Справа № 140/12210/21
Суддя: Костюкевич Сергій Федорович
Дата ухвалення: 2022-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2022 року ЛуцькСправа № 140/12210/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Костюкевича С.Ф., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 09.06.2020 № 0-0318, № 0-0318, № 0-0318, № 0-0318, № 0-0318, № 0-0318, № 0-0318, № 0-0318, № 0-0318, від 02.04.2021 №0-0318.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ГУ ДПС у Волинській області прийнято податкові повідомлення-рішення по об`єктах нерухомого майна: свинарник, загальною площею 200,7 кв. м, який розташований у АДРЕСА_1 ; телятник, загальною площею 534 кв.м, який розташований у АДРЕСА_1 ; автовагова, загальною площею 78,6 кв.м, який розташований у АДРЕСА_1 ; силосна яма, загальною площею 375,8 кв.м, яка розташована у АДРЕСА_1 ; кормокухня, загальною площею 211,9 кв.м, яка розташована у АДРЕСА_1 ; телятник-вівчарник, загальною площею 987,9 кв.м, який розташований у АДРЕСА_1 ; корівник, загальною площею 1105,9 кв.м, який розташований у АДРЕСА_1 ; конюшня, загальною площею 280,1 кв.м, яка розташована у АДРЕСА_1 ; льоносушарка, загальною площею 331 кв.м, яка розташована у АДРЕСА_1 , які належать на праві власності ОСОБА_1 , що підтверджується інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Позивач зазначив, що вищевказані об`єкти нерухомого майна, які належить йому на праві приватної власності і щодо яких відповідачем донараховані податкові зобов`язання, є будівлями/спорудами, призначеними для використання при виготовленні сільськогосподарської продукції для власного споживання та продажу. Вважає, що вищезазначені приміщення, які є у моїй власності відповідно до норм Податкового кодексу України, а саме п.п. «ж» п.п. 266.2.2. п. 266.2. ст. 266 ПК України не є об`єктом оподаткування, оскільки призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності. Крім того, відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого і введеного в дію наказом Держстандарту України від 17.08.2000 №507, клас «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» включає (код 1271): будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси.

Також вказав, що відповідно до довідки від 18.10.2021 №169, має зареєстроване в Єдиному Державному Реєстрі тварин господарство по утриманню сільськогосподарських тварин (ВРХ, ДРХ, коні) реєстраційний номер №07145441, за адресою: АДРЕСА_1 , КОАТУУ , що збігається з адресою об`єктів нерухомого майна щодо яких податковим органом нараховано податкові зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

З огляду на вищевказане, вважає оскаржувані податкові повідомлення-рішення протиправними та просить їх скасувавати.

Ухвалою суду від 02.11.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі та розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до вимог статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

У відзиві на позовну заяву відповідач позовні вимоги вважає безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення, оскільки з 1 січня 2019 року набрав чинності закон України від 23.11.2018 року №2628-VII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів». Після внесення змін до ПКУ, відповідно до абзацу «ж» п.п.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПКУ будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників..(юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку. Згідно з відповідною нормою не оподатковуються будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Згідно з ст. 1 Закону України від 23 вересня 2008 року № 575-VI «Про сільськогосподарський перепис» до виробників сільськогосподарської продукції відносять юридичних осіб, фізичних осіб (фізичні особи - підприємці, домогосподарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою класифікацією видів економічної діяльності (далі - КВЕД), мають у володінні, користуванні або розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин.

Фізичні особи, які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою КВЕД з урахуванням Класифікатора ДК 016-2010, мають у володінні, користуванні або розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин, володіють та використовують будівлі, споруди, віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Класифікатора ДК 018-2000, відносяться до сільськогосподарських товаровиробників з метою визначення об`єкта оподаткування згідно з п. п. «ж» п. п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПКУ.

Згідно даних АІС «Податковий блок» у ОСОБА_1 не зареєстровано жодного із КВЕДів. Також відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань жодних відомостей про даного громадянина немає.

З наведених підстав відповідач просив у задоволенні позову відмовити.

У відповіді на відзив позивач підтвердив свої доводи, зазначені у позовній заяві та просив у задовольнити його позовні вимоги.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

ОСОБА_1 є власником нерухомого майна, а саме: свинарник, загальною площею 200,7 кв. м, який розташований у АДРЕСА_1 ; телятник, загальною площею 534 кв.м, який розташований у АДРЕСА_1 ; автовагова, загальною площею 78,6 кв.м, який розташований у АДРЕСА_1 ; силосна яма, загальною площею 375,8 кв.м, яка розташована у АДРЕСА_1 ; кормокухня, загальною площею 211,9 кв.м, яка розташована у АДРЕСА_1 ; телятник-вівчарник, загальною площею 987,9 кв.м, який розташований у АДРЕСА_1 ; корівник, загальною площею 1105,9 кв.м, який розташований у АДРЕСА_1 ; конюшня, загальною площею 280,1 кв.м, яка розташована у АДРЕСА_1 ; льоносушарка, загальною площею 331 кв.м, яка розташована у АДРЕСА_1 , що підтверджується інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Щодо зазначеного майна нараховано податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2019 та 2020 роки на загальну суму 35 969,30 грн. відповідно до повідомлень-рішень від 09.06.2020 № 0-0318, № 0-0318, № 0-0318, № 0-0318, № 0-0318, № 0-0318, № 0-0318, № 0-0318, № 0-0318, від 02.04.2021 №0-0318.

Не погодившись з правомірністю вказаних повідомлень-рішень, позивач звернувся в суд з даним адміністративним позовом та просить їх скасувати.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Стаття 67 Конституції України передбачає обов`язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначає Податковий кодекс України.

Справляння податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, врегульовано приписами статті 266 ПК України.

Згідно із статтею 265 ПК України податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки транспортного податку та плати за землю.

Відповідно до підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Як вбачається, зі змісту абзацу «ж» підпункту. 266.2.2., пункту 266.2 статті 266, не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Підпунктом 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України, передбачено, що об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

У статті 1 Закону України «Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001 - 2004 років» від 18 січня 2001 року № 2238-111 (далі - Закон №2238) визначено поняття сільськогосподарського товаровиробника, відповідно до якого це фізична або юридична особа, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власно виробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.

Крім того, до виробників сільськогосподарської продукції відносять юридичних .осіб, фізичних осіб (фізичні особи підприємці, домогосподарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою класифікацією видів економічної діяльності (далі - КВЕД), мають у володінні, користуванні або розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин (ст. 1 Закону України «Про сільськогосподарський перепис» від 23 вересня 2008 року №575-/Ч).

Законом № 2238 визначено, що продукція сільського господарства сільськогосподарська продукція) - це продукція, що виробляється в сільському господарстві та відповідає кодам Державного класифікатора продукції та послуг.

Коди продукції сільського господарства та пов`язані з цим послуги визначені розділом і секції «А» «Продукція сільського господарства, лісового господарства та рибного господарства» Державного класифікатора продукції та послуг ДК 016:2010, затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 11.10.2010 №457.

Відповідно до підпункту 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України сільськогосподарський товаровиробник - це юридична особа незалежно від організаційно - правової форми, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

З метою однозначного застосування норм Податкового кодексу України та уникнення юридичних колізій статтею 5 Податкового кодексу України передбачено, що поняття, правила та положення, установлені цим Кодексом та законами з питань митної справи, застосовуються виключно для регулювання відносин, передбачених статтею 1 цього Кодексу. У разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу.

Згідно з Державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженим наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17 серпня 2000 року №507, до класу (код 1271) «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» належать будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси та інші.

Отже, фізичні особи, які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою КВЕД з урахуванням Державного класифікатора продукції та послуг ДК 016-2010, мають у володінні, користуванні або розпорядженні .землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин, володіють та використовують будівлі, споруди, що призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, відносяться до сільськогосподарських товаровиробників, з метою визначення об`єкта оподаткування згідно з абзацом «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України.

Згідно даних АІС «Податковий блок» у ОСОБА_1 не зареєстровано жодного із КВЕДів. Також відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань жодних відомостей про даного громадянина немає.

Окрім того суд звертає увагу, що довідка, яка видана Ківерцівською районною державною лікарнею ветеринарної медицини не підтверджує того факту, що позивач є сільськогосподарським товаровиробником»

Також позивачем не надано доказів, що за місцезнаходженням спірного нерухомого майна він має у володінні, користуванні чи розпорядженні землі сільськогосподарського призначення та свійських тварин, реєстрація яких для сільських населених пунктів відображається в Погосподарській книзі сільської ради, де розташована нерухомість, що підлягає оподаткуванню.

Правовою підставою для застосування до особи пільги зі сплати податку на нерухоме майно, у вигляді звільнення його від сплати, є одночасна сукупність наступних умов: використання споруди безпосередньо у сільськогосподарській діяльності; особа є сільськогосподарським товаровиробником.

Підпунктами 266.3.1 та 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України передбачено, що базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Отже, за загальним правилом, об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх частки, які перебувають у власності фізичних осіб є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Системне тлумачення підпункту 266.2.2 пункту 66.2 статті ПК України свідчить про те, що законодавець у кожному буквеному пункті (від «а» до «л») передбачив конкретні умови, за наявності яких нерухомість не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Кожен з визначених підпунктом 266.2.2 буквених пунктів має прив`язку або до статусу суб`єкта, який володіє такою нерухомістю (діти-сироти, діти, позбавлені батьківського піклування («д»), суб`єкти господарювання малого та середнього бізнесу («е»), сільськогосподарський товаровиробник («ж»), громадські організації інвалідів та їх підприємства («з»), релігійні організації («и»)), та/або до виду нерухомості, його стану, місця розташування (непридатна до проживання («ґ»), будівлі дошкільних та загальноосвітніх навчальних закладів («і»), будівлі промисловості («є») тощо).

Зазначена правова позиція висловлена і Верховним судом у постанові від 15.05.2018 у справі № 806/2676/17 (адміністративне провадження № К/9901/28719/18).

Нормами статті 2 КАС України, визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (частини друга статті 77 КАС України).

Отже, позивачем не подано належних доказів, що ним за місцем знаходження нерухомого майна, що є базою оподаткування, провадиться господарська діяльність, яка відноситься до діяльності сільськогосподарських товаровиробників, а також що його нерухоме майно призначене та використовується безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, що може бути підставою для застосування пільги з оподаткування відповідно до підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України.

Таким чином, належні позивачу приміщення є об`єктом оподаткування в силу імперативних приписів закону і на них повинен нараховуватись податок на нерухоме майно.

Внаслідок порушення позивачем свого обов`язку щодо сплати зобов`язання у строки, встановлені ПК України, на думку суду, ГУ ДПС у Волинській області правомірно сформовано податкові повідомлення-рішення від 09.06.2020 № 0-0318, № 0-0318, № 0-0318, № 0-0318, № 0-0318, № 0-0318, № 0-0318, № 0-0318, № 0-0318, від 02.04.2021 №0-0318.

Враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, суд дійшов висновку про безпідставність заявлених позовних вимог, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись статтями 139, 243-246, 255, 257, 262, 263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статями 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням вимог підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» цього Кодексу. Апеляційна скарга може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя С.Ф. Костюкевич