Справа № 500/5470/21
Суддя: Чиркін С.М.
Дата ухвалення: 2022-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

09 лютого 2022 року

м. Київ

справа № 500/5470/21

адміністративне провадження № К/990/3555/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Чиркіна С.М.,

суддів: Бевзенка В.М., Шарапи В.М.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.12.2021 у справі № 500/5470/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

У 2021 році ОСОБА_1 (далі - позивачка) звернулася до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі - відповідач), в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача, викладене в листі від 26.02.2021 №777-665/К-02/8-1900/21, про відмову позивачці у здійсненні перерахунку пенсії за вислугу років;

- зобов`язати відповідача здійснити позивачці з 01.10.2020 перерахунок раніше призначеної пенсії за вислугу років відповідно до вимог статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ в редакції Закону України від 12.07.2001 №2663-ІІІ, частини 20 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VII в первинній редакції в розмірі 90 % від суми усіх складових заробітку, зазначених у довідці прокуратури Тернопільської області від 07.12.2020 №21-172-20 та виплачувати її без обмеження максимального розміру пенсії з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 05.10.2021 позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано рішення відповідача оформлене листом від 26.02.2021 №777-665/К-02/8-1900/21 про відмову позивачці в здійсненні перерахунку пенсії;

- зобов`язано відповідача здійснити з 01.10.2020 перерахунок та виплату (з урахуванням раніше виплачених сум) пенсії позивачки в розмірі 76 % від суми місячної заробітної плати на підставі довідки Тернопільської обласної прокуратури від 07.12.2020 №21-172-20 без обмеження максимального розміру пенсії;

- у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.12.2021 апеляційну скаргу відповідача задоволено частково, рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 05.10.2021 скасовано та прийнято нову постанову, якою позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано рішення відповідача області оформлене листом від 26.02.2021 №777-665/К-02/8-1900/21 про відмову позивачці в здійсненні перерахунку пенсії;

- зобов`язано відповідача здійснити з 01.10.2020 перерахунок та виплату (з урахуванням раніше виплачених сум) пенсії позивачки в розмірі 76 % від суми місячної заробітної плати на підставі довідки Тернопільської обласної прокуратури від 07.12.2020 №21-172-20 із застосуванням обмеження виплати пенсії десятьма прожитковими мінімумами встановленими для осіб, які втратили працездатність;

- в решті позовних вимог відмовлено.

24.01.2022 на адресу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга відповідача, у якій скаржник просить скасувати постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.12.2021 і прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, суд установив, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити, з огляду на таке.

У цій справі суд першої інстанції, врахувавши вимоги частин третьої та четвертої статті 257 КАС України, розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження. За предметом спору дана справа не належить до тих, які повинні розглядатися виключно за правилами загального позовного провадження.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Оцінивши доводи касаційної скарги та правове значення цієї справи для формування єдиної правозастосовної практики, колегія суддів вважає, що посилання скаржника на положення підпункту "а" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України є необґрунтованими, оскільки аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з встановленими в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанції обставинами та наданою їм правовою оцінкою не дають підстав для висновку про наявність в даному випадку обставин, наведених у підпунктах "а" та "в" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Інші обґрунтовані посилання на існування обставин, передбачених підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, у касаційній скарзі відсутні.

Отже касаційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи, що оскаржуване судове рішення прийнято у справі розглянутій за правилами спрощеного позовного провадження, передбачені пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України випадки відсутні, у відкритті касаційного провадження у цій справі слід відмовити.

Цей висновок відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995, якими рекомендовано державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 цієї Рекомендації скарги в суд третьої інстанції повинні подаватися в першу чергу у рамках таких справ, які заслуговують третього судового розгляду, наприклад справи, які будуть розвивати право або які будуть сприяти однаковості тлумаченню закону. Їх коло може бути також обмежене скаргами по тих справах, які стосуються питань права, які мають значення для всього суспільства в цілому. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування того, чому її справа буде сприяти досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), враховуючи особливий характер функції Верховного Суду як суду касаційної інстанції, Суд може визнати, що процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (рішення від 19.12.1997 у справі "Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії").

Керуючись статтями 328, 333, 359 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.12.2021 у справі № 500/5470/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Надіслати скаржнику копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя - доповідач: С.М. Чиркін

Судді: В.М. Бевзенко

В.М. Шарапа