Справа № 360/7775/21
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2022-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

02 лютого 2022 рокуСєвєродонецькСправа № 360/7775/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Пляшкова К.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за позовом адвоката Висіцької Ірини Володимирівни в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Луганській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду 02 грудня 2021 року надійшла позовна заява адвоката Висіцької Ірини Володимирівни в інтересах ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління ДПС у Луганській області (далі відповідач, ГУ ДПС у Луганській області) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 12 квітня 2021 року № 0-1230.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є необґрунтованим і підлягає скасуванню, оскільки належне йому нерухоме майно (єдиний майновий комплекс - молочно-товарна ферма), не є об`єктом оподаткування у розумінні статті 266 Податкового кодексу України і підпадає під ознаки нежитлової нерухомості, визначеної у підпункті «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, а саме відноситься до будівель, споруд сільськогосподарських товаровиробників, призначених для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

До того ж, єдиний майновий комплекс використовується у діяльності Фермерського господарства «АГРО-МАКС» (далі ФГ «АГРО-МАКС»), членом та головою якого є позивач. Факт використання єдиного майнового комплексу підтверджений поданням до відповідача податкової звітності за формою 20-ОПП.

Ухвалою від 07 грудня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; визначено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (арк. спр. 181-182).

Від представника ГУ ДПС у Луганській області 22 грудня 2021 року надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник заперечує проти задоволення позовних вимог з таких підстав (арк. спр. 193-196).

Згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, у власності позивача перебуває комплекс будівель та споруд (молочно-товарна ферма), загальною площею 7573,96 кв.м. Зважаючи на те, що ОСОБА_1 не надавав до контролюючого органу жодних документів, які б підтверджували, що належні йому нежитлові приміщення, розташовані за адресою АДРЕСА_1 , відносяться до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора ДК 018-2000, у контролюючого органу відсутні підстави для застосування пільг, передбачених підпунктом «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України.

Як вказує представник відповідача, посилання позивача на те, що він у 2020 році був сільськогосподарським товаровиробником також є безпідставними та не підтверджені належними доказами. Те що позивач є головою та членом Фермерського господарства «АГРО-МАКС» (), в якого наявний встановлений код економічної діяльності (КВЕД), що стосується сільськогосподарської діяльності, жодним чином не підтверджує того, що фізична особа ОСОБА_1 , якому нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, фактично займається цією діяльністю та відповідно є виробником сільськогосподарської продукції. До того ж, відомостей про наявність у користуванні фермерського господарства комплексу будівель та споруд (молочно-товарна ферма) до податкового органу не подавалось.

Представником позивача 05 січня 2022 року подано відповідь на відзив (арк. спр. 213-223).

Відповідач не скористався правом подання заперечень.

Від представника ГУ ДПС у Луганській області 13 грудня 2021 року надійшло клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, в задоволенні якого відмовлено ухвалою від 15 грудня 2021 року (арк. спр. 186, 190).

Ухвалою від 02 лютого 2021 року допущено заміну відповідача по справі - ГУ ДПС у Луганській області (код за ), його правонаступником - ГУ ДПС у Луганській області (код за ЄДРПОУ ВП 44082150) (арк. спр. 231-233).

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 КАС України, суд встановив таке.

ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна є власником комплексу будівель та споруд (молочно-товарна ферма), об`єкт житлової нерухомості: ні. Опис: Ж корівник загальною площею 817,1 кв.м., Ж-1 прибудова, Г корівник загальною площею 999,0 кв.м., Г-1 прибудова, Г-2 прибудова, П корівник загальною площею 894,5 кв.м., П-1 прибудова, П-2 прибудова, З корівник загальною площею 570,6 кв.м., З-1 прибудова, Л телятник загальною площею 465,92 кв.м., Л-1 тамбур, К телятник загальною площею 1087,38 кв.м., К-1 тамбур, К-2 тамбур, К-3 тамбур, К-4 тамбур, Д телятник загальною площею 968,42 кв.м., Д тамбур, Р корівник загальною площею 905,8 кв.м., Р-2 прибудова, Р-1 прибудова, X телятник загальною площею 653,64 кв.м., Т силосна яма, Т-1 силосна яма, В-1 вагова, А адмінбудівля загальною площею 211,6 кв.м., адреса: АДРЕСА_1 (арк. спр. 93-94).

Згідно зі статутом Фермерського господарства «АГРО-МАКС» та витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 є засновником, головою та членом ФГ «АГРО-МАКС», видами діяльності якого є: 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (основний), 01.41 Розведення великої рогатої худоби молочних порід, 01.46 Розведення свиней, 01.61 Допоміжна діяльність у рослинництві, 01.62 Допоміжна діяльність у тваринництві, 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами тварин (арк. спр. 56-74, 75).

Відповідно до протоколу загальних зборів членів ФГ «АГРО-МАКС» від 10 липня 2018 року № 10/07 та акта приймання-передачі майнового права (права користування) від 10 липня 2018 року збільшено складений капітал ФГ «АГРО-МАКС» за рахунок додаткового вкладу від ОСОБА_1 у негрошовій формі у вигляді права користування належним йому за договорами дарування від 07 липня 2018 року (серія та номер: 1204) та від 09 липня 2018 року (серія та номер: 1212) на праві власності нерухомим майном, а саме: єдиним майновим комплексом молочно-товарною фермою по АДРЕСА_1 , передача якого здійснюється на підставі акта приймання-передачі майнового права (арк. спр. 89-91, 92).

Згідно з повідомленням про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність від 16 січня 2012 року № 1 ФГ «АГРО-МАКС» повідомило орган державної податкової служби про експлуатацію комплексу молочно-товарна ферма, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (арк. спр. 87-88).

Рішенням 45 сесії 7 скликання Марківської селищної ради Марківського району Луганської області від 25 червня 2019 року № 45-1/2019 «Про встановлення місцевих податків на території Марківської селищної ради на 2020 рік» встановлено податок на майно (який складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю), зокрема ставка на будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства (код 1271) становить 0,10 % розміру мінімальної заробітної плати за 1 кв. метр для юридичних та фізичних осіб (арк. спр. 16-34).

Податковим повідомленням-рішенням ГУ ДПС у Луганській області від 12 квітня 2021 року форми «Ф» № 0-1230 ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання за платежем: «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості 18010300», за 2020 рік у розмірі 81977,07 грн (арк. спр. 197).

Згідно з розрахунком податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, які належать ОСОБА_1 позивачу нараховано податок за ставкою 0,25 % розміру мінімальної заробітної плати за 1 кв. метр (арк. спр. 203).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Згідно із пунктом 12.3 статті 12 Податкового кодексу України (тут і надалі положення наведені в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів та податкових пільг зі сплати місцевих податків і зборів до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та/або зборів, та про внесення змін до таких рішень.

Пунктом 12.4 статті 12 Податкового кодексу України встановлено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, щодо податків та зборів належать:

встановлення ставок місцевих податків та зборів в межах ставок, визначених цим Кодексом (підпункт 12.4.1);

визначення переліку податкових агентів згідно із статтею 268 цього Кодексу (підпункт 12.4.2);

прийняття рішення про встановлення місцевих податків та зборів, зміну розміру їх ставок, об`єкта оподаткування, порядку справляння чи надання податкових пільг, яке тягне за собою зміну податкових зобов`язань платників податків та яке набирає чинності з початку бюджетного періоду (підпункт 12.4.3).

Відповідно до статті 14 Податкового кодексу України:

грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня (підпункт 14.1.39 пункту 14.1);

об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду. У нежитловій нерухомості виділяють:

а) будівлі готельні - готелі, мотелі, кемпінги, пансіонати, ресторани та бари, туристичні бази, гірські притулки, табори для відпочинку, будинки відпочинку;

б) будівлі офісні - будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей;

в) будівлі торговельні - торгові центри, універмаги, магазини, криті ринки, павільйони та зали для ярмарків, станції технічного обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні, бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування, будівлі підприємств побутового обслуговування;

г) гаражі - гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки;

ґ) будівлі промислові та склади;

д) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки);

е) господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо;

є) інші будівлі (підпункт 14.1.129-1 пункту 14.1);

податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України (підпункт 14.1.156 пункту 14.1).

Відповідно до підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Статтею 266 Податкового кодексу України врегульовано питання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Підпункт 266.1.1 пункту 266.1, підпункт 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України визначають, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, а об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Згідно з підпунктом «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Відповідно до підпунктів 266.3.1, 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Згідно з підпунктом 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 Податкового кодексу України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (підпункт 266.6.1 пункту 266.6 статті 266 Податкового кодексу України).

Згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком) (абзац перший підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України).

З вищеописаних доказів судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником об`єкту нерухомого майна комплексу будівель та споруд (молочно-товарна ферма), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 7573,96 кв. метра.

Рішенням 45 сесії 7 скликання Марківської селищної ради Марківського району Луганської області від 25 червня 2019 року № 45-1/2019 «Про встановлення місцевих податків на території Марківської селищної ради на 2020 рік» встановлено податок на майно (який складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю).

Позивач стверджує, що ставка податку на належне йому нерухоме майно, яке слід кваліфікувати, як будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства (код 1271), становить 0,10 % розміру мінімальної заробітної плати за 1 кв. метр.

Натомість відповідач стверджує, що ставка на належне позивачу нерухоме майно за цим Рішенням (об`єкт нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних осіб) становить 0,25 % розміру мінімальної заробітної плати за 1 кв. метр.

Законом України від 14.11.20119 № 294-ІХ «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено у 2020 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня 2020 року 4723 гривні.

На підставі рішення Марківської селищної ради Марківського району Луганської області від 25 червня 2019 року № 45-1/2019 «Про встановлення місцевих податків на території Марківської селищної ради на 2020 рік» відповідачем зроблено розрахунок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2020 рік по об`єктах оподаткування, які належать ОСОБА_1 , згідно з яким сума податку за нерухоме майно комплексу будівель та споруд (молочно-товарна ферма) складає 81977,07 грн. У розрахунку вказано, що ставка 0,25 % - 11,81 грн (за 1 кв. м); загальна площа об`єкта нежитлової нерухомості 7573,96 кв. м; щомісячна сума податку 7452,46 грн.

Відповідачем направлено позивачу податкове повідомлення-рішення від 12 квітня 2021 року форми «Ф» № 0-1230, яким ОСОБА_1 до сплати визначено суму податкового зобов`язання за платежем: «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості 18010300», за 2020 рік в сумі 81977,07 грн.

Правильність та обґрунтованість математичного розрахунку суми податку позивачем не оспорюється.

Спірним питанням цієї справи є саме наявність правових підстав для звільнення позивача від сплати цього податку відповідно до вимог підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України.

З аналізу цієї норми слідує, що не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, будівлі, споруди, якщо вони:

- належать сільськогосподарському товаровиробнику (як юридичній, так і фізичній особі):

- віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) ДК 018-2000;

- не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Щодо належності нерухомого майна сільськогосподарському товаровиробнику, суд зазначає таке.

Згідно з підпунктом 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа - підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Проте, вищенаведене визначення «сільськогосподарський товаровиробник» застосовується виключно для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу «Спрощена система оподаткування, облік та звітність», тому не застосовується до спірних правовідносин, які врегульовані розділом ХІІ «Податок на майно».

Таке правозастосування відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 10 квітня 2020 року в справі № 823/1751/17, від 24 квітня 2020 року в справі № 540/2206/19, від 17 лютого 2021 року в справі № 820/3707/17, від 18 травня 2021 року в справі № 820/3705/17.

Статтею 5 Податкового кодексу України визначено, що поняття, правила та положення, установлені цим Кодексом та законами з питань митної справи, застосовуються виключно для регулювання відносин, передбачених статтею 1 цього Кодексу.

У разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу.

Інші терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.

Визначення поняття «сільськогосподарський товаровиробник» також міститься у статті 1 Закону України «Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001 - 2004 років», під яким мається на увазі фізична або юридична особа, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.

Крім того, законодавцем з метою визнання осіб такими, що займаються сільськогосподарською діяльністю, вживається також поняття «виробники сільськогосподарської продукції».

Так, згідно з абзацом другим статті 1 Закону України «Про сільськогосподарський перепис» виробники сільськогосподарської продукції - це юридичні особи всіх організаційно-правових форм господарювання та їх відокремлені підрозділи, фізичні особи (фізичні особи-підприємці, домогосподарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою класифікацією видів економічної діяльності, мають у володінні, користуванні або розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, щодо можливості застосування до спірних правовідносин поняття «сільськогосподарського товаровиробника» у наведених законодавчих актах для цілей визначення змісту статусу сільськогосподарського товаровиробника, оскільки наведені поняття не суперечать його визначенню у підпункті 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, яке має чітко обмежену сферу застосування. Тому, як наслідок, для інших випадків мають застосовуватися субсидіарно норми інших законів у відповідності до положень пункту 5.3 статті 5 Податкового кодексу України.

Аналогічний за змістом правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 26 листопада 2020 року в справі № 560/168/19.

Підсумовуючи вищевикладене, можна дійти висновку, що сільськогосподарським товаровиробником для цілей Податкового кодексу України, окрім глави 1 розділу XIV цього Кодексу, є, як юридична, так і фізична особа (фізична особа-підприємець), яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої продукції її реалізацією.

Як вже вище вказано, ОСОБА_1 є засновником, головою та членом Фермерського господарства «АГРО-МАКС» (), видами діяльності якого є вироблення сільськогосподарської продукції шляхом вирощування зернових культур, бобових культур і насіння олійних культур, розведення великої рогатої худоби молочних порід, розведення свиней, оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами тварин.

Факт виробництва Фермерським господарством «АГРО-МАКС» протягом 2020 року сільськогосподарської продукції відповідачем не заперечується та визнається.

Відповідно до статті 1 Закону України від 19.06.2003 № 973-IV «Про фермерське господарство» (далі - Закон № 973-IV) фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону.

Статтею четвертою Закону № 973-IV закріплено, що головою фермерського господарства є його засновник або інша визначена в Статуті особа. Голова фермерського господарства представляє фермерське господарство перед органами державної влади, підприємствами, установами, організаціями та окремими громадянами чи їх об`єднаннями відповідно до закону. Голова фермерського господарства укладає від імені господарства угоди та вчиняє інші юридично значимі дії відповідно до законодавства України. Голова фермерського господарства може письмово доручати виконання своїх обов`язків одному з членів господарства або особі, яка працює за контрактом.

Відповідно до положень статті 19 Закону України «Про фермерське господарство» до складу майна фермерського господарства (складеного капіталу) можуть входити: будівлі, споруди, облаштування, матеріальні цінності, цінні папери, продукція, вироблена господарством в результаті господарської діяльності, одержані доходи, інше майно, набуте на підставах, що не заборонені законом, право користування землею, водою та іншими природними ресурсами, будівлями, спорудами, обладнанням, а також інші майнові права (в тому числі на інтелектуальну власність), грошові кошти, які передаються членами фермерського господарства до його складеного капіталу.

З наведених положень слідує, що створення ОСОБА_1 Фермерського господарства «АГРО-МАКС» є формою здійснення ним підприємницької діяльності щодо сільськогосподарського товаровиробництва (вироблення сільськогосподарської продукції, переробки, реалізації), тому в даному випадку діяльність юридичної особи щодо сільськогосподарського товаровиробництва неможливо відокремити від підприємницької діяльності позивача, під час здійснення якої ОСОБА_1 використовує належний йому комплекс молочно-товарну ферму.

Так судом встановлено, що ОСОБА_1 передав право користування належним йому комплексом молочно-товарна ферма до складеного капталу фермерського господарства, що підтверджено протоколом від 10 липня 2018 року № 10/07 загальних зборів членів фермерського господарства та актом від 10 липня 2018 року приймання передачі майнового права (права користування) до складеного капіталу Фермерського господарства «АГРО-МАКС». В свою чергу факт використання цього комплексу в господарській діяльності господарства підтверджується поданою ним податковою звітністю за формою 20-ОПП.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивач у розумінні податкового законодавства протягом 2020 року був сільськогосподарським товаровиробником, який використовував у своїй господарській діяльності належний йому комплекс, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 7573,96 кв. метра.

Наведені у відзиві на позов заперечення відповідача проти цього факту, обґрунтовані відсутністю у позивача статусу фізичної особи-підприємця, судом відхиляються як безпідставні, з вище викладених мотивів.

Також не спростовують висновків суду твердження відповідача про відсутність доказів здійснення позивачем як фізичною особою сільськогосподарської діяльності, оскільки за вищевказаного нормативного регулювання така діяльність фермерського господарства є діяльністю засновників та членів фермерського господарства, оскільки як вже вище вказано створення фермерського господарства є формою підприємницької діяльності її засновника та членів.

Щодо віднесення будівель до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) ДК 018-2000 суд зазначає таке.

Державний класифікатор будівель та споруд (ДК БС) є складовою частиною Державної системи класифікації та кодування техніко-економічної та соціальної інформації. Класифікатор розроблено відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.98 р. № 971 (971-98-п) «Про Програму реформування державної статистики на період до 2002 року».

ДК БС призначено для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) в Україні.

Об`єктами класифікації в ДК БС є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.

Будівлі - це споруди, що складаються з несучих та огороджувальних або сполучених (несуче-огороджувальних) конструкцій, які утворюють наземні або підземні приміщення, призначені для проживання або перебування людей, розміщення устатковання, тварин, рослин, а також предметів.

До будівель відносяться: житлові будинки, гуртожитки, готелі, ресторани, торговельні будівлі, промислові будівлі, вокзали, будівлі для публічних виступів, для медичних закладів та закладів освіти та т. ін.

Як констатовано вище, будівлі класифікуються за їх функціональним призначенням. Будівлі, що використовуються або запроектовані для декількох призначень (комбіноване житло, готель і контора), повинні бути ідентифіковані за однією класифікаційною ознакою відповідно до головного призначення.

Так, за кодом 127 ДК БС класифікуються «Будівлі нежитлові інші».

Згідно з кодом 1271 «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» цей клас включає: - будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси та т. ін. Цей клас не включає: - споруди зоологічних та ботанічних садів (2412).

Клас за кодом 1271 «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» включає: 1271.1 Будівлі для тваринництва; 1271.2 Будівлі для птахівництва; 1271.3 Будівлі для зберігання зерна; 1271.4 Будівлі силосні та сінажні; 1271.5 Будівлі для садівництва, виноградарства та виноробства; 1271.6 Будівлі тепличного господарства; 1271.7 Будівлі рибного господарства; 1271.8 Будівлі підприємств лісівництва та звірівництва; 1271.9 Будівлі сільськогосподарського призначення інші.

За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме мано, до належного ОСОБА_1 на праві власності комплексу будівель та споруд (молочно-товарної ферми) входять: корівники з прибудовами до них, телятники з прибудовами до них, силосні ями, вагова та адміністративна будівля, тобто цей комплекс здебільшого складається з будівель для тваринництва (код 1271.1), будівлі силосні та сіножатні (код 1271.4). В свою чергу площа адміністративної будівлі є незначною у порівнянні з площею інших будівель сільськогосподарського призначення. Тому керуючись закріпленими правилами ДК БС можна дійти висновку, що головне призначення комплексу слід класифікувати як будівлі сільськогосподарського призначення.

Також судом встановлено, що вказаний комплекс молочно-товарна ферма, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , позивачем в оренду, лізинг чи позичку не здається.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що належний позивачу комплекс будівель та споруд, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , згідно з підпунктом «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідно, суд дійшов висновку, що відповідач безпідставно визначив належний позивачу комплекс будівель та споруд об`єктом оподаткування та нарахував позивачу податковим повідомленням-рішенням від 12 квітня 2021 року № 0-1230 податкове зобов`язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в сумі 81977,07 грн.

Що стосується інших обставин, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, суд вважає за необхідне зауважити, що у пункті 25 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» зазначено, що суд зобов`язаний надавати відповідь на кожен із специфічних, доречних та важливих доводів заявника. Виходячи з позиції цього суду, що висловлена в пункті 42 рішення «Бендерський проти України», судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються.

Вказані вимоги зобов`язують суди при вирішенні справи у кожному конкретному випадку вживати передбачені законом заходи з метою з`ясування всіх обставин у справі, що мають значення для вирішення спору, встановити та надати вичерпну оцінку фактичним обставинам у межах спірних правовідносин з метою з`ясування об`єктивних причин та факторів, що зумовили настання для платника негативних наслідків у вигляді порушеного права, що підлягає захисту, та в достатній мірі висвітлити мотиви прийняття конкретних рішень.

З урахуванням зазначеного суд не надає оцінку іншим доводам сторін, оскільки вищевикладені факти та обставини є безумовною підставою для висновків суду про протиправність дій відповідача, а інші доводи не мають суттєвого впливу на рішення суду за результатами вирішення цього спору.

За встановлених у цій справі обставин та нормативного врегулювання спірних правовідносин, оскільки оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято відповідачем з порушенням положень Податкового кодексу України, суд дійшов висновку, що таке повідомлення-рішення не відповідає критеріям правомірного рішення суб`єкта владних повноважень, визначеним частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, тому є протиправним та підлягає скасуванню, а позовні вимоги задоволенню.

З урахуванням вимог частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду з позовом у розмірі 908,00 грн, що підтверджується квитанцією від 18 листопада 2021 року, підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов адвоката Висіцької Ірини Володимирівни в інтересах ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Луганській області (місцезнаходження: 93400, Луганська область, місто Сєвєродонецьк, вулиця Енергетиків, будинок 72, код за ЄДРПОУ ВП 44082150) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Луганській області від 12 квітня 2021 року № 0-1230.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Луганській області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.О. Пляшкова