Справа № 425/25/22
Суддя: Козюменська В. В.
Дата ухвалення: 2022-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2022 Провадження № 2-а/425/5/22

місто Рубіжне Луганської області Справа№ 425/25/22

Рубіжанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Козюменської В.В.,

при секретарі Рогожкіній І.Ю.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Рубіжанського міського суду Луганської області адміністративну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Оковітова Романа Володимировича, до інспектора взводу № 1 роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Ахтирського Вадима Юрійовича про скасування рішення суб`єкта владних повноважень - постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що, 26.11.2021 р. відповідачем відносно позивача винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії ГАБІ № 406013, згідно з якою, 26.11.2021 р. об 11 год. 31 хв., в АДРЕСА_2, ОСОБА_1 перебував у приміщенні магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема без респіратора та захисної маски, що закривають ніс та рот, в тому числі виготовлених самостійно.

Позивач вважає, що вказана постанова є протиправною та підлягає скасуванню за наступних підстав.

Так, 26.11.2021 р., приблизно, об 11:30 год., позивач дійсно перебував у приміщені вищевказаного магазину. До магазину завітали патрульні поліцейські, які почали робити зауваження щодо відсутності на обличчі Позивача належним чином вдягнутих засобів індивідуального захисту, вказуючи, що цими діями позивач порушує діюче законодавство.

Після встановлення поліцейськими особи Позивача, він покинув приміщення магазину, а згодом, на адресу Позивача засобами поштового зв`язку надійшла постанова ГАБІ №406013 від 26.11.2021 р. про притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 44-3 КУАП.

Позивач свою провину не визнає, оскільки користувався засобами індивідуального захисту, а працівники поліції діяли з порушенням норм діючого законодавства.

Позивач вважає, що при складанні постанови поліцейським не виконано вимоги ст.. 268, 280 КУпАП, при накладанні адміністративного стягнення не враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

В оскаржуваній постанові не зазначено, яким нормативно-правовим актом було встановлено карантинні обмеження, які порушив Позивач, який пункт він порушив, та який рівень епідемічної небезпеки поширення COVID-19 («зелений», «жовтий», «помаранчевий» або «червоний») був запроваджений на території, де було вчинене інкриміноване йому правопорушення. Більше того, в постанові, навіть, не зазначено, що Позивач перебував у громадському будинку (магазині) без засобів індивідуального захисту саме під час дії карантину, як це передбачено ч. 2 ст. 44-3 КУпАП, що на думку Позивача, є порушенням ст. ст. 7, 245, 283 КУпАП.

Крім того, найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, викладено із застосування скорочень та абревіатур, що не передбачено нормативно-правовими актами.

Також, акцентував увагу суду на порушенні порядку вручення постанови, оскільки вона складена 26.11.2021 р., направлена на адресу позивача 30.11.2021 р., що порушує вимоги ст. 285 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, вважаючи постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ГАБІ № 406013 від 26.11.2021 р. протиправною, позивач просив суд скасувати її.

В судове засідання позивач та його представник не з`явились, надали заяву, згідно з якою просили розглянути справу без їх участі.

В судовому засіданні 14.01.2022 р. судом, з врахуванням ч.4 ст. 9 КАС України, відповідно до якої, суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи, судом встановлено додатковий строк на подання відзиву (до наступного судового засідання, тобто до 20.01.2022 р.. Оскільки згідно з ч. 4 ст. 162 КАС України до відзиву додаються й докази, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, то цей додатковий строк стосується й наданих до відзиву доказів. При цьому суд враховує положення ч.5 ст. 162 КАС України, відповідно до якої суд має встановити такий строк подання відзиву, який дасть змогу відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив до початку першого підготовчого засідання у справі.

В судове засідання відповідач не з`явився, надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що відеозапис з нагрудних камер працівників патрульної поліції спростовує доводи, наведені у позові. Так, ОСОБА_1 перебував у громадській споруді, а саме в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » без засобів індивідуального захисту, а саме маски або респіратора, в тому числі виготовлених самостійно, що закривають ніс та рот. Позивачу повідомлено причину чому до нього підійшли патрульні поліцейські, особи поліцейських, роз`яснені права. Не погоджується із твердженням позивача, наведеним ним у своїй позовній заяві, про те, що носіння масок у випадках передбачених законодавством України суперечить Конституції України щодо вільного пересування громадян, що допускається виключно за умов надзвичайного чи воєнного стану. Так як гарантоване ст. 33 Конституції України право кожного, хто на законних підставах перебуває на території України, - на вільне пересування, стосується вільного пересування по території держави, тобто у просторі, а не умов самого пересування, зокрема в громадських місцях. При цьому постанова Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року № 1236 не конституційною не визнавалася, а отже відповідає Конституції України та іншим Законам України. З приводу судових витрат зазначав, що впродовж розгляду справи відповідачу не було надано для ознайомлення жодних документів в підтвердження неминучих та необхідних судових витрат, понесених позивачем.

До відзиву в якості доказу винуватості ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 44-3 КУпАП надав оптичний диск з файлами відео фіксації правопорушення.

Представник позивача надав суду відповідь на відзив, відповідно до якої, вважає, що аргументи, наведені відповідачем у відзиві, не заслуговують на увагу та не можуть бути використані судом на підтвердження винуватості позивача, оскільки, всупереч вимогам ст. 162 КАС України, відзив та зазначені в його додатку докази на адресу ОСОБА_1 не надходили, натомість копію відзиву позивачем отримано в суді. Також вказував на те, що оскільки копія відзиву та відеоматеріали в порушенні вимог ст.. 79, 162 КАС України не були надіслані (надані) позивачеві, тому вказані відеоматеріали не можуть використовуватись проти ОСОБА_1 .

За таких обставин, суд вважає доцільним провести судове засідання на підставі ч. 3 ст. 268 КАС України за відсутності учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, прийшов до наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію», поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно Конституції та Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський, під час виконання своїх службових обов`язків, зобов`язаний діяти виключно на підставі у порядку у межах повноважень та у спосіб визначений Конституцією України, Законами України, зокрема КУпАП, іншими нормативно-правовими актами, що регламентують діяльність поліції.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується паспортом громадянина України (а.с. 5).

З постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ГАБІ № 406013 від 26.11.2021 р. вбачається, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 44-3 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн., оскільки 26.11.2021 р. об 11 год. 31 хв., в АДРЕСА_2, ОСОБА_1 перебував у приміщенні магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема без респіратора та захисної маски, що закривають ніс та рот, в тому числі виготовлених самостійно (а.с. 6).

З ч. 1 ст. 9 КУпАП вбачається, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до пп. 1) п. 2-2 Постанови КМ України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», з 17.06.2021 р. на території України встановлюється «зелений» рівень епідемічної небезпеки, відповідно до якого забороняється, в тому числі перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Вказана постанова була офіційно оприлюднена офіційними друкованими виданнями, зокрема: Урядовий кур`єр № 243 від 12.12.2020 р. та Офіційний вісник України № 1 від 04.01.2021 р., тобто у спосіб передбачений чинним законодавством, тому, на думку суду, наявність карантину на території України, є загальновідомими обставинами.

Крім того, зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачем не заперечується дія карантину на території України.

Ч. 2 ст. 44-3 КУпАП встановлено, що перебування в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, в тому числі виготовлених самостійно, - тягне за собою накладення штрафу від десяти до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Позивач не погоджується з обставинами, викладеними в постанові про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення зазначаючи, що він користувався засобами індивідуального захисту.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, в тому числі, передбачені ч. 2 ст. 44-3 КУпАП.

Відповідачем на підтвердження встановлених при винесені оскаржуваної постанови обставин, які стали підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 44-3 КУпАП, в якості доказу винуватості суду надано диск з файлами відео фіксації правопорушення, відповідно до якого, зафіксовано, як 26.11.2021 р., приблизно, об 11 год. 31 хв., виявляють групу чоловіків, які перебувають у приміщенні магазину без вдягнутих засобів індивідуального захисту (респіратора, захисної маски, що закривають ніс та рот, в тому числі виготовлених самостійно), одним із яких є ОСОБА_1 .. В ході спілкування із патрульним поліцейськими ОСОБА_1 веде суперечку (в неввічливому, некоректному та зневажливому тоні) з приводу юридичної сили та дії нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України по колу осіб. Патрульні поліцейські ознайомлюють ОСОБА_1 з його правами при розгляді справи про адміністративне правопорушення, при цьому будь-яких клопотань від позивача не надходить, та складають відносно нього постанову по справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 44-3 КУпАП, накладають адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн. Отримувати копію Постанови на місці, ОСОБА_1 відмовляється, зазначивши, що отримає копію даної постанови засобами поштового зв`язку.

Тобто вказаним відео зафіксовано правопорушення за ч.2 ст. 44-3 КУпАП, скоєне позивачем при обставинах, вказаних в Постанові від 26.11.2021 р. Також вказаним відео зафіксовані дії працівників поліції при винесенні вказаної постанови. На думку суду, вказана постанова винесена в межах компетенції Національної поліції та при її винесенні не було порушено встановлений законодавством порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення та встановлений порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Суд враховує, що жодних доказів, що підтверджують порушення відповідачем процедури розгляду справи та прийняття постанови, позивачем не надано і не доведено.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог п. 8 розділу IV Порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України № 1376 від 06.11.2015 р. (далі - Інструкція), розглянувши справу про адміністративне правопорушення, уповноважена посадова особа органу поліції відповідно до статті 283 КУпАП виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення (додаток 7).

Згідно з п. 10 розділу IV Інструкції, при винесенні постанови по справі про адміністративне правопорушення у ній зазначаються, зокрема:

у графі «посада, найменування органу поліції, звання, прізвище, ім`я та по батькові особи, яка винесла постанову» - прізвище, ім`я, по батькові посадової особи органу поліції, яка винесла постанову, та орган поліції (повністю, без скорочень);

у графі «установив» - число, місяць, рік, час та місце вчинення адміністративного правопорушення, а також обставини і суть правопорушення, установлені при розгляді матеріалів адміністративної справи;

у графі «ураховуючи, що гр-нин(ка)» - прізвище та ініціали правопорушника;

у графі «постановив» - уповноважена посадова особа органу поліції з урахуванням та зазначенням обставин, що пом`якшують (стаття 34 КУпАП) чи обтяжують (стаття 35 КУпАП) відповідальність за адміністративне правопорушення, зазначає прийняте у справі рішення.

Проаналізувавши постанову по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 44-3 КУпАП, враховуючи оглянуте відео, яким зафіксовано як скоєне ОСОБА_1 правопорушення, так й процес винесення постанови, суд таких порушень, які б тягнули за собою скасування вказаної постанови від 26.11.2021 р. не вбачає.

Таких порушень КУпАП, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України № 1376 від 06.11.2015 р., що свідчили б про протиправність дій інспектора УПП в Луганській області ДПП Ахтирського В.Ю. при розгляді даної справи про адміністративне правопорушення, а також при винесенні оскаржуваної постанови по справі про адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Що стосується позиції представника позивача щодо неможливості використання відеозапису, наданого відповідачем, в якості доказу, оскільки той поданий в порушенні ст. 79, 162 КАС України, то суд вважає наступне.

Згідно з ч. 3 ст. 162 КАС України, копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана (надана) іншим учасникам справи одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 162 КАС України, до відзиву додаються:

1) докази, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем;

2) документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

Як встановлено ч.5 ст. 162 КАС України, відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дасть змогу відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив до початку першого підготовчого засідання у справі.

Згідно ч.5 ст. 79 КАС України, у випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

У відповідності з ч.9 ст. 79 КАС України, копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Як вже зазначалось, судом було встановлено додатковий строк для надання відзиву разом з доказами відповідачем.

Разом з відзивом відповідачем суду надано диск з відеозаписами, які, на думку суду, є електронним доказом у формі електронного документа.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України, електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Згідно з ч. 2 ст. 99 КАС України, електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги". Законом може бути визначено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

З аналізу змісту правових норм Закону України «Про електронні довірчі послуги» вбачається, що електронні документи можуть засвідчуватись або електронним підписом, або електронною печаткою, проте таке засвідчення є необхідним виключно у випадку здійснення електронної взаємодії між органом державної влади та будь-якими третіми особами, тобто коли відповідний електронний документ або електронна копія електронного документа надсилаються засобами електронного зв`язку, аби в електронному вигляді підтвердити, як особу відправника, так і цілісність та походження відправленого електронного документа.

Разом з тим, безперервний аудіо- відеозапис події на технічний пристрій, що має функцію безперервної фіксації звуків та зображень, та закріплений на форменому одязі поліцейського чи у його машині, є електронним доказом, який формується незалежно від волі поліцейського, тому і засвідчувати такий доказ електронним підписом не має потреби, якщо він не передається суду у порядку саме електронної взаємодії.

Враховуючи наведене, те, що судом встановлювався додатковий строк на подання відзиву разом з доказами, а також приймаючи до уваги те, що представник відповідача надав суду диски із аудіо- відеозаписом події шляхом безпосереднього їх надання до канцелярії суду, суд вважає за необхідне прийняти такий доказ як належний, достовірний та допустимий, незважаючи на те, що електронного підпису чи електронної печатки, вони не містять.

Також приймаючи до уваги докази, надані відповідачем, суд враховує правовий висновок, викладений у постанові ВС по справі № 826/3113/18 від 04.03.2021 р., відповідно до якого, питання щодо долучення до матеріалів справи доказів, які не були вчасно подані стороною по справі вирішується судом на власний розсуд із урахуванням поважності причин вчасного неподання таких доказів. Так, долучення до матеріалів справи невчасно поданих доказів є правом, а не обов`язком суду.

При цьому суд звертає увагу, що зміст наданого суду відео, позивачем, його представником по суті не заперечувався та не оспорювався.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Порушень прав та інтересів позивача з боку працівників поліції під час притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності відповідно до положень ст.. 2 КАС України, судом не встановлено. Працівниками поліції дотримано вимоги ч.2 ст. 2 КАС України.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Винність особи у вчиненні правопорушення має бути доведена доказами, передбаченими ст. 251 КУпАП, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Суд вважає, що відповідачем доведено законність постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ГАБІ № 406013 від 26.11.2021 р.. Наявні в справі докази вказують на вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 44-3 КУпАП та правомірності дій відповідача зі складання зазначеної постанови.

За встановлених при розгляді цієї справи обставин, суд дійшов висновку, що у діях позивача ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 44-3 КУпАП, відповідачем правомірно притягнуто його до адміністративної відповідальності, а розмір накладеного на позивача адміністративного стягнення відповідає санкції ч. 2 ст. 44-3 КУпАП.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для скасування постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ГАБІ № 406013 від 26.11.2021 р., складеної відносно ОСОБА_1 , оскільки останній вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 44-3 КУпАП, на нього правомірно накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, відповідно до вимог чинного законодавства, уповноваженою на те службовою особою, в межах санкції статті, яка передбачає відповідальність за такі дії, а тому суд залишає рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 5-11, 72, 77, 79, 99, 162, 211, 217, 220, 229, 241-246, 250, 255, 271, 286 КАС України, с. ст. 7, 9, 44-3, 222, 245, 251, 280 КУпАП, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Оковітова Романа Володимировича, до інспектора взводу № 1 роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції Ахтирського Вадима Юрійовича, про скасування рішення суб`єкта владних повноважень - постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення - залишити без задоволення.

Постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ГАБІ № 406013 від 26.11.2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 44-3 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 170 (сто сімдесят) гривень - залишити без змін.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду або через Рубіжанський міський суд Луганської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Козюменська