Справа № 140/11707/21
Суддя: Мачульський Віктор Володимирович
Дата ухвалення: 2022-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2022 року ЛуцькСправа № 140/11707/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Мачульського В.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування вимог про сплату боргу (недоїмки),

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулася з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі ГУ ДПС у Волинській області, відповідач) про визнання протиправними та скасування вимог про сплату боргу (недоїмки) від 08.02.2019 № Ф-2108-03 на суму 18 276,72 грн., від 11.05.2019 № Ф-2108-03 на суму 21 030,90 грн., від 13.08.2019 № Ф-2108-03 на суму 23 785,08 грн., від 08.11.2019 № Ф-2108-03 на суму 26 539,26 грн., від 06.02.2020 № Ф-2108-03 на суму 27 275,94 грн. та від 13.11.2020 № Ф-2108-03 на суму 26 175,52 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у липні місяці на скаргу позивача було надано відповідь, з якої слідує що згідно інформаційної системи ДПС по ОСОБА_1 сформовано та надіслано ряд вимог про сплату боргу, однак як зазначила позивач дані вимоги вона не отримувала. В подальшому ОСОБА_1 звернулась до відповідача щодо отримання оскаржуваних вимог. Копії вимог позивач отримала у вересні 2021 року. Зазначені вимоги були сформовані податковим органом у період з 08.02.2019 по 13.11.2020 у зв`язку із тим, що позивач була зареєстрована фізичною особою-підприємцем і зобов`язана була сплачувати мінімальний страховий внесок незалежно від фактичного отримання доходу від діяльності. Позивач зазначає, що з 17.01.2019 є особою з інвалідністю 2 групи та отримує в Управлінні соціального захисту населення Володимир-Волинської РДА державну соціальну допомогу особам, які не мають право на пенсію та особам з інвалідністю 2 групи, а відтак в силу вимог частини 4 статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» звільнена від сплати єдиного внеску.

Вважає що сформовані податковим органом вимоги про сплату боргу (недоїмки) є протиправними і такими, що підлягають скасуванню.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 25.10.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі та відповідно до статей 12, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.25).

У відзиві на позовну заяву представник відповідача не погодився з даним позовом та вважає його безпідставним. Зазначає що за позивачем наявна заборгованість з єдиного внеску яка виникла ще з 09.02.2017 згідно поданого звіту за 2016 рік по нарахуванню єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування фізичними-особами підприємцями, які обрали спрощену систему оподаткування на суму 3 797,64 грн. У зв`язку із наявною переплатою в сумі 1 324,74 грн. позивачу була сформована та надіслана податкова вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф-2108-03 від 15.03.2017 на суму 2 549,40 грн. З дати формування податкової вимоги податковий борг не переривався, у зв`язку з чим дана вимога вважається не погашеною. Також вказує що після припинення підприємницької діяльності позивачу нарахувань зі сплати єдиного внеску не відбувалось. На момент припинення підприємницької діяльності за позивачем рахується недоїмка в сумі 23 785,08 грн., у зав`язку з чим були винесені податкові вимоги за період з 08.11.2019 по 13.11.2020. Вважає позов безпідставним та просить у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю. (а.с.29-31).

У відповіді на відзив позивач не погоджується із доводами відповідача викладеного у відзиві, та підтримала свою позицію зазначену в позовній заяві. Також позивач просила винести окрему ухвалу стосовно порушення законодавства посадовими особами ГУ ДПС у Волинській області (а.с.50-52).

Інших заяв по суті справи від сторін не надходили. Сторони скористались своїм правом щодо подачі заяв по суті справи.

Крім того, учасники справи не зверталися із клопотаннями про розгляд справи в судовому засіданні, оформленими відповідно до вимог статті 167 КАС України. Суд звертає увагу, що заявлене у відзиві на позовну заяву клопотання про розгляд справи за участю сторін не відповідає вимогам статті 167 КАС України, а тому не підлягало вирішенню по суті.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянкою Республіки Польща та місце за реєстрації в Україні є Волинська область, Локачинський район, село Війниця, що підтверджується тимчасовою посвідкою на постійне проживання серія НОМЕР_1 виданою УГІРФО УМВС України у Волинській області (а.с.5).

Згідно відомостей наявних в Єдиному державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, позивач перебувала на обліку як фізична особа-підприємець з 02.08.2004 по 16.10.2019 (а.с.21). При цьому, відповідно до посвідчення виданого Управлінні соціального захисту населення Володимир-Волинської РДА серія ДДА №007845 ОСОБА_1 з 17.01.2019 року отримує державну соціальну допомогу як особі з інвалідністю 2 групи (а.с.6).

У відповідь на запит від 21.07.2021, ДПС України листом від 18.08.2021 №7087/В/99-00-10-03-09 (а.с.12-13) надав позивачу копії вимог про сплату боргу (недоїмки) від 08.02.2019 № Ф-2108-03 на суму 18 276,72 грн., від 11.05.2019 № Ф-2108-03 на суму 21 030,90 грн., від 13.08.2019 № Ф-2108-03 на суму 23 785,08 грн., від 08.11.2019 № Ф-2108-03 на суму 26 539,26 грн., від 06.02.2020 № Ф-2108-03 на суму 27 275,94 грн. та від 13.11.2020 № Ф-2108-03 на суму 26 175,52 грн. разом із копіями направлення їх поштовим зв`язком (а.с.18-18а).

Вважаючи вказані вимоги про сплату боргу протиправними, позивач оскаржила їх до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI (далі - Закон 2464-VI).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону 2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок (пункт 3 частини першої статті 1 Закону 2464-VI ).

Згідно з частиною 2 статті 2 Закону 2464-VI виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Частиною 4 статті 4 Закону №2464-VI визначено, що особи, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або за вислугу років, або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 1 Закону №2464 недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена податковим органом у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно приписів статті 25 Закону №2464 передбачено, що рішення, прийняті податковими органами та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами. Положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов`язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. У разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає в паперовій та/або електронній формі платникам єдиного внеску вимогу про сплату недоїмки з єдиного внеску. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

Слід також зазначити, що згідно з пункту 3 розділу ІІІ Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015 № 435, фізичні особи-підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему, та члени фермерського господарства звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування», та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Звіт зазначеними особами не подається.

У разі самостійного визначення бази нарахування єдиного внеску фізичні особи-підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему, члени фермерських господарств, які отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування», та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу, формують та подають до органів доходів і зборів Звіт самі за себе відповідно до пунктів 10, 11 розділу IV цього Порядку один раз на рік у терміни, визначені пунктами 2, 5 цього розділу. Звітним періодом є календарний рік.

Отже, звільнення фізичної особи-підприємця, який обрав спрощену систему оподаткування, від сплати єдиного внеску можливе при наявності двох умов, по-перше, така особа повинна мати статус пенсіонера за віком або за вислугу років, чи мати статус особи з інвалідністю, по-друге, отримувати відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.

При цьому, суд звертає увагу на те, що виключення з вказаної категорії осіб становлять тільки ті фізичні особи-підприємці, які добровільно беруть участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Порядок укладання договору про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування встановлений у частині 3 статті 10 Закону № 2464-VI, а саме особи, зазначені в частині першій цієї статті, подають до податкового органу за місцем проживання відповідну заяву в порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування. Податковий орган, що отримав заяву про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, має право перевіряти викладені в заяві відомості та вимагати від особи, яка подала заяву, документи, що підтверджують зазначені відомості. З особою, яка подала заяву про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, податковим органом в строк не пізніше ніж 30 календарних днів з дня отримання заяви укладається договір про добровільну участь відповідно до типового договору, що затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Таким чином, підставою для нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на добровільних засадах є укладання договору про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Слід зазначити, що добровільна участь особи, яка виявила бажання бути платником єдиного внеску, передбачає собою укладення договору на добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Як встановлено судом, позивач, будучи суб`єктом господарювання, не приймав добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

При цьому відповідачем не надано суду жодних доказів звернення позивача із заявою про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування та відповідно укладання з нею договору про добровільну участь.

Водночас суд звертає увагу на те, що позивач є особою з інвалідністю 2 групи що підтверджується копією посвідчення серія НОМЕР_2 та отримує державну соціальну допомогу яка призначена з 17.01.2019 по 31.01.2022 (а.с.6).

Отже, відповідачем не доведено обставин, які б свідчили про обов`язок сплати єдиного внеску з боку позивача.

Для вирішення спору суд також врахував правові висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 20 березня 2018 року у справі №805/2195/17-а. Так Верховний Суд висловив позицію про те, що відповідно до частини 4 статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування. Верховний Суд також наголосив, що звільнення фізичної особи-підприємця, який обрав спрощену систему оподаткування, від сплати єдиного внеску можливе за наявності двох умов: по-перше, необхідно мати статус пенсіонера за віком або інваліда, по-друге, отримувати відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.

Враховуючи статус особи з інвалідністю ІІ групи, позивач може бути платником єдиного внеску виключно за умови її добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування за умови укладеного договору про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 08.02.2019 №Ф-2108-03, від 11.05.2019 № Ф-2108-03, від 13.08.2019 № Ф-2108-03, від 08.11.2019 № Ф-2108-03, від 06.02.2020 № Ф-2108-03 та від 13.11.2020 № Ф-2108-03 є протиправною та підлягають скасуванню.

Щодо заявленого у відповіді на відзив клопотання від позивача про винесення окремої ухвали, про наявність в діях посадових осіб відповідача ознак порушення законодавства, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 249 КАС України, суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними. Суд може постановити окрему ухвалу у випадку зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків, неналежного виконання професійних обов`язків (в тому числі якщо підписана адвокатом чи прокурором позовна заява містить суттєві недоліки) або іншого порушення законодавства адвокатом або прокурором. В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення.

Враховуючи викладене, винесення окремої ухвали є правом, а не обов`язком суду, і реалізація такого права безпосередньо пов`язана з виявленням судом саме під час розгляду справи порушення закону. Окрема ухвала є формою реагування суду на порушення норм права, причини та умови, що спричинили (зумовили) ці порушення. Окрема ухвала є й реакцією на ті порушення, що не усуваються рішенням.

Окрема ухвала стосовно порушення законодавства, яке містить ознаки кримінального правопорушення, згідно з частини дев`ятої статті 249 КАС України надсилається прокурору або органу досудового розслідування, які повинні надати суду відповідь про вжиті ними заходи у визначений в окремій ухвалі строк. За відповідним клопотанням прокурора або органу досудового розслідування вказаний строк може бути продовжено.

Оцінюючи доводи ОСОБА_1 з приводу наявності передбачених вказаними нормами підстав для постановлення окремої ухвали, суд під час розгляду даної справи будь-яких обставин, що могли б бути підставою для винесення окремої ухвали, не встановлено.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На думку суду, відповідач не довів правомірності оскаржуваних в даній адміністративній справі вимог про сплату боргу (недоїмки) від Головного управління ДПС у Волинській області від 08.02.2019 №Ф-2108-03 на суму 18 276,72 грн., від 11.05.2019 № Ф-2108-03 на суму 21 030,90 грн., від 13.08.2019 № Ф-2108-03 на суму 23 785,08 грн., від 08.11.2019 № Ф-2108-03 на суму 26 539,26 грн., від 06.02.2020 № Ф-2108-03 на суму 27 275,94 грн. та від 13.11.2020 № Ф-2108-03 на суму 26 175,52 грн., а тому їх слід визнати протиправними та скасувати.

Питання про розподіл судових витрат відповідно до статті 139 КАС України у даній справі не вирішується, у зв`язку із звільненням позивача від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 243, 245, 246, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати вимоги Головного управління ДПС у Волинській області від 08.02.2019 №Ф-2108-03 на суму 18 276,72 грн., від 11.05.2019 № Ф-2108-03 на суму 21 030,90 грн., від 13.08.2019 № Ф-2108-03 на суму 23 785,08 грн., від 08.11.2019 № Ф-2108-03 на суму 26 539,26 грн., від 06.02.2020 № Ф-2108-03 на суму 27 275,94 грн. та від 13.11.2020 № Ф-2108-03 на суму 26 175,52 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Суддя В.В. Мачульський