Справа № 260/3998/21
Суддя: Маєцька Н.Д.
Дата ухвалення: 2022-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
25 січня 2022 року м. Ужгород № 260/3998/21
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:
головуючої судді Маєцької Н.Д.
при секретарі судового засідання Кустрьо В.М.
представника відповідачів 1,2,3 Андращук Д.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву позивача про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області, Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про стягнення середнього заробітку за час затримки, -
ВСТАНОВИВ:
У відповідності до ч.3 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 25 січня 2022 року проголошено вступну та резолютивну частини додаткового рішення. Додаткове рішення в повному обсязі складено 31 січня 2022 року.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області, Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про стягнення середнього заробітку за час затримки задоволено частково: 1) Стягнуто з Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області (Закарпатська область, м. Ужгород, м. Ужгород, пл. Народна, буд. 4, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час затримки виконання рішення суду за період з 18 червня 2020 року по 03 серпня 2021 року у розмірі 258337,38 грн. (двісті п`ятдесят вісім тисяч триста тридцять сім гривень тридцять вісім копійок); 2) В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

22 грудня 2021 року до суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення на користь позивача судових витрат на правничу допомогу в розмірі 9600,00 грн.

25 січня 2022 року до суду надійшла заява представника відповідача 1 на заяву про ухвалення додаткового рішення. У вказаній заяві представник відповідача зазначає, що розрахунок правничої допомоги завищений у співвідношенні до складності справи та обсягу наданих позивачу послуг, оскільки дана справа є справою незначною складності.

25 січня 2022 року до суду надійшла заява представника відповідача 2 на заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій заперечив щодо заявленого розміру витрат на правничу допомогу. Заперечення обґрунтовані тим, що заявлений позивачем розмір витрат на правничу допомогу є необґрунтованим.

В судовому засіданні позивач просив суд ухвалити додаткове рішення у справі та стягнути на його користь витрати на правничу допомогу у розмірі 9600,00 грн.

Представник відповідачів 1, 2 та 3 у судовому засіданні заперечив проти заявленого позивачем розміру витрат на правничу допомогу.

Розглянувши заяву представника позивача, суд приходить наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п.1 ч. 3 статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч. 2 ст. 134 КАС України).

Відповідно до ч. 3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Судом встановлено, що 17 серпня 2021 року між позивачем та адвокатом Шкоркою І.М. укладено договір про надання правової допомоги.

Відповідно до п. 3.1 розділу 3 вказаного договору вартість договору виконавця складає 9600,00 грн.

Відповідно до акту приймання виконаних робіт до договору про надання правової допомоги від 17 серпня 2021 року вартість наданих адвокатом послуг становить 9600,00 грн., а саме: зустріч з клієнтом, надання консультації, узгодження правової позиції 1600,00 грн.; пошук та на аналіз судової практики з питань застосування законодавства у спірних правовідносинах, складання стратегії представництва інтересів клієнта 3200,00 грн.; збір доказів 800,00 грн.; підготовка позову 4000,00 грн.

На підтвердження факту сплати позивачем витрат на правничу допомогу надано квитанцію до прибуткового касового ордеру від 04 жовтня 2021 року № 02/21 на суму 9600,00 грн.

При цьому суд зазначає, що згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, наведеними у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування іншою стороною витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній зі сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Суд у позовному провадженні є арбітром, що надає оцінку тим доказам і доводам, що наводяться сторонами у справі. Суд не може діяти на користь будь-якої зі сторін, що не відповідатиме основним принципам судочинства. Таким чином, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, що підлягають розподілу, за клопотанням іншої сторони. Саме інша сторона зобов`язана довести неспівмірність заявлених опонентом витрат.

Таким чином, відповідач, як особа, яка заперечує щодо зазначеного позивачем розміру витрат на оплату правничої допомоги, зобов`язаний навести обґрунтування та надати відповідні докази на підтвердження його доводів щодо неспівмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами, подавши відповідне клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, а суд, керуючись принципом співмірності, обґрунтованості та фактичності, вирішує питання розподілу судових витрат керуючись критеріями, закріпленими у ст. 139 КАС України.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 05.08.2020 р. у справі №640/15803/19 та від 09.03.2021 р. у справі № 200/10535/19-а, від 21.01.2021 р. у справі №280/2635/204.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як вже встановлено судом, представник відповідача 1 та 2 надав суду заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, в обґрунтування, якої вказав не необґрунтованість розміру витрат на правничу допомогу.

В той же час, представник відповідачів не довів, що понесені позивачем витрати на оплату послуг адвоката є явно неспівмірними з обсягом або якістю цих послуг, з реальними витратами адвоката на складання документів у справі, вчинення інших дій, які охоплюються поняттям правничої допомоги.

Разом з тим, на переконання суду, судові витрати позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 9600,00 грн. документально підтверджені належно оформленими документами, наявними в матеріалах справи, їх розмір є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, а також співмірний з виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Позивач просить стягнути витрати на правничу допомогу солідарно з Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), Міністерства юстиції України.

В той же час, оскільки рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду позовні вимоги ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області, Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) задоволено частково та стягнуто з Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області середній заробіток за час затримки виконання рішення суду за період з 18 червня 2020 року по 03 серпня 2021 року у розмірі 258337,38 грн., то суд приходить висновку про необхідність стягнення витрат на правничу допомогу на користь позивача з Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області.

У зв`язку з чим, заява позивача про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню.

Таким чином, враховуючи, що при ухваленні рішення суду від 15 грудня 2021 року у справі № 260/3998/21 судом не вирішувалось питання розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку про необхідність ухвалення додаткового судового рішення та стягнення на користь позивача з Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області понесених ним витрат на правничу допомогу розмірі 9600,00 грн.

Керуючись ст. ст. 132, 134, 143, 243, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву позивача про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Міністерства юстиції України (м. Київ, вул. Городецького, буд. 13, ), Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області (Закарпатська область, м. Ужгород, м. Ужгород, пл. Народна, буд. 4, ), Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (м. Івано-Франківськ, вул. Грюнвальдська, буд. 11, ) про стягнення середнього заробітку за час затримки задовольнити частково.

2. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області (Закарпатська область, м. Ужгород, м. Ужгород, пл. Народна, буд. 4, ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9600,00 грн. (дев`ять тисяч шістсот гривень).

3. В задоволенні заяви в іншій частині - відмовити.

4. Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Н.Д. Маєцька