Справа № 380/12602/21
Суддя: Кедик Марія Василівна
Дата ухвалення: 2022-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2022 року справа №380/12602/21

провадження № П/380/12777/21

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючий-суддя Кедик М.В.,

секретар судового засідання Моляща Т.В.

за участю:

представник позивача Пендерецький В.І.

представник відповідача Дорош А.Б.

розглянувши у відкритому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом приватного підприємства "Агрофірма "Лугове" до Головного управління ДПС у Львівській області про скасування податкових повідомлень-рішень,-

в с т а н о в и в :

приватне підприємство "Агрофірма "Лугове" (ПП "Агрофірма "Лугове" ) звернулося до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДПС у Львівській області, у якому просить суд скасувати податкові повідомлення-рішення від 15.07.2020 № 17392/13-01-07-04, № 17394/13-01-07-04, № 17362/13-01-07-04.

Ухвалою від 03.08.2021 суддя відкрила провадження у справі та призначила справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою від 06.10.2021 суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до судового розгляду по суті.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що здійснення перевірки є необхідною передумовою для винесення податкових повідомлень рішень у разі встановлення контролюючим органом порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється податковими органами, тому за відсутності проведеної перевірки як юридичного факту у контролюючого органу відсутня компетенція на винесення податкового повідомлення-рішення. У випадку незаконності перевірки чи порушення процедури її проведення, прийнятий за її результатами акт індивідуальної дії підлягає визнанню протиправним та скасуванню. Вказує, що відповідачем, не враховано, інформацію котру самі ж перевіряючі зазначають в пункті 2.3.1 перевірки, - що позивач є платником єдиного податку 4 групи, а відтак не є платником податку на прибуток. Податковий кодекс містить імперативну норму в пп. 1 п. 1 ст. 297 - Платники єдиного податку звільняються від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з таких податків і зборів: 1) податку на прибуток підприємств; За таких обставин, застосування до позивача санкції передбаченої статтею 120 Податкового кодексу, що передбачає відповідальність за неподання декларації з податку на прибуток, вважає безпідставним.

Стосовно викладеної в пункті 3.1.2.1 інформації про заниження податкових зобов`язань із сплати ПДВ на суму 82 400 гривень, зазначає, що списання міндобрива не придатного до використання у зв`язку з втратою технічних характеристик у грудні 2020 року не відбувалось, а тому і дана операція не изображена в бухгалтерському обліку Дт 947 Кт 209 на суму 412 000 грн (додаток аналіз рахунку 94 за 2020р у формі бухгалтерської довідки). Також підприємством не складався акт про списання міндобрив, а висновок відповідача не обґрунтований жодними доказами.

У ході проведення перевірки, відповідно до первинних документів (обороти по бухгалтерському рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками», накладна на повернення, акт прийому-передачі) та даних ЄРПН, встановлено, що 23.03.2020 ПП «Агрофірма «Лугове» повернуло ТОВ «Буське Сорто-насінницьке підприємство» сою в кількості 346 тонн на загальну суму 3 122 304,0 грн, в тому числі ПДВ 520 384 гривні.

Проте, в останньому абзаці аркушу 16 Акту перевірки, відповідач суперечить сам собі стверджуючи: ПП «Агрофірма «Лугове» виписано та зареєстровано розрахунок коригування кількісних та вартісних показників до податкової накладної від 17.12.2019 № 10», оскільки виписаний позивачем розрахунок коригування був заблокований відповідачем, - відповідно його не можна вважати зареєстрованим, та залишається заблокований на дату звернення з позовом. Це підтверджується квитанцією до розрахунку коригування, а також ця інформація є у відповідача, оскільки ним і здійснювалось блокування згаданого розрахунку коригування від 23.03.2020.

Стосовно викладеної в пункті 3.1.2.3 інформації щодо порушень пов`язаних з декларуванням податкового кредиту. Відповідачем стверджується, що порушено повноту та правильність нарахування за період з 01.07.2017 по 31.03.2021 податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету. Також міститься відсилання, щодо опису порушень до розділів 3.1.2.1 та 3.1.2.2 акту перевірки.

Загальна сума порушень становить 600520 грн проте, якщо використати дані відповідача вказані в розділах 3.1.2.1 та 3.1.2.2 акту перевірки, тобто порушення на 82 400 гривень та 520 384 відповідно, то отримаємо суму в 602 784 грн. Тобто відповідач допускає не тільки описки на 1 сторінці акту перевірки, щодо норм права, які регулюють правовідносини, а й математичні помилки щодо розрахунку на основі власних даних. Вважає, що податкові повідомлення-рішення відповідачем прийнято безпідставно, тому просить суд їх скасувати.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позові, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву від 30.08.2021 (вх.. № 62771), у якому зазначає, що за неподання Розрахунку (звіту) податкових зобов`язань нерезидентів, якими отримано доходи із джерелом їх походження з України (додаток ПН до рядка 23 ПН податкової декларації з податку на прибуток підприємства) накладено штраф в розмірі 340.0 грн відповідно до п. 120.1 ст.120 Податкового кодексу.

Також вказує на факти невірного формування рядка 4.1 Нараховано податкових зобов`язань відповідно до пункту 198.5 статті 198 та пункту 199.1 статті 199 Кодексу за операціями, що оподатковуються за основною ставкою Декларації з податку на додану вартість підприємства підтверджують та доводять наявність вини ПП «Агрофірма «Лугове» щодо порушення Податкового законодавства.

Також, на порушення п.п.192.1.1 п.192.1, п.192.3 ст.192 Податкового кодексу ПП «Агрофірма «Лугове» (в зв`язку з не відображенням в Декларації з податку на додану вартість за березень 2020 року розрахунки коригування кількісних та вартісних показників в сумі 520 384,0 грн (зі знаком мінус)) завищено показник рядка 14 Декларації з ПДВ за березень 2020 року на суму 520 384,0 грн., що призвело до завищення податкового кредиту за березень 2020 року па суму 520 384,00 грн. Тому оскаржені податкові повідомлення-рішення винесено правомірно і підстав для їх скасування немає.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив із підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник позивача подав відповідь на відзив від 15.09.2021 (вх. № 66925). У поданій відповіді на відзив позивач повністю підтримав викладені у позовній заяві аргументи та доводи щодо протиправності прийняття відповідачем податкових повідомлень-рішень.

Представник відповідача подав заперечення на відповідь на відзив.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та пояснення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ГУ ДПС у Львівській області на підставі направлень від 13.05.2021 № 5351, 5352, 5353, 5354, 5355, 5356 провів планову виїзну документальну перевірку ПП «Агрофірма «Лугове» (5) податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2017 по 31.03.2021 єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.07.2017 по 31.03.2021, про що 02.07.2021 складено акт № 139813/13-01-07-04/35263487 (далі акт перевірки).

Перевіркою встановлено порушення:

- п.189.1 ст.189; п.п.192.1.1. п.192.1, п. 192.3 ст. 192; п. 198.5 „г ст.198; п. 200.1, п .200.2 ст. 200 Податкового кодексу, в результаті чого підприємством занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України, всього у сумі 600 520 гр„ в тому числі за березень 2020 року - у сумі 491 682 грн, за квітень 2020 року - у сумі 3 298 грн за травень 2020 року - у сумі 6 784 грн, за червень 2020 року - у сумі 2 197 грн, за липень 2020 року - у сумі 5 695 грн, за жовтень 2020 року - у сумі 1 289 грн, за листопад 2020 року - у сумі 5 196 грн, за грудень 2020 року - у сумі 84 379 грн та завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, за березень 2021 року - у сумі 2 264 грн;

- п.п.14.1.11 п. 14.1 ст.14; п.п. 164.2.17 „ д п. 164.2, п. 164.5 ст.164; ст.167; п.п.168.1.1 п. 168.1 ст.168 Податкового кодексу - підприємством не утримано та не перераховано податок на доходи фізичних осіб в сумі 3 838,6 грн;

- п.п.168.1.2 п.168.1 ст.168, п.176.2 ст.17, пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу - підприємством не утримано та не перераховано до бюджету військовий збір за 2019 рік в сумі 262,2 грн;

- п.51.1 ст.51; п. 176.2 „б ст.176 Податкового кодексу - підприємством не відображено у Податковому розрахунку за формою 1ДФ виплат додаткового блага працівникам товариства за ознакою доходу « 126» за період на користь платників податків за 2019 рік;

- п.46.1 ст.46; п.48.7 ст.48; п.49.2 ст.49 Податкового кодексу - підприємством не подано Розрахунку (звіту) податкових зобов`язань нерезидентів, якими отримано доходи із джереломелом їх походження з України (додаток ПН до рядка 23 ПН Податкової декларації з податку на прибуток підприємства) та не відображено виплат доходів з джерелом походження з України нерезиденту «Deutsche Saatveredelung AG»(Німеччина) за 2018 рік.

- За результатами перевірки та на підставі складеного акта, відповідачем 15.07.2021 прийнято податкові повідомлення-рішення:

- № 17392/13-01-07-04 яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість у розмірі 750650,00 грн (за податковим зобов`язанням на суму 600 520 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 150 130,00 грн);

№ 17394/13-01-07-04, згідно якого сума завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду 2 264, 00 грн;

- № 17362/13-01-07-04 згідно з яким нарахована штрафна (фінансова) санкція за платежем податок на прибуток іноземних юридичних осіб у розмірі 340,00 грн.

Не погодившись із винесеними податковими повідомленнями-рішеннями позивач оскаржив їх до суду.

При вирішенні спору суд керувався таким.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Податковим кодексом України, Кодексом адміністративного судочинства України.

Згідно з статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України від 02.12.2010 року № 2755-VI, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - ПК України).

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно з пп. 75.1.2. пункту 75.1 ст.75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Відповідно до п. 77.1. та п. 77.2 ст.77 Податкового кодексу України документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок.

З матеріалів наданих відповідачем вбачається, що позивача було включено до плану графіку проведення документальних виїзних перевірок самозайнятих осіб на 2020 рік, з підстав наявності у нього ризиків визначених Наказом Міністерства фінансів України № 524 від 02.06.2015 року.

Відповідно до пункту 81.1 ст.81 Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Відповідно до пункту 77.4 ст.77 Податкового кодексу України встановлено, що про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому (його представнику) не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки надіслано (вручено) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

Згідно з повідомленням про вручення поштового відправлення № 165 котрим позивачу надіслано наказ про проведення перевірки, такий рекомендований лист вручено позивачу 20.05.2021.

На сторінці 2 акту № 13981/13-01-07-04/35263487 вказано, що перевірка проводилась з 13.05.2021 по 24.06.2021.

Вказане підтверджує порушення відповідачем положень ст. 77 Податкового кодексу про повідомлення платника податків за 10 днів до початку проведення перевірки.

Також в порушення вимог ст. 81 Податкового кодексу, працівники відповідача Дригалюк І, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не вказали в журналі реєстрації перевірок номер службового посвідчення, а працівник відповідача ОСОБА_3 не здійснено підпис в журналі перевірок.

Також суд зазначає, що в наказі і в направленнях на перевірку вказано про проведення планової виїзної документальної перевірки, при цьому на сторінці 1 акту № 13981/13-01- 07-04/35263487 зазначено, що перевірка здійснюється відповідно до п. 78.2 (Обмеження у підставах проведення перевірок платників податків, визначені цим Кодексом, не поширюються на перевірки, що проводяться на звернення такого платника податків) та п. 82.2 (тривалість позапланових перевірок) Податкового кодексу, тобто правові норми, що регулюють проведення позапланових перевірок.

За правовим висновком, сформульованим Верховним Судом у складі судової палати з розгляду справи щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у справі № 826/17123/18 (постанова від 21.02.2020), «оскаржуючи наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства про проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства».

У ще одній палатній справі (постанова від 22.09.2020 у справі № 520/8836/18) окрім наведених, Суд обґрунтував відсутність підстав до запропонованого колегією відступу від раніше висловленої правової позиції такими висновками: «перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України. Невиконання вимог закону щодо підстави для проведення документальної позапланової перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує правових наслідків такої перевірки, акт перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 КАС України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом» та «встановлені судами обставини щодо протиправності призначення та проведення відповідачем перевірки, за наслідками якої і було прийнято оскаржуване податкове повідомлення - рішення, є достатніми для висновку про протиправність податкового повідомлення - рішення, а тому відсутня необхідність перевірки порушення позивачем пункту 181.1 статті 181 ПК України, як підстави для донарахування суми грошового зобов`язання».

Головним критерієм, покладеним в основу визнання правових актів органу державної влади незаконними з процесуальних підстав, є порушення адміністративних процедур, покликаних забезпечувати платникам податків реалізацію й захист їх прав.

У цьому аспекті варто зазначити, що аналізуючи положення ПК України в розрізі процедури проведення податкових перевірок, Верховний Суд у справі №160/2116/19 (рішення від 12.08.2020) зазначив, що завчасне (до початку перевірки) повідомлення про час та місце її проведення перевірки є гарантією права платника податку на об`єктивну, повну та всебічну перевірку дотримання ним податкової дисципліни, включаючи можливість надання платником податків наявних у нього документів для підтвердження показників податкового обліку, а також необхідних пояснень з питань, що слугували призначенню податкової перевірки. Так, вимога, яку ПК України ставить до контролюючого органу, щодо необхідності пересвідчитись чи вручено платнику податків у визначений законодавством спосіб копію наказу про проведення невиїзної документальної перевірки, кореспондує із зазначеними в статті 17 ПК України правами платника податків.

Суддів звертає увагу, що Верховний Суд у справі № 420/5913/19 з посиланням на висновки Верховного Суду у справі № 826/17123/18, дійшов висновку, що таким підставам позову, як порушення процедури призначення та проведення перевірки, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень законодавства.

При цьому суддів наголошує, що будь-які процедурні порушення, пов`язані із самим процесом оформлення результатів діяльності суб`єктів владних повноважень по фіксації недотримання суб`єктом приватного права вимог законодавства оцінюється судом з урахуванням всіх обставин справи та необхідністю досягненням балансу, зокрема, між інтересами особи правопорушника, публічними інтересами, які проявляються у забезпеченні дотриманні роботодавцями трудового законодавства та захисті інтересів працівників.

Пунктом 185.1 статті 185 цього ж Кодексу передбачено, що об`єктом оподаткування є операції платників податку з, зокрема, постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

Як передбачено у п.198.1 ст.198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 ст.198 ПК України передбачено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до п.198.3 цієї ж статті, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);

ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Відповідно до пп. "г" п. 198.5 ст. 198 ПК України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

Пунктом 189.1 ст. 189 ПК України встановлено, що у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.

Згідно з п.198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до п.200.1 ст.200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом (п.200.2 ст.200 ПК України).

Як передбачено у п. 200.4 ст. 200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації; або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Щодо заниження податкових зобов`язань із сплати ПДВ на суму 82 400 грн, суд зазначає таке.

Згідно з актом перевірки, перевіркою повноти та правильності визначення підприємством податкових зобов`язань з податку на додану вартість за період з 01.07.2017 по 31.12.2020 встановлено їх заниження всього у сумі 82 400 грн, в тому числі за грудень 2020 року - у сумі 2 400 гривень.

В ході проведення перевірки встановлено, що у грудні 2020 року підприємством списано міндобрива, які не придатні до використання у зв`язку з втратою технічних характеристик. Згідно з актом про списання товарів від 28.12.2020 за № 1 підприємством списано міндобрива всього у сумі 412 000 грн.

Дана операція відображена в бухгалтерському обліку підприємства проведення Дт 947 Кт 209 без відображення в податковому обліку».

При цьому судом встановлено, що відповідно до бухгалтерської довідки від 15.07.2021 № 15/07 списання міндобрива не придатного до використання у зв`язку з втратою технічних характеристик у грудні 2020 року не відбувалось, а тому і дана операція не відображена в бухгалтерському обліку Дт 947 Кт 209 на суму 412 000 грн.(додаток аналіз рахунку 94 за 2020 рік).

Також підприємством не було складено акт про списання міндобрив, а висновок відповідача не обґрунтований жодними доказами.

Щодо порушень пов`язаних з декларуванням податкового кредиту, суд зазначає таке.

Згідно з актом перевірки, перевіркою встановлено, що на виконання вимог Договору поставки від 18.12.2018 №18/12-2018 ПП «Агрофірма «Лугове» 17.12.2019 придбало у ТОВ «Буське Сорто-насінницьке підприємство» сою в кількості 346 тонн на загальну суму 3 122 304,0 грн, в тому числі ПДВ 520 384,0 грн.

На виконання умов вищевказаного договору ТОВ «Буське Сорто-насінницьке підприємство» виписало на користь ПП «Агрофірма «Лугове» видаткову накладну від 17.12.2019 № 155 на суму 3122304,0 грн в т.ч. ПДВ та відповідно ТОВ «Буське Сорто-насінницьке підприємство» виписало та зареєструвало податкову накладну від 17.12.2019 № 10.

Дані господарські операції у бухгалтерському обліку підприємства відображені ас і у іди им ті про веде пнями:

Дт 28 Кт 63 1 оприбутковано товар на суму 2 601 920.0 гри.:

Дт 64 Кт 64- віднесено на розрахунки з бюджетом ПДВ у сумі 520 384.00 гривень.

Суми податку на додану вартість по вищезазначеній податковій накладній включено ПП «Агрофірма «Лугове» до складу податкового кредиту за грудень 2019 року в сумі 520 384,0 грн, що відповідає даним додатку 5 до Податкової декларації з податку на додану вартість за грудень 2019 року.

У ході проведення перевірки, відповідно до первинних документів (обороти по бухгалтерському рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками», накладна на повернення, акт прийому-передачі) та даних ЄРПН, встановлено, що 23.03.2020 ПП «Агрофірма «Лугове» повернуло ТОВ «Буське Сорто-насінницьке підприємство» сою в кількості 346 тонн на загальну суму 3 122 304,0 грн, в тому числі ПДВ 520 384 грн.

Операцію з повернення товару оформлено актом прийому - передачі від 23.03.2020, де зазначено, що ПП «Агрофірма «Лугове» (Сторона - 2) передала, а ТОВ «Буське Сорто- ззсїнницьке підприємство»(Сторона - 1) прийняла зерно сої в кількості 346 тонн.

Згідно з п. 192.1 ст. 192 ПК України якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов`язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, складеному в порядку, встановленому для податкових накладних, та зареєстрованому в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Розрахунок коригування, складений постачальником товарів/послуг до податкової накладної, яка складена на отримувача - платника податку, підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних:

постачальником (продавцем) товарів/послуг, якщо передбачається збільшення суми компенсації їх вартості на користь такого постачальника або якщо коригування кількісних та вартісних показників у підсумку не змінює суму компенсації;

отримувачем (покупцем) товарів/послуг, якщо передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, для чого постачальник надсилає складений розрахунок коригування отримувачу.

Суд звертає увагу, що, в останньому абзаці ст. 16 акту перевірки, вказано: «ПП «Агрофірма «Лугове» виписано та зареєстровано розрахунок коригування кількісних та вартісних показників до податкової накладної від 17.12.2019 № 10».

При цьому, суд встановив, що згідно з квитанцією, розрахунок коригування 23.03.2020 від № 12 прийнято, реєстрацію зупинено відповідно до п.201.16 ст.201 Податкового кодексу України, в Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена. Сума компенсації вартості товару/послуги 1201, зазначеного у розрахунку коригування на зменшення суми податкових зобов`язань, перевищує величину залишку такого товару (різниця обсягу придбання постачальника та обсягу постачання отримувача такого товару/послуги), що відповідає п. 5 Критеріїв ризиковості здійснення операцій.

Оскільки виписаний позивачем розрахунок коригування був заблокований відповідачем, тому його не можна вважати зареєстрованим.

Також суд встановив, що на дату звернення з позовом до суду вказаний розрахунок залишався заблокований.

Також, згідно з актом перевірки, встановлено, що перевіркою повноти та правильності нарахування підприємством за період з 01.07.2017 по 31.03.2021 податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету, встановлено його заниження всього у сумі 600 520 грн, в тому числі за березень 2020 року - у сумі 491 682 грн, за квітень 2020 року - у сумі 3 298 грн, за травень 2020 року - у сумі 784 грн., за червень 2020 року - у сумі 2 197 грн., за липень 2020 року - у сумі 5 695 грн., за жовтень 2020 року - у сумі 1 289 грн., за листопад 2020 року - у сумі 5 196 грн., за грудень 2020 року - у сумі 84 379 грн та завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за березень 2020 року - у сумі 2 264 грн.

Отже, що загальна сума порушень становить 600520 грн, проте, згідно з даними відповідача (щодо повноти та правильності нарахування підприємством за період з 01.07.2017 по 31.03.2021 податку на додану вартість) вказані в розділах 3.1.2.1 та 3.1.2.2 акту перевірки встановлено порушення на 82 400 гривень та 520 384 відповідно. Отже загальна суму в 602 784 грн.

Тобто відповідачем допущено математичну помилку щодо розрахунку на основі власних даних.

Щодо порушення щодо неподання декларації на прибуток, суд зазначає таке.

Згідно з актом перевірки, перевіркою ПП «Агрофірма «Лугове» встановлено здійснення виплат доходів нерезидентам із джерелом походження з України, а саме: Deutsche Saatveredelung AG (Німеччина) - виплачено дохід (роялті) на загальну суму 107,00 евро (101 859,12 грн), а саме: у 2018 році - в розмірі 3 107,00 евро (101 859,0 грн).

Згідно з п. 2 ст. 49 ПК України, платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Цей абзац застосовується до всіх платників податків, в тому числі платників, які перебувають на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності.

Згідно з пунктом 2.3.1 акта перевірки у періоді, який перевірявся, суб`єкт господарювання був платником: єдиного податку четвертої групи; податку на додану вартість; податку на доходи фізичних осіб; єдиного соціального внеску; військового збору, рентної плати за спеціальне використання води, рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин, орендної плати за землю.

Відповідно до довідки від 11.03.2020 № 572/13-01-50-04 ПП «Агрофірма «Лугове» у 2020 році є платником єдиного податку четвертої групи.

Відповідно до пп. 1 п. 297.1 ст. 297 ПК України платники єдиного податку звільняються від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з таких податків і зборів податку на прибуток підприємств.

Отже, платник податку звільняється від обов`язку нарахування та сплати податку на прибуток підприємств за наявності у нього права на застосування спрощеної системи оподаткування, яке є дійсним в період реєстрації його платником єдиного податку.

Таким чином ПП «Агрофірма «Лугове» відповідно до пп. 1 п. 297.1 ст. 297 ПК України звільнений від сплати податку на прибуток підприємств, а отже податкове повідомлення рішення від 15.07.2021 № 17362/13-01-07-04 є протиправним та підлягає скасуванню.

Суд також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У розумінні ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідачем під час розгляду справи не доведено, що оскаржені податкові повідомлення - рішення було прийнято законно та обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх фактичних обставин.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 6, 14, 242, 243, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Позов приватного підприємства "Агрофірма "Лугове" (с. Лугове, Бродівський район, Львівська область, 80631, ) до Головного управління ДПС у Львівській області (вул. Стрийська, 35, м. Львів, 79003, ) про скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 15.07.2020 № 17392/13-01-07-04.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 15.07.2020 № 17394/13-01-07-04.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 15.07.2020 № 17362/13-01-07-04.

Стягнути з Головного управління ДПС у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань в користь приватного підприємства "Агрофірма "Лугове 11298,81 грн судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст судового рішення складений 24.01.2022.

Суддя Кедик М.В.