Справа № 600/2083/21-а
Суддя: Бевзенко В.М.
Дата ухвалення: 2022-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

09 лютого 2022 року

м. Київ

справа № 600/2083/21-а

адміністративне провадження № К/990/3702/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):

судді-доповідача: Бевзенка В.М.,

суддів: Чиркіна С.М., Шарапи В.М.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24.12.2021 у справі № 600/2083/21-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

У 2021 році ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області (далі - відповідач), у якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо обмеження та невиплати позивачеві перерахованої з 01.04.2019 пенсії у розмірі 90 %;

- зобов`язати відповідача здійснювати виплату пенсії виходячи з розміру складових, розрахованих згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону № 2262-ХП та статті 9 Закону № 1011-ХП у розмірі 90 % місячного грошового забезпечення без обмеження її максимального розміру, починаючи з 01.04.2019 із урахуванням проведених виплат;

- зобов`язати відповідача проводити перерахунок та виплату позивачеві без обмежень пенсії з розміру розрахованих згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деякім іншим категоріям осіб» у разі змін прожиткового мінімуму, а також грошового забезпечення за посадою, яка є відповідною (аналогічною) позивачеві останній штатній посаді.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 25.08.2021 позов задоволено частково, внаслідок чого:

- визнано протиправними дії відповідача щодо відмови у перерахунку та виплаті пенсії позивачеві на підставі оновленої довідки Управління служби безпеки України в Тернопільській області, про грошове забезпечення від 28.09.2020 № Н-432-234/22, що враховується для перерахунку пенсії, включаючи основні та додаткові види грошового забезпечення станом на 05.03.2019, починаючи з 01.04.2019 у розмірі 90 % від грошового забезпечення, без обмеження її максимального розміру;

- зобов`язано відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачеві, починаючи з 01.04.2019 на підставі оновленої довідки Управління служби безпеки України в Тернопільській області про грошове забезпечення від 28.09.2020 № Н-432-234/22, що враховується для перерахунку пенсії, включаючи основні та додаткові види грошового забезпечення станом на 05.03.2019, починаючи з 01.04.2019 у розмірі 90 % від грошового забезпечення, без обмеження її максимального розміру, з урахування виплачених сум.

Не погоджуючись із указаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його у апеляційному порядку.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07.12.2021 визнано неповажними причини пропуску відповідачем строку на апеляційне оскарження рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 25.08.2021 і як наслідок апеляційну скаргу відповідача на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 26.08.2021 року у справі № 600/2083/21-а залишено без руху.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24.12.2021 визнано неповажними причини пропуску відповідачем строку на апеляційне оскарження рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 25.08.2021 і як наслідок відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою відповідача на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 25.08.2021 у справі № 600/2083/21-а.

Не погоджуючись із ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24.12.2021, відповідач оскаржив його у касаційному порядку та, зокрема, зазначає, що оскаржувана ухвала прийнята судом з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню.

Як на підставу касаційного оскарження посилається на те, що з 01.09.2021 по 31.10.2021 включно до юридичного відділу надійшло 2882 документа, з яких 1188 судових рішень та 688 позовних заяв. Водночас, у зв`язку з перебуванням у відпустках та лікарняних працівників відділу представництва в судах працювало фактично двоє працівників з 9, що унеможливило в силу даних обставин фізично опрацювати вищевказану кількість документів у зв`язку з завантаженістю двох працівників.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, Суд установив таке.

Пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України передбачено, що серед основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини третьої статті 328 КАС України, у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову та заміни заходу забезпечення позову, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, Сьомий апеляційний адміністративний суду виходив з того, що скаржником подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, яка обґрунтована надмірним навантаженням, а тому суд вважає, що вказані підстави пропуску строку на апеляційне оскарження є неповажними.

Положеннями статті 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Наведеною нормою чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема, щодо дотримання строку апеляційного оскарження.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 КАС України.

Для цього учасник справи як особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, зобов`язана вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені чинним законодавством.

Окрім цього, пунктом 2 частини третьої статті 2 КАС України рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом віднесено до основних засад (принципів) адміністративного судочинства, зміст якого розкриває стаття 8 цього Кодексу, й визначає, що усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом.

Такі положення наведених правових норм процесуального права знайшли своє відображення і у статті 44 КАС України, частина перша якої вказує, що учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки.

Отже, органи державної влади, маючи однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків поряд з іншими учасниками справи, мають діяти вчасно та в належний спосіб, дотримуватися своїх власних внутрішніх правил та процедур, встановлених, зокрема, нормами процесуального закону, не можуть і не повинні отримувати вигоду від їх порушення, уникати або шляхом допущення зайвих затримок та невиправданих зволікань відтерміновувати виконання своїх процесуальних обов`язків.

Відповідно до частини третьої статті 298 КАС України, апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 299 КАС України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

А відтак існує чітко окреслений характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема, щодо дотримання строку апеляційного оскарження.

Відповідач, маючи намір добросовісної реалізації належного йому права на апеляційний перегляд справи, та як особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, мав забезпечити неухильне і своєчасне виконання вимог процесуального закону і суду, зокрема, стосовно форми та змісту апеляційної скарги й вчинити залежні від нього дії з використанням усіх наявних засобів та можливостей, передбачених законодавством.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.

Тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в апеляційному порядку у строк встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

Таким чином, Суд констатує, що суд апеляційної інстанції, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, правильно застосував положення частини першої статті 299 КАС України, правильне їхнє застосовування є очевидним, а доводи касаційної скарги не викликають сумніву щодо застосування чи тлумачення зазначених норм процесуального права.

Відповідно до частини другої статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а тому у відкритті касаційного провадження за цією касаційною скаргою слід відмовити.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, неодноразово вказувалось, що право на доступ до судочинства, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним, воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення ЄСПЛ від 21.12.2010 у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України», пункту 53 рішення ЄСПЛ від 08.04.2010 у справі «Меньшакова проти України»). За висновком, викладеним в рішенні від 18.10.2005 у справі «МПП «Голуб» проти України», право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними меж.

Перевіривши фактичну та юридичну обґрунтованість вимог касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про те, що суд апеляційної інстанції слушно зазначив про наявність правових підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою, яка подана відповідачем з пропуском строків апеляційного оскарження.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись пунктом 5 частини першої статті 333 КАС України, Суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24.12.2021 у справі № 600/2083/21-а.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною і не оскаржується.

Суддя-доповідач В.М. Бевзенко

Судді С.М. Чиркін

В.М. Шарапа