Справа № 380/6268/21
Суддя: Потабенко Варвара Анатоліївна
Дата ухвалення: 2022-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/6268/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2022 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Потабенко В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною відмови та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - ГУ ПФУ у Львівській області, відповідач) з такими позовними вимогами:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №43 від 17.01.2021 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 з 25.02.2020 року (з дня звернення) пенсію за віком на пільгових умовах у порядку пункту «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції до Закону України від 02.03.2015 № 213-VIII із застосуванням показника вікового цензу у 50 років.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 07.11.1970 працює на відокремленому підрозділі шахта «Степова» Державного підприємства «Львіввугілля», з 25.05.1998 по даний час за професією «машиніст підіймальних машин», яка відноситься до робіт із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених постановами Кабінету Міністрів України №162 від 11.03.1994 р, №36 від 16.01.2003 року, №461 від 24.06.2016 року, що дає право на пенсію на пільгових умовах. 25.02.2020 звернулась із заявою за місцем проживання до Червоноградського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України від 05.11.1991 №1788 «Про пенсійне забезпечення», із додатком переліку необхідних документів. На момент звернення 25.02.2020 загальний страховий стаж склав 31 рік 02 місяці 09 дні, а стаж за Списком № 2 - 21 рік 09 місяці 01 день. ГУ ПФУ України у Львівській області було прийнято рішення №36 від 02.03.2020 про відмову у призначенні пенсії у зв`язку із недосягненням необхідного віку, передбаченого абзацом 2 пунктом 2 частиною 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в редакції з внесеними змінами Законом України від 03.10.2017 №2148 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», який набув чинності з 11.10.2017. га думку відповідача, відповідно до приписів вказаної статті право на пенсію за віком на пільгових умовах виникає після досягнення віку 55 років. Зауважень стосовно форми звернення, обсягу матеріалів звернення пенсійним органом висловлено не було, наявності явних та очевидних дефектів у подань документах не виявлено. Між тим, пенсійним органом визнані обставини показника загального страхового стажу, а також показника стажу роботи за Списком №2. Будь-яких інших підстав для відмови у призначенні пенсії у тексті оскаржене рішення пенсійний орган не виклав. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28.10.2020 у справі №380/7195/20 позов ОСОБА_1 до ГУ ПФУ у Львівській області задоволено (рішення набрало законної сили 15.01.2021). Визнано протиправним та скасовано рішення Відділу з питань призначення пенсій Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 02.03.2020 №36 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту б статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пункту 2 частини другої ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; зобов`язано ГУ ПФУ у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.02.2020 щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах у порядку пункту б статті 114 етап Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII із застосуванням показника вікового цензу у 50 років, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. Однак, на повторне звернення позивача із заявою до відповідача від 03.02.2021 року з приводу добровільного виконання рішення суду, останнім прийнято рішення від 17.01.2021 №43 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 з підстав недосягнення віку в 55 років (право на призначення пільгової пенсії по віку по Списку № 2) та необхідності доопрацювання уточнюючої довідки. Не погоджуючись з такою відповіддю, позивач звернулася з скаргою від 24.02.2021 року до ГУ ПФУ у Львівській області, однак отримала відповідь від 29.03.2021 року про те, що рішення суду не містить зобов`язання щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах. Вважаючи рішення відповідача протиправним, позивач звернулася з вказаним позовом до суду.

Ухвалою судді від 21.04.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін.

Відповідач позову не визнав. 01.06.2021 подав відзив на позовну заяву (вх. №38859). Вказує, що за результатами повторного розгляду заяви ОСОБА_1 від 25.02.2020 та долучених до неї документів ГУ ПФУ у Львівській області прийнято рішення №3 від 17.01.2020 про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» Станом на дату звернення за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах (25.05.2020) ОСОБА_1 досягла 50 років. Відповідач наголосив, що ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є чинною, неконституційною не визнавалась, а відтак норми цієї статті підлягають застосуванню під час визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах особам, які працювали на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці. Отже на момент звернення позивача із заявою про призначення пенсії до органу Пенсійного фонду України, пенсія за віком на пільгових умовах призначається на умовах Закону Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яким передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки, зокрема, які народилися з 1 жовтня 1969 року по 31 грудня 1970 року після досягнення 55 років. Для підтвердження права на пільгове пенсійне забезпечення позивач надала довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №121 від 14.02.2020 за період на роботі на посаді «машиніст підйомних машин» з 25.05.1998 по 14.02.2020 та виконувала гірничі роботи на поверхні шахти. Підстава видачі довідки є книги наказів 1998, особові рахунки по зарплаті з 1998 по 2020 та особова картка форми П-2, що є недостатнім для видання уточнюючих довідок. Згідно поданих документів, загальний (страховий) стаж позивача становить 30 років 06 місяців. До пільгового стажу роботи ОСОБА_1 за Списком №2 період роботи з 25.05.1998 по 14.02.2020 зарахувати неможливо, оскільки довідка від 14.02.2020 №121 потребує до оформлення. Відтак, відсутні правові підстави для призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020.

31.05.2021 від позивача надійшла відповідь на відзив (вх. №38672). Позивач зазначає, що в даному випадку зауважень щодо відомостей в трудовій книжці, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років у відповідача не було. Так, з запису в трудовій книжці вбачається, що ОСОБА_1 з 25.05.1998 по сьогоднішній день працює машиністом підйомних машин на поверхні ДВАТ «Шахта «Степова» (правонаступник - відокремлений підрозділ шахта «Степова» Державного підприємства «Львіввугілля»). Згідно довідки відокремленого підрозділу «Шахта «Степова» № 121 від 14.02.2020 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній зазначено, що ОСОБА_1 працювала повний робочий день у ВП «Шахта «Степова» ДП «Львіввугілля» і за період з 25.05.1998 по день видачі довідки виконувала гірничі роботи на поверхні шахти, за професією «машиніст підйомних машин», що передбачено Списком 2 згідно з Постановою №461 від 24.06.2016 Кабінету Міністрів України, код КП 8333 підстава: Класифікатор професій ДК 003-10. Крім того, в довідці зазначено, що з 05.1998 по 02.2020 на підприємстві докорінно не змінилися умови і характер праці, що дають право на пенсію на пільгових умовах. Згідно наказів №18-к від 10.03.1993, №63-п від 02.03.1998, №323-а від 04.12.2002, №303-в від 03.12.2007, №213-в від 30.11.2012, №248-в від 28.11.2017 у ВП «Шахта «Степова» ДП «Львіввугілля» проведена атестація робочих місць за умовами праці і вказані професії і посади дають право на пільгове пенсійне забезпечення. Також в підтвердження проведення на підприємстві (шахті) атестації робочих місць за посадами та в період, який позивач працювала, починаючи з 25.05.1998 до пенсійного органу були подані накази по підприємству про завершення атестації робочих місць за умовами праці, де зазначено, що машиніст підіймальної машини належить до Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників із шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (копія наказів про атестацію є в матеріалах справи). Враховуючи вищенаведене позивач вважає, що,записи у трудовій книжці, довідка № 121 від 14.02.2020 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній; накази по підприємству про атестації робочих місць за умовами праці, підтверджують характер роботи ОСОБА_2 з повний робочим днем на посаді машиніст підіймальної машини у період з 25.05.1998 по теперішній час за Списком № 2, що надає їй право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах в 50 років з врахуванням рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28.10.2020 в справі №380/7195/20.

Ухвалою суду від 14.06.2021 зупинено провадження у справі №380/6268/21 до набрання чинності рішенням Верховного Суду у зразковій справі №360/3611/20.

Ухвалою суду від 08.12.2021 поновлено провадження в адміністративній справі.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Оскільки відсутні клопотання будь-якої зі сторін про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28.10.2020 у справі №380/7195/20 визнано протиправним та скасовано рішення Відділу з питань призначення пенсій Управління застосування пенсійного законодавства ГУ ПФУ у Львівській області від 02.03.2020 № 36 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. б ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; зобов`язано ГУ ПФУ у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.02.2020 щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах у порядку п. б ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII, із застосуванням показника вікового цензу у 50 років, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28.10.2020 у справі №380/7195/20 набрало законної сили згідно з ухвало Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15.01.2021.

03.02.2021 позивач звернулась із заявою до ГУ ПФУ у Львівській області, у якій просила відповідача виконати рішення суду від 28.10.2020 №380/7195/20.

ГУ ПФУ у Львівській області супровідним листом від 17.02.2021 №1300-5303-8/14521 надіслало позивачу рішення про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за №43 від 17.01.2020.

Згідно вказаного рішення, для підтвердження права на пільгове пенсійне забезпечення заявниця надала довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №121 від 14.02.2020 за період роботи на посаді «машиніст підйомних машин» як машиніст підіймальної машини з 25.05.1998 по 14.02.2020 та виконувала гірничі роботи на поверхні шахти. Підстава видачі довідки: книги наказів 1998, особові рахунки по зарплаті з 1998 по 2020 роки та особова картка форми Т-2, що є недостатнім для видання уточнюючих довідок. Згідно поданих документів загальний (страховий стаж) ОСОБА_1 становить 30 років 06 місяців. До пільгового стажу роботи заявниці за Списком №2 період роботи з 25.05.1998 по 14.02.2020 зарахувати неможливо, оскільки довідка потребує дооформлення. Питання щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» може розглядатись після досягнення заявницею 55 років за наявності необхідного страхового стажу на роботах зі шкідливими умовами праці.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян на соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки, визначені у Законі України «Про пенсійне забезпечення».

Закон України «Про пенсійне забезпечення» №1788 від 05.11.1991 відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

З 01.01.2004 таким законом є, насамперед, Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який прийнятий на зміну положенням Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Отже, оскільки і Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", і Закон України "Про пенсійне забезпечення" регулюють одні і ті ж правовідносини, то пріоритет у застосуванні за загальним правилом мають норми Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" як акта права, прийнятого пізніше у часі, а норми Закону України «Про пенсійне забезпечення» підлягають субсидіарному (додатковому) застосуванню у разі неурегульованості певного питання у приписах Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

При цьому, суд наголошує на існуванні виключень з цього загального правила.

Згідно з п. "б" ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (у редакції від 02.03.2015 № 213-VIII) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менш 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Законом України від 02.03.2015 №213-VIII раніше передбачений п. "б" ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» віковий ценз для жінок у 50 років було збільшено до 55 років із одночасним запровадженням правила поетапного збільшення показника вікового цензу, за яким жінки, дати народження яких припадали на 1 жовтня 1969 року по 31 грудня 1970 року набували право на пенсію по досягненню 55 років.

Закон України від 02.03.2015 №213-VIII набув чинності з 01.04.2015.

Згідно з п. 2 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: 1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення». У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом. Підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону. Виплата пенсій особам, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників, за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та особам, пенсії яким призначені відповідно до пунктів "в" - "е" та "ж" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", здійснюється до 1 січня 2005 року за рахунок коштів Пенсійного фонду, а з 1 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Отже, і після набуття чинності нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» правила призначення пенсій за Списком №2 регламентувались п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Такий стан правового регулювання існував до календарної дати набрання чинності нормами Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII (11.10.2017), яким текст Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» доповнений, зокрема, ст. 114, згідно з ч. 1 якої право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Також, Законом України від 03.10.2017 №2148-VIII у новій редакції викладений п. 2 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», де зазначалось, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у редакції Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 50 років - по 31 березня 1965 року включно; 50 років 6 місяців - з 1 квітня 1965 року по 30 вересня 1965 року; 51 рік - з 1 жовтня 1965 року по 31 березня 1966 року; 51 рік 6 місяців - з 1 квітня 1966 року по 30 вересня 1966 року; 52 роки - з 1 жовтня 1966 року по 31 березня 1967 року; 52 роки 6 місяців - з 1 квітня 1967 року по 30 вересня 1967 року; 53 роки - з 1 жовтня 1967 року по 31 березня 1968 року; 53 роки 6 місяців - з 1 квітня 1968 року по 30 вересня 1968 року; 54 роки - з 1 жовтня 1968 року по 31 березня 1969 року; 54 роки 6 місяців - з 1 квітня 1969 року по 30 вересня 1969 року; 55 років - з 1 жовтня 1969 року по 31 грудня 1970 року.

У силу спеціальної вказівки у Законі України від 03.10.2017 №2148-VIII наведені вище норми закону почали застосовуватись з 01.10.2017.

Таким чином, з 01.10.2017 правила призначення пенсій за Списком №2 почали регламентуватись одночасно двома законами, а саме: п. "б" ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції Закону України від 02.03.2015 №213-VIII та п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у редакції Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII.

Такий стан правового регулювання існував до прийняття Конституційним Судом України рішення від 23.01.2020 №1-р/2020 у справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу III «Прикінцеві положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII".

Відповідно до п. 1 резолютивної частини вказаного рішення визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), ст. 13, ч. 2 ст. 14, п.п. "б" - "г" ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII.

Згідно з п. 2 резолютивної частини вказаного рішення ст. 13, ч. 2 ст. 14, п.п. "б" - "г" ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

У відповідності до п. 3 резолютивної частини вказаного рішення застосуванню підлягають ст. 13, ч. 2 ст. 14, п.п. "б" - "г" ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.

Отже, з 23.01.2020 в Україні існують два Закони, котрі одночасно регламентують правила призначення пенсій за Списком №2, а саме: п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у редакції до Закону України від 02.03.2015 №213-VIII та п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у редакції Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII.

В обґрунтування позовних вимог позивачка покликається на те, що правила означених законів містять розбіжність відносно позивачки щодо вікового цензу, який складає 50 років за п. "б" ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції до Закону України від 02.03.2015 №213-VIII та 55 років за п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у редакції Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII.

Вказана колізія має бути розв`язана із застосуванням приписів ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на користь невладного суб`єкта - приватної особи, чого відповідачем, за твердженням позивачки, не враховано.

Суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до постанови Верховного Суду від 30.05.2018 у справі № 174/658/16-а (провадження № К/9901/201/17) оцінюватися судом мають саме підстави відмови у призначенні пенсії, тобто, мотиви, з яких виходив відповідач, розглядаючи заяву про її призначення.

Згідно відомостей трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 , а саме запису №17, 25.05.1998 після закінчення курсів така переведена машиністом підйомних машин на поверхні (наказ №60к від 25.05.1998). Також в трудовій книжці міститься запис від 09.04.2021, згідно якого позивач продовжує працювати і по даний час.

Окрім цього, позивач подала до пенсійного органу довідку від 14.02.2020 №121 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Зі змісту вказаної довідки вказано, що у період з 25.05.1998 по тепер виконувала гірничі роботи на поверхні шахти за професією машиніст підйомних машин,як машиніст підіймальної машини.

Відповідач у рішенні про відмову у призначенні пенсії за віком від 17.01.2021 №3 повідомив, що до пільгового стажу роботи заявниці за Списком №2 період роботи з 25.05.1998 по 14.02.2020 зарахувати неможливо, оскільки довідки потребують дооформлення.

Суд критично оцінює відмову відповідача у зарахуванні зазначеного періоду роботи позивача до пільгового та страхового стажу з огляду на таке.

Відповідно до п. 3 Порядку застосування списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України №383 від 08.11.2005 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України №1451/11731 від 01.12.2005 (далі - Порядок №383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці на час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Відповідно до п. 10 Порядку №383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок №637).

Згідно зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.п. 1, 2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Згідно з пунктом 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугою років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Міністерством праці та соціальної політики України та Міністерством фінансів України.

Тобто, за приписами наведеної норми, уточнюючі довідки для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно надавати лише в разі коли відсутні відповідні відомості в трудовій книжці.

Суд зазначає, що доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо спірного періоду роботи позивачки відповідачем суду не надано. Такі записи не викликають у суду розумних сумнівів, а тому їх безпідставно не взято до уваги відповідачем при обрахуванні стажу роботи позивача.

Окрім цього, відповідач не вказує імперативної норми, на підставі якої довідка №121 від 14.02.2020 про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній потребує до оформлення.

Також відповідач застосовує положення п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до якого питання щодо призначення пенсії може розглядатись після досягнення заявницею 55 років за наявності необхідного страхового стажу та стажу роботи на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці. Водночас, рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28.10.2020 у справі №380/7195/20 вже встановлено, що на момент звернення до пенсійного органу (25.02.2020) про призначення пенсії, позивач досягнула 50 років.

Частиною 4 ст. 78 КАС визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Тому доводи відповідача про недосягнення позивачем відповідного віку, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, є помилковими.

Отже, станом на час звернення із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком 2 позивач досягла 50 років, мала стаж роботи не менше 20 років, з нього не менше 10 років на зазначених роботах із шкідливими і важкими умовами праці, за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Вказане свідчить про необґрунтованість та невмотивованість рішення про відмови у призначенні позивачці пільгової пенсії, у зв`язку з чим суд визнає таке протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Згідно з положеннями Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

На законодавчому рівні поняття «дискреційні повноваження» суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

У справі, що розглядається, повноваження пенсійного органу щодо призначення пенсії передбачені Законом України «Про пенсійне забезпечення» та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Умови, за яких пенсійний орган відмовляє у призначенні пенсії, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, пенсійний орган повинен призначити пенсію. Повноваження пенсійного органу та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу, за умови звернення особи з усіма необхідними для призначення пенсії документами, - призначити пенсію. За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними.

Також, суд враховує, що ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду від 08.11.2019 у справі № 227/3208/16-а.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (у редакцій чинній на час виникнення спірних правовідносин) пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Як слідує з матеріалів справи, позивачка звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії та необхідними документами 25.02.2020, відповідно пенсію на пільгових умовах слід призначити саме з цього числа.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відтак, з метою захисту порушеного права позивача, суд вважає, що в даному випадку належним способом захисту прав позивача буде визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ у Львівській області №43 від 17.01.2021 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зобов`язання ГУ ПФУ у Львівській області призначити ОСОБА_1 з 25.02.2020 (з дня звернення) пенсію за віком на пільгових умовах у порядку п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції до Закону України від 02.03.2015 № 213-VIII, із застосуванням показника вікового цензу у 50 років.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 19-20, 22, 25-26, 90, 139, 143, 241-246, 255, 257-258, 293, 295, пп. 15.5 п.15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №43 від 17.01.2021 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХП, пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (, місцезнаходження: 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10) призначити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ; адреса: АДРЕСА_1 ) з 25.02.2020 (з дня звернення) пенсію за віком на пільгових умовах у порядку пункту «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції до Закону України від 02.03.2015 № 213-VIII. із застосуванням показника вікового цензу у 50 років.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (, місцезнаходження: 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ; адреса: АДРЕСА_1 ) 908 (дев`ятсот вісім) гривень рівно судових витрат у вигляді судового збору.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 25.01.2022.

Суддя Потабенко В.А.