Справа № 240/14730/21
Суддя: Токарева Марія Сергіївна
Дата ухвалення: 2022-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
категорія 109020100
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Токаревої М.С.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Любарської селищної ради про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,
Позивач звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом у якому просить визнати протиправною бездіяльність Любарської селищної розгляду у визначений законом спосіб та строк:
зобов`язати відповідача на найближчому пленарному засіданні селищної ради у порядку, визначеному статтею 59 Закону України «Про місцеве самоврядування» з урахуванням висновків суду у даній справі розглянути рішення за результатами розгляду:
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 13 травня 2021 року звернувся до Любарської селищної ради Житомирської області з чотирма клопотаннями про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у приватну власність земельних ділянок безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею по 2 га, із земель сільськогосподарського призначення. Листами від 28.05.2021 Любарська селищна рада Житомирської області повідомила, що бажані земельні ділянки (масиви) передано в оренду для сінокосіння та випасання худоби, саме тому немає законних підстав для розробки проекту рішення щодо надання дозволу на розробку проекту із землеустрою з метою передачі у власність.
Вважаючи, що відповідачем внаслідок неприйняття рішення за клопотаннями допущено протиправну бездіяльність, позивач звернулась до суду з даним позовом.
Справу призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.
Відповідач у встановлений судом строк надіслав до суду відзив на позовну заяву за змістом якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог за безпідставністю. В обґрунтування відзиву вказано, , що 28.05.2021 на всі звернення позивача підготовані письмові відповіді в яких зазначено, що земельні ділянки не є вільними, тому відсутні підстави для виконання вимог зазначених у клопотаннях.
Також вказує, що оскільки вказані позивачем у клопотанням земельні ділянки вже сформовані, містять кадастрові номери та не є вільними, тому в даному випадку мало б місце подання клопотання про поділ раніше сформованої земельної ділянки.
Дослідивши подані сторонами письмові докази суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 13 травня 2021 року звернувся до Любарської селищної ради Житомирської області із клопотаннями за вх.№№4223, 4243, 4235, 4195 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею по 2 га:
Листами від 28.05.2021 №1052, №1100, №1123 та №1088, аналогічними за змістом, Любарська селищна рада Житомирської області повідомила позивачу, що клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок з метою передачі у власність площею по 2,00 га розглянуто спеціалістами відділу земельних відносин Любарської селищної ради. В результаті розгляду заяв та доданих до них викопіювань встановлено, що земельні ділянки (масив), на які заявник бажає отримати дозвіл на розробку проекту землеустрою для передачі у власність земельної ділянки площею по 2,00 га, передані в оренду для випасання громадської худоби та сінокосіння, відповідно до договорів оренди.
Не погодившись із вказаними відмовами, позивач звернулась до суду з даним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
Статтею 13 Основного Закону проголошено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом.
Положеннями статті 19 Основного Закону проголошено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з положеннями статті 144 Конституції України, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.
Згідно з ч. ч. 6, 7 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим, Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
З огляду на викладене, громадяни, які зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства мають право звернутися з відповідним клопотанням, з наданням відповідних документів.
Суд зазначає, що Земельним кодексом України визначено порядок розгляду даної категорії питань, та зазначається, що відповідний орган місцевого самоврядування розглянувши питання про надання земельної ділянки для особистого селянського господарства надає дозвіл на розроблення проекту землеустрою, або мотивовану відмову.
Отже, обов`язковим є прийняття відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування за наслідками розгляду поданого клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою вмотивованого рішення про надання дозволу або відмову у його наданні із наведенням усіх підстав такої відмови.
Разом з тим ч. 1 ст. 122 Земельного кодексу України визначено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначено Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21 травня 1997 року №280/97-ВР (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон України "Про місцеве самоврядування").
Положеннями статті 25 Закону України "Про місцеве самоврядування" визначено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.
При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування", виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.
Положеннями статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування" визначено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.
Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

З огляду на системний аналіз зазначених норм слідує, що за результатами розгляду клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою Любарською селищною радою Житомирської області повинно прийматися відповідне рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою або про відмову в його наданні із наведенням усіх підстав такої відмови.

Матеріали справи свідчать, що за наслідком розгляду клопотань позивача щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою, Любарською селищною радою Житомирської області надано лише листи від 28.05.2021 №1052, №1100, №1123 та №1088 в яких зазначено, що клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою розглянуто спеціалістами відділу земельних відносин Любарської селищної ради.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що вказані листи мають інформаційний характер, оскільки безпосередніх рішень, які приймаються селищною радою на пленарному засіданні, відповідачем суду не надано.

Суд вказує, що в даному випадку позивач звернувся до відповідача не зі зверненнями, а з відповідними клопотаннями за наслідками розгляду яких суб`єкт владних повноважень мав би прийняти відповідне управлінське рішення, в той час, як останній протиправно направив позивачу відповіді у формі листів.

Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку, що відповідач в порушення вимог статті 144 Конституції України, статей 25, 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21 травня 1997 року №280/97-ВР, статті 118 Земельного кодексу України, клопотання позивача у встановлений чинним законодавством термін не було розглянуто на сесії селищної ради та не було прийнято жодного рішення за результатами такого обговорення.

Відсутність правових підстав для надання земельної ділянки у користування або відсутність фактичної можливості щодо такого надання не звільняє відповідача від обов`язку розглянути відповідну заяву виключно у передбаченому законом строки та у чітко визначеному порядку, із подальшим прийняттям рішення.

При цьому, суд звертає увагу позивача, що направлення відповідачем листа за наслідками розгляду заяви є проявом не лише бездіяльності в частині прийняття рішення, але й свідчить про протиправну бездіяльність селищної ради, що полягає у неналежному розгляді заяви позивача.

Положеннями статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року №3477-IV, рішення Європейського суду з прав людини підлягають застосуванню судами як джерела права.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" ЄСПЛ зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

Так, у справі "Салах Шейх проти Нідерландів" ЄСПЛ вказав, що ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 17 липня 2008 року у справі "Каіч та інші проти Хорватії" для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Держава несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема, через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України, статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року №1402-VIII правові висновки Верховного Суду є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права та враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Верховний Суд у постанові від 18 жовтня 2018 року у справі №815/1048/16 зазначив, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії, чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправною бездіяльності Любарської селищної ради Житомирської області щодо неналежного розгляду клопотань ОСОБА_1 від 13 травня 2021 року за вх.№4223, №4243, №4235 та №4195 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею по 2 га: за кадастровим номером :03:003:1003 розташованої в с.Мотовилівка Мотовилівського старостинського округу Любарського району Житомирської області; за кадастровим номером :04:001:0029 розташованої в Великоволицькому старостинському округу Любарського району Житомирської області; за кадастровим номером :04:002:0026 розташованої в с.Березівка Березівського старостинського округу Любарського району Житомирської області; за кадастровим номером :006:0101 розташованої в с.Мотовилівка Мотовилівського старостинського округу Любарського району Житомирської області.

З метою належного захисту порушеного права, суд вважає за можливе зобов`язати Любарську селищну раду Житомирської області на найближчому пленарному засіданні розглянути клопотання ОСОБА_2 від 13 травня 2021 року за вх.№4223, №4243, №4235 та №4195 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства за кадастровими номерами :03:003:1003, :04:001:0029, :04:002:0026, :006:0101 та прийняти рішення за результатами їх розгляду, з урахуванням висновків суду у даній справі.

Покладення такого обов`язку на відповідача не є перебиранням функції іншого суб`єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб`єкта та зобов`язанням його приймати рішення, які входять до його компетенції чи до компетенції іншого органу, з огляду на обов`язковість ефективного механізму захисту порушеного права.

Частинами 1 та 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідачем у порушення ч. 2 ст. 77 КАС України не доведено, а позивачем та наявною у матеріалах справи сукупністю належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів спростовано правомірність бездіяльності відповідача щодо неприйняття рішення за результатами розгляду клопотань ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Стосовно вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь понесених витрат зі сплати судового збору та інших витрат у розмірі 140 грн, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Щодо відшкодування позивачу інших витрат пов`язаних з розглядом справи, підготовкою до розгляду справи, а саме 140 грн, суд зазначає наступне.

Позивач з метою отримання відомостей звертався із запитами для отримання інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельні ділянки у позовній заяві позивач вказує, що у зв`язку з цим поніс витрати у сумі 140,00 грн.

На підтвердження понесених витрат у розмірі 140 грн позивачем надано суду копії квитанцій від 01.07.2021 кожна на суму 35,00 грн. про сплату вказаних коштів.

Разом з тим, зі змісту вказаних квитанцій не можливо встановити призначення платежу та отримувача коштів, а тому суд не може вказані витрати пов`язати саме з запитами, які містяться у матеріалах справи та віднести їх до інших витрат пов`язаних з розглядом справи, підготовкою до розгляду справи, а тому не вбачає підстав для стягнення вказаних коштів.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Любарської селищної ради (вул. Незалежності, 38, смт.Любар, Житомирська область,13101, ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльності Любарської селищної ради Житомирської області щодо неналежного розгляду клопотань ОСОБА_1 від 13 травня 2021 року за вхідним №4223, №4243, №4235 та №4195 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Зобов`язати Любарську селищну раду Житомирської області на найближчому пленарному засіданні розглянути клопотання ОСОБА_1 від 13 травня 2021 року за вхідним №4223, №4243, №4235 та №4195 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та прийняти рішення за результатами їх розгляду, з урахуванням висновків суду у даній справі.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Любарської селищної ради Житомирської області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі 3632,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.С. Токарева