Справа № 140/14216/21
Суддя: Костюкевич Сергій Федорович
Дата ухвалення: 2022-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2022 року ЛуцькСправа № 140/14216/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Костюкевича С.Ф.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі-позивач, ОСОБА_1 ) звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі відповідач, ГУ ПФУ у Волинській області) про визнання дій протиправними щодо відмови у нарахуванні пенсії зі зменшенням пенсійного віку у відповідності до статті 55 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобов`язання призначити і виплачувати пенсію за віком у відповідності до статті 55 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 17.11.2021.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 , має статус особи, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та є потерпілим (категорії 3), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 29.12.2993.

Позивач зазначає, що 27.06.1967 народилася у с.Черче Камінь-Каширського району Волинської області, де проживає і на даний час. Згідно Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР №106 від 23.07.1991 року с. Черче Камінь-Каширського району Волинської області віднесено до зони гарантованого добровільного відселення.

Посилаючись на пункт 3 частини першої статті 14 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи зазначає, що для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: потерпілі від Чорнобильської катастрофи (не віднесені до категорії 2), які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, - категорія 3.

Вважає, що станом на 01.01.1993 позивач проживала в зоні гарантованого добровільного відселення більше 3 років та продовжує проживати на даний час, тому, на її думку, має право на зниження пенсійного віку відповідно до вимог статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у зв`язку із чим, після досягнення 54 річного віку, позивач 17.11.2021 звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії із зниженням пенсійного віку.

Листом від 22.11.2021 відповідач повідомив, що рішенням від 22.11.2021 № 04 позивачу відмовлено у призначенні пенсії із 54-річного віку відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи у зв`язку з відсутністю підстав для зменшення пенсійного віку, а саме - проживання в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 не менше 3 років. Підставою для прийняття такого рішення послужило те, що позивач у період з 1988 по 1990 роки була зареєстрована у с.Растів Турійського району, територія якого не віднесена до зони гарантованого добровільного відселення, тому період проживання на території, яка відноситься до зони гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 року становить 02 роки 03 місяці 18 днів, а тому не має права на призначення пенсії відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Позивач вказує, що довідкою ВК Камінь-Каширської міської ради від 08.07.2021 №1476 підтверджується її реєстрація та проживання в період з 27.06.1967 по вересень 1985, з 11.03.1988 по 16.05.1988, з 20.11.1990 і по даний час проживає в с. Черче Камінь-Каширського району Волинської області, яке відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України УРСР №106 від 23.07.1993 віднесено до зони гарантованого добровільного відселення.

Зазначає, що факт перебування та проживання позивача в с. Черче Камінь-Каширського району Волинської області підтверджує акт опитування свідків від 22.11.2021, які постійно проживали та були прописані у одному населеному пункті з позивачем, а також те, що свідоцтво про шлюб ОСОБА_1 від 01.02.1986 видано Черченською сільською радою. Окрім того, з 1988 року позивач працювала у, колгоспі Турійського району, однак проживала без прописки в с. Черче. Період роботи натериторії, що не відноситься до зони гарантованого добровільного відселення доводить лише факт її роботи там, а не проживання. Таким чином, одна з умов Закону (проживання на території дотримана), тобто факт роботи не заперечує факту проживання, а наявність довідки про проживання лише підтверджує, що станом на 01 січня 1993 року позивач постійно проживала та перебувала у зоні гарантованого добровільного відселення не менше 3 років.

Крім того, позивач вказує, що видача посвідчення потерпілої від Чорнобильської катастрофи серії Б (категорія 3) підтверджує той факт, що станом на 1 січня 1993 року вона проживала або відпрацювала чи постійно навчалася у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років.

Відтак, вважає, що відповідно до вимог ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи має право на зниження пенсійного віку на 6 років та достатній страховий стаж для надання пенсії із зменшенням пенсійного віку.

З наведених підстав просить позов задовольнити.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 29.11.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

У відзиві на позов від 13.12.2021 №0300-0802-5/51999 представник відповідача позовних вимог не визнала та просить відмовити у позові. Вважає, що рішення від 22.11.2021 № 04 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 зі зниженням пенсійного віку прийняте правомірно. Зазначає, що період проживання (роботи) в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.03.1993 становить 02 роки 03 місяці 18 днів, а тому позивач не має права на призначення пенсії відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , є потерпілою від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), що стверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 від 29.12.1993.

17.11.2021 позивач звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на підставі статті 55 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. До заяви долучила:

трудову книжку серії НОМЕР_2 від 06.12.1984; довідку ВК Камінь-Каширської міської ради від 08.07.2021 №1476 про місце проживання (реєстрації) особи; архівну довідку про заробітну плату від 22.03.2019 № 120/01-16; довідки від 15.11.2008 № 3651 та від 13.08.2004 № 121; архівну довідку про роботу від 22.03.2019 № 120/01-16; посвідчення постраждалої від ЧАЕС серії НОМЕР_1 від 29.12.1993 (3 категорія); свідоцтво про шлюб, свідоцтва про народження дітей; диплом про навчання; паспорт громадянина України.

ГУ ПФ України у Волинській області листом від 22.11.2021 № 04 повідомило позивача про прийняття рішення, яким відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відмова мотивована тим, що на момент звернення ОСОБА_1 досягла 54-річного віку. Відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсії із зменшенням пенсійного віку призначаються особам, з числа потерпілих від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, зокрема: - які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, пенсія призначається із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, на три роки та додатково на один рік за два роки проживання, роботи, але не більше як шість років. Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період. Статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, визначено, що право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу у період з 01.01.2020 по 31.12.2020 - не менше 27 років. Для осіб, які набули права на зменшення пенсійного віку на 6 років, а саме - після досягнення 54-річного віку, у 2020 році, необхідний страховий стаж для призначення пенсії за віком становить 21 рік (стаж, передбачений статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, зменшений на кількість років зменшення пенсійного віку). Період проживання (роботи) позивача в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.03.1993 становить 02 роки 03 місяці 18 днів, а тому вона не має права на призначення пенсії відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Не погоджуючись з таким діями відповідача, позивач звернулася з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, судом враховано таке.

Статтею 49 Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року № 796-ХІІ (далі - Закон № 796-ХІІ) визначено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Умови призначення пенсії за віком встановлено статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зокрема, частиною першою статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років.

Відповідно до абзацу 1 статті 55 Закону № 796-ХІІ, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Згідно з абзацом 5 пункту 2 частини 1 статті 55 Закону № 796-ХІІ потерпілі від Чорнобильської катастрофи особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у такому порядку: 3 роки (початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період) та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

Відповідно до пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1) при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які засвідчують особливий статус особи: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями).

Згідно зі статтею 65 Закону № 796-ХІІ документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи та надають право користуватися пільгами, встановленими цим Законом, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи».

Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій. Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 року № 51 (далі - Порядок № 51 в редакції на момент звернення з заявою про призначення пенсії) передбачено, що посвідчення є документом, який підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», іншими актами законодавства.

Відповідно до абзацу 3 пункту 5 Порядку № 51 потерпілим від Чорнобильської катастрофи (не віднесеним до категорії 2), які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або які за станом на 1 січня 1993 р. прожили у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років та відселені або самостійно переселилися з цих територій, чи таким, що постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, і віднесеним до категорії 3, видаються посвідчення зеленого кольору, серія Б.

Виходячи з цього нормативного положення, документом, який засвідчує факт проживання особи в зоні гарантованого добровільного відселення щонайменше 3 роки станом на 1 січня 1993 року є посвідчення особи потерпілої від Чорнобильської катастрофи 3 категорії серії Б.

Оскільки позивачка має посвідчення громадянки, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи 3 категорія серії НОМЕР_1 від 29.12.1993, то повторне встановлення відповідачем факту її постійного проживання у зоні гарантованого добровільного відселення щонайменше 3 років станом на 01 січня 1993 року є необґрунтованим.

Таким чином, єдиним документом, який підтверджує статус особи і в свою чергу засвідчує факт її проживання в зоні гарантованого чи добровільного відселення щонайменше 3 роки є посвідчення особи потерпілої від Чорнобильської катастрофи 3 категорії серії Б.

До заяви про призначення пенсії позивач додала: трудову книжку серії НОМЕР_2 від 06.12.1984; довідку ВК Камінь-Каширської міської ради від 08.07.2021 №1476 про місце проживання (реєстрації) особи; архівну довідку про заробітну плату від 22.03.2019 № 120/01-16; довідки від 15.11.2008 № 3651 та від 13.08.2004 № 121; архівну довідку про роботу від 22.03.2019 № 120/01-16; посвідчення постраждалої від ЧАЕС серії НОМЕР_1 від 29.12.1993 (3 категорія); свідоцтво про шлюб, свідоцтва про народження дітей; диплом про навчання; паспорт громадянина України

При цьому, суд зауважує, що зменшення пенсійного віку на 6 років відповідно до абзацу 5 пункту 2 частини 1 статті 55 Закону № 796-ХІІ можливе лише за наявності двох самостійних умов: 1) початкова величина зниження пенсійного віку 3 роки встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період; 2) проживання щонайменше 3 роки станом на 1 січня 1993 року є умовою, яка встановлює додатково 1 рік зменшення пенсійного віку за 2 роки проживання, роботи.

Водночас застосування як першої, так і другої умови наведеної вище, можливе у разі постійного проживання особи в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року щонайменше 3 роки.

Відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_2 від 06.12.1984 позивачка працювала в колгоспі ім. Пархоменка Турійського району Волинської області з 16.05.1988 року по 01.11.1990, будучи зареєстрованою в селі Растів Турійського району, однак як зазначає у позові фактично проживала в цей період в селі Черче Камінь-Каширського району без реєстрації, однак належних доказів з цього приводу не надала.

Посилання позивача на акт опитування ряду свідків, як на підставу для задоволення позову, суд до уваги не приймає, оскільки виписки із Погосподарської книги за спірний період, де обліковується інформація по погосподарському номеру, в тому числі, і про фактичне проживання особи в населеному пункті без реєстрації, позивачем не надано.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що за ОСОБА_1 не встановлюється початкова величина зниження пенсійного віку, оскільки позивачка з моменту аварії по 31 липня 1986 року постійно не проживала та постійно не працювала у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 1 січня 1993 року щонайменше 3 роки.

Таким чином, суд приходить до переконання в тому, що із поданих позивачкою документів для призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку не можливо встановити тривалість періоду, протягом якого позивачка постійно проживала у встановлений законодавством період у зоні гарантованого добровільного відселення до 1 січня 1993 року та, відповідно, розрахувати кількість років, на яку може бути знижено пенсійний вік, а тому відповідач підставно відмовив позивачу у призначенні пенсії із зменшенням пенсійного віку.

Аналогічна позиція щодо необхідності зменшення пенсійного віку на 6 років в зоні гарантованого добровільного відселення лише за наявності двох самостійних умов постійного проживання (роботи) та наявності 3 років проживання станом на 01.01.2993 викладена у постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07.05.2019 у справі № 140/2612/18.

Враховуючи те, що при розгляді заяви позивачки про призначення їй пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону № 796-ХІІ ГУ ПФУ у Волинській області діяло в межах повноважень, на підставі та у спосіб, що встановлені чинним законодавством, суд приходить до висновку про те, що в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя С.Ф. Костюкевич