Справа № 140/11818/21
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2022-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2022 року ЛуцькСправа № 140/11818/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області) про зобов`язання включити до страхового стажу період роботи з 01 листопада 1990 року по 14 січня 1994 року в Дирекції Луцького м`ясокомбінату, що будується, відповідно до записів трудової книжки; зобов`язання зробити перерахунок розміру пенсії за віком з моменту звернення до суду.

В обґрунтування позову позивач вказав, що з 21 березня 2021 року він є пенсіонером за віком та пенсія йому призначена відповідно до Закону України від 09 липня 2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-IV). Однак при призначенні пенсії відповідачем не було враховано страховий стаж за період з 01 листопада 1990 року до 14 січня 1994 року на посаді головного бухгалтера в Дирекції Луцького м`ясокомбінату, що будується. Причиною виключення ГУ ПФУ у Волинській області зазначеного періоду його роботи зі страхового стажу стало те, що в трудовій книжці запис №12 від 14 січня 1994 року про звільнення скріплений печаткою Дирекції Луцького м`ясокомбінату, що будується, радянського зразка.

Позивач вважає такий висновок відповідача протиправним, оскільки він не містить жодних посилань на чинні норми законодавства, а положення Інструкції про порядок видачі дозволів на виготовлення печаток і штампів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 жовтня 1993 року №643, не містять норм про нечинність фактично існуючих печаток та штампів та про обов`язок їх заміни.

ОСОБА_1 також зазначив, що має відповідні записи у трудовій книжці щодо спірних періодів роботи та ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження його трудового стажу, а та обставина, що підприємство не замінило свою печатку новою після припинення Української РСР, не робить документи, які завірені нею, неправдивими.

Позивач зауважив, що позбавлений можливості підтвердити спірний період в інший спосіб, окрім як трудовою книжкою, оскільки Дирекція Луцького м`ясокомбінату, що будується, є ліквідованою, і розшукати архівні документи цієї організації не вдалося.

З наведених підстав позивач просив позов задовольнити повністю.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

У відзиві на позовну заяву відповідач позовні вимоги заперечив та у їх задоволенні просив відмовити повністю (а.с.26-30). В обґрунтування цієї позиції вказав, що до страхового стажу позивача не зараховано період роботи з 01 листопада 1990 року по 14 січня 1994 року в Дирекції Луцького м`ясокомбінату, що будується, у зв`язку з порушенням Інструкції ведення трудових книжок. Зокрема, в трудовій книжці позивача запис №12 від 14 січня 1994 року завірено печаткою старого зразка (УРСР). Враховуючи те, що записи трудової книжки позивача про спірний період роботи засвідчені неналежним чином, а інші підтверджуючі документи відсутні, підстав для врахування періоду роботи з 01 листопада 1990 року по 14 січня 1994 року немає.

Крім того, відповідач вважає безпідставною вимогу про проведення перерахунку пенсії, оскільки позивач у встановленому порядку із заявою про перерахунок пенсії не звертався та документів про підтвердження періоду роботи з 01 листопада 1990 року по 14 січня 1994 року в Дирекції Луцького м`ясокомбінату, що будується, передбачених Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі Порядок №637), не надавав. А тому й підстав приймати рішення щодо перерахунку пенсії не було.

Також відповідач вважає, що позивач звернувся до суду з цим позовом з пропуском строку звернення до суду.

Інші заяви по суті справи від сторін не надходили.

Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та з 21 березня 2021 року отримує пенсію за віком відповідно до норм Закону №1058-IV, що підтверджується копією розпорядження про призначення пенсії (а.с.19). Як видно з розрахунку страхового стажу (а.с.32), при призначенні пенсії враховано страховий стаж позивача 38 років 02 місяці 25 днів; період роботи з 01 листопада 1990 року по 14 січня 1994 року в Дирекції Луцького м`ясокомбінату, що будується, до страхового стажу не зараховано.

На звернення позивача щодо причин неврахування зазначеного періоду до страхового стажу (а.с.9) ГУ ПФУ у Волинській області листом від 07 жовтня 2021 року №11485-11651/Р-02/8-0300/21 повідомило про відсутність підстав для зарахування цього періоду роботи, оскільки запис про звільнення завірено гербовою печаткою СРСР (а.с.10-11).

Не погоджуючись із такими діями відповідача, позивач звернувся до суду із цим позовом.

При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.

Спірні правовідносини між сторонами врегульовані нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Закон №1058-IV).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 8 Закону №1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Абзацом першим частини першої статті 24 Закону №1058-IV встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Як передбачено частиною другою статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

Закон №1058-IV набрав чинності 01 січня 2004 року. До вказаної дати порядок обчислення стажу визначався Законом України від 05 листопада 1991 року №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII).

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Зазначеній нормі Закону №1788-XII відповідає пункт 1 Порядку №637.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами (абзац другий пункту 1 Порядку №637).

Згідно з підпунктом 2 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1, зі мінами станом на 18 березня 2021 року; далі Порядок №22-1) до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637. За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку, надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року №10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за №785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року №8-1), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

Згідно з частиною першою статті 44 Закону №1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

З аналізу викладених норм слід дійти висновку, що основним документом, який підтверджує трудовий стаж, є трудова книжка. При цьому лише у разі відсутності трудової книжки або записів у ній органи Пенсійного фонду мають право встановлювати трудовий стаж на підставі інших первинних документів. У разі сумніву органу, що призначає пенсію, у належності та обґрунтованості поданих заявником документів, в нього є право перевірити надані заявником документи шляхом звернення до установ, підприємств, організацій, де працював заявник, із відповідними запитами.

Таким чином, необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Пенсія позивачу призначена з 21 березня 2021 року та, як видно матеріалів пенсійної справи, до заяви про призначення пенсії від 18 березня 2021 року позивач надав ГУ ПФУ у Волинській області трудову книжку НОМЕР_1 (а.с.49-65).

Трудова книжка містить запис №11 від 01 листопада 1990 року про призначення позивача на посаду головного бухгалтера в Дирекцію Луцького м`ясокомбінату, що будується, на підставі наказу від 01 листопада 1990 року №46. Відповідно до запису №12 від 14 січня 1994 року ОСОБА_1 звільнений за власним бажанням (наказ від 14 січня 1994 року №1).

Суд зазначає, що на момент внесення цих записів діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20 липня 1974 року №162 (у редакції постанови Держкомпраці СРСР від 02 серпня 1985 року №252, зі змінами, що внесені постановою Держкомпраці СРСР від 19 жовтня 1990 року №412), пунктом 2.3 глави 2 якої передбачено, що всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу чи звільнення, а також нагороди і заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видачі наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні в день звільнення і повинні чітко відповідати тексту наказу (розпорядженню).

Пункт 2.4 глави 2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженим спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58, містить такі ж положення щодо внесення записів про трудову діяльність працівника.

Відповідно до пункту 4.1 глави 4 цієї Інструкції у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

На думку суду, записи в трудовій книжці про роботу позивача у період з 01 листопада 1990 року по 14 січня 1994 року у Дирекції Луцького м`ясокомбінату, що будується, відповідають вимогам до заповнення трудової книжки, оскільки містять чітку дату прийому та звільнення з роботи, номери наказів та їх дати, посаду, на якій працював позивач, та відбиток печатки підприємства. Записи про періоди роботи не містять жодних виправлень.

Таким чином, наданою трудовою книжкою підтверджено факт роботи ОСОБА_1 в період з 01 листопада 1990 року по 14 січня 1994 року у Дирекції Луцького м`ясокомбінату, що будується, а посилання відповідача на ненадання документів, передбачених Порядком №637, є безпідставними.

Також на доводи відповідача про те, що спірний період роботи позивача не може бути зарахований до страхового стажу, оскільки запис №12 у трудовій книжці завірений печаткою зразка СРСР (фактично УРСР), суд зазначає, що з 24 серпня 1991 року Українська РСР припинила своє існування. До цього часу печатки підприємств, установ та організацій могли містити напис «УРСР». Надалі зміна печаток відбувалась поступово. Та обставина, що роботодавець позивача не змінив свою печатку новою не робить документи, на яких проставлена печатка з написом «УРСР», такими, що не підлягають застосуванню або нечинними та неправдивими й не є підставою для незарахування цього періоду роботи під час призначення пенсії, оскільки невчинення підприємством (організацією) дій для обміну печаток жодним чином не впливає на факт перебування позивача у трудових відносинах з таким підприємством (організацію).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07 лютого 2018 року у справі №275/615/17.

Крім того, положення Інструкції про порядок видачі дозволів на виготовлення печаток і штампів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 жовтня 1993 року №643, не містять вказівок про нечинність фактично існуючих печаток та штампів та не встановлює строку для їх заміни новими.

Завірення запису про звільнення печаткою старого зразка, на думку суду, не є достатнім та належним доказом для встановлення факту відсутності трудових відносин між Дирекцію Луцького м`ясокомбінату, що будується, та позивачем у спірний період.

Також відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Таким чином, працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.

Аналогічна позиція міститься в постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі №687/975/17.

Поряд з тим суд наголошує, що записи у трудовій книжці позивача вчинені в хронологічному порядку.

Отже, наявність печатки з написом «УРСР» жодним чином не спростовує факту наявності страхового стажу та не створює наслідків недійсності відповідного запису, тому у цьому випадку трудова книжка є належним та допустимим доказом підтвердження страхового стажу позивача. У свою чергу відповідач не надав суду доказів того, що в трудовій книжці позивача містяться неправильні чи неточні записи про ці періоди роботи.

З витягу з Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань встановлено, що 25 січня 2010 року вчинено запис про припинення юридичної особи Дирекції Луцького м`ясокомбінату, що будується (а.с.88).

Як видно з матеріалів справи ГУ ПФУ у Волинській області за зверненням ОСОБА_1 двічі (у травні та вересні 2021 року) робило запит до Архіву Міністерства сільського господарства та продовольства України щодо надання довідки про стаж за період роботи з 01 листопада 1990 року по 14 січня 1994 року з посиланням на накази про прийняття і звільнення з роботи, довідки про заробітну плату (а.с.82-83). Суду не надано відповідь на запит органу Пенсійного фонду.

Відсутність архівних документів не є підставою для незарахування позивачу спірного періоду роботи, щодо якого наявний запис у трудовій книжці.

Таким чином, ГУ ПФУ у Волинській області протиправно не зарахувало позивачу до загального трудового стажу період його роботи з 01 листопада 1990 року по 14 січня 1994 року в Дирекції Луцького м`ясокомбінату, що будується.

Вирішуючи спір у частині позовних вимог про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії за віком, суд зазначає, що ця вимога обумовлена протиправним неврахуванням страхового стажу за період з 01 листопада 1990 року по 14 січня 1994 року для обчислення пенсії за віком при її призначення.

Частина четверта статті 45 Закону №1058-IV, на яку покликається відповідач, визначає строки перерахунку пенсії у разі виникнення права на підвищення пенсії та у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії.

Для перерахунку пенсії пенсіонер відповідно до пункту 1.1 розділу І, пункту 2.7 розділу ІІ Порядку №22-1 подає заяву про перерахунок пенсії; до заяви про перерахунок пенсії у зв`язку з урахуванням страхового стажу (заробітної плати) після призначення пенсії, у зв`язку зі зміною кількості членів сім`ї, а також в інших випадках, які спричиняють збільшення чи зменшення розміру пенсії, надаються документи, передбачені підпунктами 2-4 пункту 2.1, пунктом 2.6 цього розділу.

Однак у розглядуваному випадку мова йде не про право на підвищення пенсії, а про безпідставне незарахування відповідачем до страхового стажу для обчислення пенсії за віком при її призначенні позивачу спірного періоду за наявності трудової книжки, а тому необхідності подавати заяву про перерахунок пенсії у вказаному вище порядку не було.

Відповідно до частини другої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Позивач із позовом звернувся 21 жовтня 2021 року та вимогу про перерахунок пенсії просив задовольнити з моменту звернення до суду, а тому твердження відповідача про пропуск строку звернення до суду є безпідставними.

Таким чином, враховуючи межі позовних вимог позов підлягає задоволенню повністю шляхом прийняття рішення про зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 01 листопада 1990 року по 14 січня 1994 року в Дирекції Луцького м`ясокомбінату, що будується, та здійснити перерахунок та виплату його пенсії (з урахуванням виплачених сум) з 21 жовтня 2021 року.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Звертаючись до суду, позивач сплатив судовий збір у сумі 908,00 грн, що підтверджуються квитанцією від 21 жовтня 2021 року №0.0..1, випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету (а.с.4, 22).

З огляду на задоволення позовних вимог на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати у сумі 908,00 грн.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, будинок 22В, ідентифікаційний код юридичної особи 13358826) про зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 01 листопада 1990 року по 14 січня 1994 року в Дирекції Луцького м`ясокомбінату, що будується, та здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком (з урахуванням виплачених сум) з 21 жовтня 2021 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області судові витрати у сумі 908,00 грн (дев`ятсот вісім грн 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ж.В. Каленюк