступне.

Судом встановлено, що рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області у цивільній справі № 389/955/16-ц від 16.09.2016 року визнано за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що перебуває під пасовищами, в межах Дмитрівської сільської ради Знамянського району Кіровоградської області із земель колективної власності колишнього Акціонерного товариства «Колос», правонаступником якого є Товариство з додатковою відповідальністю «Колос», що належала ОСОБА_1 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КР № 0078830, який зареєстрований за № 3247 від 11.10.1996 року, у розмірі 0,86 умовних кадастрових гектара (а.с.9-12).

25 вересня 2021 року позивач звернувся до відповідача з заявою про надання дозволу з виготовлення технічної документації із землеустрою щодо виділення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) із земель колективної власності колишнього акціонерного товариства «Колос» на земельній ділянці з кадастровим номером :02:003:9145 (а.с.6,7).

Рішенням від 01.11.2021 №920 позивачеві було відмовлено у зв`язку з відсутністю проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) розробленого щодо земельної ділянки з кадастровим номером :02:003:9145 площею 25,1649 гектара (а.с.8).

Не погодившись з вказаним рішенням позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками, особливості розпорядження землями та використання земель, що залишилися у колективній власності після розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв), визначені Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 5 червня 2003 року № 899-IV (надалі Закон 899- IV).

Відповідно до ст. 1 Закону 899- IV право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку.

Громадянам, зазначеним в абзаці п`ятому частини першої цієї статті, земельні ділянки в натурі (на місцевості) виділяються із земель запасу чи резервного фонду в розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради. У разі відсутності на території відповідної ради необхідних площ земель запасу чи резервного фонду земельна ділянка за їх згодою може бути виділена в натурі (на місцевості) меншого розміру або за рахунок земель запасу чи резервного фонду, розташованих на території іншої ради в межах області.

Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Одним з документів, що посвідчує право на земельну частку (пай), є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай) (ст. 2 Закону 899- IV).

Підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради (ст. 3 Закону 899- IV).

Сільські, селищні, міські ради в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості): розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок; приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) (ст. 5 Закону 899- IV). При цьому вказана норма Закону 899- IV не надає сільській, селищній, міській раді права відмовляти власникам земельних часток (паїв) у виділенні їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 Закону 899- IV нерозподілені земельні ділянки, невитребувані частки (паї) після формування їх у земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до дня державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участі у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі цінним листом з описом вкладення та повідомленням про вручення або шляхом вручення відповідного повідомлення особисто, якщо відоме їх місцезнаходження. З моменту державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку договір оренди припиняється, а державна реєстрація припинення права оренди проводиться одночасно з державною реєстрацією права власності. У разі якщо договір оренди невитребуваної (нерозподіленої) земельної ділянки, переданої в оренду в порядку, визначеному цією статтею, закінчився у зв`язку з набуттям права власності на неї до збирання врожаю, посіяного орендарем на земельній ділянці, орендар має право на збирання такого врожаю. Власник земельної ділянки має право на відшкодування збитків, пов`язаних із тимчасовим зайняттям земельної ділянки колишнім орендарем, у розмірі пропорційно до орендної плати з дня припинення договору до дня збирання врожаю.

Враховуючи положення ст. 13 Закону 899- IV факт передачі земельної ділянки в оренду не є перешкодою для оформлення громадянином права власності на земельну частку (пай), оскільки закон таке право визначає пріоритетним у порівнянні з правом оренди, а тому додаткові доводи відповідача щодо того, що земельна ділянка на частину якої претендує позивач, передана в оренду ТДВ «Колос», не можуть бути підставою для відмови у наданні дозволу з виготовлення технічної документації із землеустрою щодо виділення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості).

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Як вже встановлено судом, позивач набув право на земельну частку (пай) за рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14.09.2016 року у справі №389/955/16-ц, яке набрало законної сили 27.09.2016р., а тому відмова відповідача у наданні дозволу з виготовлення технічної документації із землеустрою щодо виділення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) фактично свідчить про перешкоджання позивачеві у реалізації права на земельну частку (пай), яке встановлено рішенням суду.

Вирішуючи вимогу щодо зобов`язання відповідача надати дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо виділення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) суд враховує, що в даному випадку постає питання щодо ефективного способу захисту порушеного права позивача.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 06.11.2019 у справі № 509/1350/17 оцінюючи ефективність обраного судом способу захисту (зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву) зазначила, що суд має право визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язати вчинити певні дії. Суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. При цьому застосування такого способу захисту вимагає з`ясування судом, чи виконано позивачем усі визначені законом умови, необхідні для одержання дозволу на розробку проекту землеустрою. Разом з тим наведених обставин судами не встановлено. Оцінка правомірності відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою стосувалася лише тих мотивів, які наведені відповідачем у оскаржуваному рішенні. Однак суди не досліджували у повній мірі, чи ці мотиви є вичерпними і чи дотримано позивачем усіх інших умов для отримання ним такого дозволу. Отже, як зазначила Велика Палата Верховного Суду, апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що належним способом захисту та відновлення прав позивача у цій справі буде зобов`язання відповідача повторно розглянути відповідну заяву позивача про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою (п. 36- 39).

Отже, застосування такого способу захисту прав та інтересів позивача як зобов`язання відповідача прийняти конкретне рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, є правильним, коли відповідач розглянув заяву позивача та прийняв рішення, яким відмовив в її задоволенні.

Разом з тим, як вже встановлено судом, позивачем виконано всі вимоги передбачені Закону 899- IV, які необхідні для отримання дозволу з виготовлення технічної документації із землеустрою щодо виділення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості), натомість отримано безпідставну відмову.

У разі визнання незаконності підстав, що стали причиною прийняття рішення про відмову в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, доцільним способом захисту є власне зобов`язання відповідача прийняти конкретне рішення, а не зобов`язання повторно розглянути заяву. Оскільки заяву вже було розглянуто, рішення прийнято, тому повторний розгляд аналогічної заяви не захистить прав позивача.

Метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ст. 2 КАС України). Відтак, обираючи спосіб захисту прав позивача, необхідно зважати на ефективність такого захисту.

Вказаний висновок узгоджується з статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Відповідно до неї кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у своїх численних рішеннях сформував сталу практику оцінки ефективності засобу юридичного захисту. Засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути "ефективним" як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Навіть якщо якийсь окремий засіб юридичного захисту сам по собі не задовольняє вимоги статті 13, задоволення її вимог може забезпечуватися за допомогою сукупності засобів юридичного захисту, передбачених національним законодавством (рішення від 15.10.2009 у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України", п. 64).

Відповідно до частини першої статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. При цьому за своєю суттю правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003).

Враховуючи вищевикладене, належним способом захисту порушеного права є саме зобов`язання відповідача надати позивачу дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо виділення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості).

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.139, 246, 382, 255, 292-297, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення дев`ятої сесії восьмого скликання Дмитрівської сільської ради № 920 від 01 листопада 2021 року, яким ОСОБА_1 було відмовлено у наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) розміром 0,86 умовних кадастрових гектара із земель колективної власності колишнього акціонерного товариства «Колос» на земельній ділянці з кадастровим номером :02:003:9145 площею 25,1649 га;

Зобов`язати Дмитрівську сільську раду Кропивницького району Кіровоградської області надати ОСОБА_1 дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) розміром 0,86 умовних кадастрових гектара із земель колективної власності колишнього акціонерного товариства «Колос» на земельній ділянці з кадастровим номером :02:003:9145 площею 25,1649 гектара на підставі рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області у цивільній справі № 389/955/16 від 16.09.2016 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Дмитрівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області ().

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Повний текст рішення виготовлено 04.02.2022 р.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду Ю.П. Пасічник