Справа № 360/5084/21
Суддя: Н.М. Басова
Дата ухвалення: 2022-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
Іменем України

19 січня 2022 рокуСєвєродонецькСправа № 360/5084/21

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Басової Н.М.

при секретарі судового засідання: Бутенко К.В.,

за відсутності сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач), в якому позивач просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 по 14.09.2019 включно із застосуванням щомісячної фіксованої індексації 4463,15 грн, відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення 4463,15 грн за період з 01.03.2018 по 14.09.2019 включно в сумі 82419,42 грн відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 із одночасним відрахуванням 1,5% військового збору та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до п.2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44 з урахуванням раніше виплачених сум;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 подати звіт про виконання судового рішення (а.с.1-7).

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ОСОБА_1 з 14.09.2016 по 14.09.2019 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . У період проходження військової служби нарахування грошового забезпечення відповідачем здійснювалося не в повному обсязі, а саме: у період з 14.09.2016 по 14.09.2019 не в повному розмірі нараховувалася та виплачувалася індексація грошового забезпечення. 30 березня 2020 року позивачем було надіслано поштою заяву до військової частини з проханням виплатити індексацію грошового забезпечення. Проте у визначений законодавством термін відповідь військовою частиною надана не була. Позивач звернувся до суду для вирішення спору. Рішенням Луганського окружного адміністративного суду 09 листопада 2020 року у справі №360/2930/20 позов ОСОБА_1 було задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 14.09.2016 по 14.09.2019 включно, зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 14.09.2016 по 14.09.2019 включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) в період з 14.09.2016 року по 28.02.2018 - січень 2008 року, а в період з 01.03.2018 по 14.09.2019 - березень 2018 року, з урахуванням абзацу 4 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.

На виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2020 року у справі №360/2930/20 відповідачем 29.03.2021 виплачено на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період 14.09.2016 по 28.02.2018 із застосуванням базового місяця січень 2008 року в сумі 62622,48 грн, (з урахуванням утримання військового збору 1,5% в сумі 953,64 грн). При цьому сума нарахованої індексації грошового забезпечення за лютий 2018 року складає 4258,75 грн. Відповідачем в порушення абзаців 4, 5, 6 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення не виплачено на користь позивача щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення в розмірі 4463,15 грн в місяць, а виплачено тільки поточну індексацію грошового забезпечення в загальній сумі 1261,03 грн. Враховуючи вказані вище норми, відповідачем протиправно за період з 01.03.2018 по 16.09.2019 не було виплачено позивачу щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення на загальну суму 82419,42 грн. Позивач вказав, що при розгляді справи №360/2930/20 питання правильності встановлення позивачу щомісячної фіксованої суми індексації грошового забезпечення в період з 01.03.2018 по 14.09.2019 судом не досліджувалось.

Вважаючи протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 по 14.09.2019 включно із застосуванням щомісячної фіксованої індексації 4463,15 грн, відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

25.10.2021 від відповідача до відділу діловодства та обліку звернень громадян (канцелярію) суду за вхідним реєстраційний номером 36173/2021 надійшов відзив на позовну заяву від 25.10.2021 №573-2510/юр, відповідно до якого вважає позовні вимоги необґрунтованими та просить суд відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі (а.с.47-53).

В обґрунтування відзиву зазначив, що проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік. Порядок проведення індексації грошових доходів населенні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 не передбачає механізм виплати сум індексації у поточному році за минулі періоди. Враховуючи зазначене, виплата сум індексації грошового забезпечення має здійснюватися у межах коштів установ та організацій, передбачених на ці цілі. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 14.09.2019 №271 ОСОБА_1 було виключено зі списків військової частини НОМЕР_1 , а також всіх видів забезпечення. Звільнення позивача з військової служби відбулося законно - у повній відповідності до вимог чинного законодавства України. Наказ про своє звільнення позивач не оскаржувала. У межах наявного фінансового ресурсу можливості виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовцям ЗС України у березні 2016 року - вересні 2018 року у Міністерства оборони України не було. Просив відмовити в задоволені позовних вимог.

25.11.2021 до суду надійшла відповідь на відзив від позивача, в якій акцентовано увагу на те, що позивачем не оскаржується застосування з 01.03.2018 базового місяця березень 2018 року, а оскаржується невиплата щомісячної фіксованої індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 14.09.2019 включно. З цього приводу позивач навів правове обґрунтування (а.с.77-79).

07.12.2021 від відповідача надійшли письмові пояснення, в яких зазначив, що здійснення розрахунку суми індексації, в тому числі нарахування та виплату фіксованої суми індексації грошового забезпечення, у відповідності до положень Порядку №1078 та Закону №1282 належить до компетенції відповідача, а тому військовою частиною було правомірно нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення позивача за період з 01.03.2018 по 14.09.2019 (а.с.82-84).

Судом по справі вчинено такі процесуальні дії:

- ухвалою суду від 22.09.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.23-24);

- ухвалою суду від 18.11.2021 вирішено подальший розгляд справи №360/5084/21 здійснювати у порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання та зобов`язано відповідача надати суду письмові пояснення щодо невиплати ОСОБА_1 щомісячної фіксованої індексації грошового забезпечення у розмірі 4463,15 грн в місяць за період з 01.03.2018 по 14.09.2019 та детальний розрахунок ймовірної індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 із застосуванням щомісячної фіксованої індексації грошового забезпечення у розмірі 4463,15 грн в місяць за період з 01.03.2018 по 14.09.2019 (а.с.74);

- ухвалою суду від 07.12.2021 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 20 грудня 2021 року об 11 год. 00 хв. (а.с.91)4

- протокольною ухвалою суду від 20.12.2021 відкладено розгляд справи за клопотанням відповідача до 19.01.2022 (а.с.112).

В судове засідання 19.01.2022 сторони не прибули, повідомлені належним чином про дату, час та місце слухання справи, причини неявку суду не повідомили (а.с.115-117).

В матеріалах справи наявне клопотання представника позивача про розгляд справи за відсутності позивача та його представника (а.с.19).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-79, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд дійшов наступного.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою проживання: АДРЕСА_1 (а.с.16).

Згідно посвідчення від 15.04.2017 серії НОМЕР_3 позивач є учасником бойових дій (а.с.17), проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 з 14.09.2016 по 14.09.2019 відповідно до військового квитка (а.с.15).

Наказом від 14.09.2019 № 271 командира Військової частини НОМЕР_1 позивача виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення (а.с.14).

Заявою від 17.03.2020 позивач звернувся до відповідача, зокрема, за нарахуванням та виплатою індексації грошового забезпечення за період з 14.09.2016 по 28.02.2018 в сумі 62456,74 грн та за період з 01.03.2018 по 14.09.2019 (враховуючи фіксовану суму індексації за березень 2018 року) (а.с.8-9).

Не дочекавшись відповіді та належних виплат, позивач звернувся до суду з позовом щодо індексації грошового забезпечення.

З даних КП «ДСС» вбачається, що рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 09.11.2021 у справі №360/2930/20 адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 14.09.2016 по 14.09.2019 включно.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 14.09.2016 по 14.09.2019 включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) в період з 14.09.2016 по 28.02.2018 - січень 2008 року, а в період з 01.03.2018 по 14.09.2019 - березень 2018 року, з урахуванням абзацу 4 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 (а.с.118-122).

Вищевказане рішення набрало законної сили 10.12.2020.

Відповідачем в порядку виконання вказаного рішення суду було нараховано та виплачено позивачу індексацію грошового забезпечення з 14.09.2016 по 28.02.2018, виходячи з обрахунку базового місяця січень 2008 рік, у загальному розмірі 63576,12 грн (а.с.34,35).

Також судом встановлено, що за період з 01.03.2018 по 14.09.2019 відповідач нарахував та виплатив позивачу індексацію грошового забезпечення, виходячи з обрахунку базового місяця березень 2018 рік, у загальному розмірі 1261,02 грн (а.с.34,36).

Судом встановлено, що позивач, не погодившись з діями відповідача щодо виконання вказаного рішення суду, звернувся до суду в порядку статті 383 КАС України з заявою про визнання протиправною бездіяльність відповідача.

За наслідками розгляду вказаної заяви ухвалою суду від 11.06.2021 її залишено без задоволення.

При цьому, серед іншого, суд виходив з того, що вимогу щодо зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення 4463,15 грн за період з 01.03.2018 по 14.09.2019 відповідно до абзацу 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 в сумі 82 419,42 грн виходить за межі предмету спору у справі № 360/2930/20 та судом не надавалась оцінка таким діям відповідача по даній справі, не заявлялась до виконання та не підлягає задоволенню (а.с.123-125).

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 26.07.2021 відмовлено позивачу у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 11.06.2021 (а.с.126).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що даний позов можливо розцінювати як самостійні вимоги, які не були предметом розгляду по справі №360/2930/20, у зв`язку з чим їх неможливо ототожнювати із заявою поданою в порядку виконання рішення по справі №360/2930/20 згідно статті 383 КАС України.

Отже спірним по даній справі є питання чи підлягає застосуванню у період з 01.03.2018 по 14.09.2019 при обрахунку індексації грошового забезпечення позивача щомісячна фіксована індексація грошового забезпечення у відповідності до абзацу 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Положеннями статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 3 липня 1991 року №1282-ХІІ (далі - Закон №1282) визначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно зі статтею 2 Закону №1282, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

На підставі статті 4 Закону №1282-ХІІ, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення, у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII) до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Як визначено абзацом 2 частини третьої статті 9 Закону №2011-ХІІ грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

З метою реалізації вказаних положень Закону Кабінет Міністрів України постановою від 17 липня 2003 року № 1078 затвердив Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі Порядок №1078).

Згідно з пунктом 11 вказаного Порядку №1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка (до 01 січня 2016 року - 101 відсоток).

Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 р. № 491-IV "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення".

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Пунктом 4 Порядку №1078 визначено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Частина грошових доходів, яка перевищує прожитковий мінімум, встановлений для відповідних соціальних і демографічних груп населення, індексації не підлягає.

Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

У разі коли особа працює неповний робочий час, сума індексації визначається з розрахунку повного робочого часу, а виплачується пропорційно відпрацьованому часу.

У разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян проводиться їх компенсація відповідно до законодавства (абз.8 пункту 4 Порядку №1078).

Відповідно до пункту 6 Порядку №1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Конституційний Суд України в рішенні від 15 жовтня 2013 року у справі № 9-рп/2013 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України зазначив, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

На підставі системного аналізу наведених положень законодавства Конституційний Суд України дійшов висновку, що працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Це право працівника відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим конституційного принципу верховенства права та не порушує балансу прав і законних інтересів працівників і роботодавців.

Отже, індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті. Звільнення особи з військової служби жодним чином не позбавляє її права на отримання виплат, на які вона має право, проте не отримувала їх під час проходження служби за незалежних від неї обставин.

При цьому обмежене фінансування державного органу чи установи, де особа проходила службу, жодним чином не впливає на право особи отримати індексацію грошового забезпечення.

В межах спірних правовідносин зміна грошового забезпечення військовослужбовців відбулась з 01.03.2018 у зв`язку з набранням чинності постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", якою затверджено нову тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.

Після прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 базовим місяцем для нарахування військовослужбовцям індексації грошового забезпечення став березень 2018 року.

Пунктом 4 цієї постанови установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Таким чином, постановою Кабінету Міністрів України № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» визначено інший порядок встановлення та розміру посадового окладу військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу, а також змінено (підвищено) розміри посадових окладів, окладів за військовим (спеціальним) званням відповідних категорій військовослужбовців.

Відповідно до абзацу 1 пункту 5 Порядку № 1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Таким чином, враховуючи те, що підвищення посадового окладу позивача з березня 2018 року відбулося у зв`язку із прийняттям Кабінетом Міністрів України 30 серпня 2017 року постанови № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» , якою змінено (підвищено) розміри окладів, окладів за військовим (спеціальним) званням відповідних категорій військовослужбовців саме березень 2018 року в контексті застосування у спірних правовідносинах норми абзацу першого пункту 5 Порядку № 1078 є місяцем підвищення доходів позивача (базовим місяцем), а тому значення індексу споживчих цін у цьому місяці приймається за 1 або 100 відсотків.

Згідно із абзацом 2 пункту 5 Порядку № 1078 обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Відповідно до офіційних даних, що містяться на сайті Державної служби статистики України, з квітня 2018 року по вересень 2019 року індекс споживчих цін перевищив 103% у жовтні 2018 року, січні та травні 2019 року.

Разом з тим, у контексті спірних правовідносин необхідно звернути увагу на те, що питання виплати суми індексації у місяці підвищення грошових доходів, а також виплати визначеної суми індексації до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) врегульовано абзацами третім, четвертим, шостим пункту 5 Порядку № 1078.

Відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078 сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.

Аналізуючи вищевказані положення спеціального підзаконного нормативно-правового акта, суд вважає за необхідне зазначити, що підвищення посадового окладу у певному місяці не тягне за собою безумовне припинення виплати індексації у подальших періодах.

В даному випадку, суб`єкту владних повноважень необхідно вираховувати розмір підвищення доходу і визначати різницю між сумою індексації і розміром підвищення доходу відповідної особи.

Отже, для вирішення питання про наявність підстав для виплати індексації у місяці підвищення доходу (базовому місяці) необхідно враховувати дві складові: розмір підвищення грошового доходу особи та суму індексації, що склалася у місяці підвищення цього грошового доходу і встановлювати, чи перевищує розмір підвищення грошового доходу особи суму індексації, що склалася у місяці його підвищення.

Якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу, то індексація не нараховується; якщо ж розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, то сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. При цьому, до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 Порядку № 1078.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку № 1078 обов`язок визначення розміру підвищення грошового доходу працівника та суми індексації, що склалася у місяці підвищення цього грошового доходу, а також встановлення факту перевищення розміру підвищення грошового доходу працівника над сумою індексації, що склалася у місяці його підвищення з метою вирішення питання про наявність підстав для виплати індексації у місяці підвищення доходу (базовому місяці) покладається безпосередньо на роботодавця.

При цьому, дослідженням наданого відповідачем розрахунку індексації грошового забезпечення позивача за період з березня 2018 року по вересень 2019 року судом встановлено, що відповідач врахував лише норми абзаців 1, 2 пункту 5 Порядку № 1078, згідно з якими у разі підвищення тарифних ставок (окладів) значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків, а обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Отже, відповідач у межах спірних правовідносин безпідставно оминув норми абзацу 3, 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078 в частині вирішення питання про наявність підстав для виплати позивачу індексації його грошового забезпечення у місяці підвищення доходу (березень 2018 року), не встановив, чи перевищує розмір підвищення грошового доходу позивача суму індексації, що склалася у місяці підвищення такого доходу.

При цьому відповідно до інформації зазначеній в довідках про доходи позивача за період з лютого 2018 по вересень 2019 роки судом встановлено, що одночасно зі збільшенням посадового окладу, позивачу було зменшено розмір щомісячної премії та не встановлено щомісячну додаткову винагороду, внаслідок чого збільшення грошового доходу позивача у березні 2018 року в порівнянні з лютим 2018 року не відбулось та становить 0,00 грн (а.с.72,73).

У березні 2018 року прожитковий мінімум складав 1762,00 грн.

Сума індексації грошового забезпечення позивача у березні 2018 року при застосуванні базового місяця «січень 2008 року» складає 4463,15 грн (1762,00 грн (прожитковий мінімум) х 253,30% (величина приросту індексу споживчих цін)/100)- визначається згідно пункту 4 Порядку №1078.

Оскільки, як вже зазначив суд раніше, не дивлячись на підвищення окладу, у позивача не відбулось підвищення доходу, тому сума належної позивачу індексації в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу у відповідності до вимог абзацу 4 пункту 5 Порядку №1078 та становить 4463,15 грн (4463,15 - 0) і саме ця сума індексації повинна братися до обрахунку при визначенні індексації грошового забезпечення позивача у період з 01.03.2018 по 14.09.2019.

При цьому відповідач проводив індексацію грошового забезпечення позивача без застосування вказаної фіксованої суми індексації, тим самим допустивши протиправну бездіяльність.

Відновленням порушеного права позивача є стягнення на його користь різниці між належним розміром індексації грошового забезпечення та вже виплаченим відповідачем розміром індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 14.09.2019, що становить 82 419,42 грн.

Суд повністю погоджується з наведеним позивачем розрахунком розміру недоотриманої суми індексації грошового забезпечення за вказаний період, оскільки він повністю відповідає вказаним вище нормам Порядку проведення індексації грошових доходів населення» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 та встановленим судом обставинам справи (а.с.10а-13).

Суд вважає, що саме стягнення вказаного розміру індексації грошового забезпечення, а не зобов`язання його нарахувати та виплата, як просить позивач, буде ефективним та дієвим способом захисту порушених прав позивача та омине в подальшому будь-які зловживання з боку відповідача під час виконання даного рішення суду. Також вказаний спосіб відновлення порушення прав позивача не є вручанням в дискреційні повноваження відповідача, оскільки судом встановлено фактично порушення з боку відповідача норм чинного законодавства під час проведення індексації грошового забезпечення позивача і це законодавство не визначає для роботодавця альтернативу для поведінки, а лише чітко визначає механізм нарахування індексації, який відповідач порушив.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність самостійно обрати належний спосіб відновлення порушених прав позивача, що буде найбільш ефективним та відповідати завданням адміністративного судочинства.

Суд вважає за необхідне звернути увагу відповідача на те, що він як роботодавець при виплаті позивачу визначеної судом індексації грошового забезпечення, повинен здійснити відрахування обов`язкових податків та зборів встановлених для військовослужбовців.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача при виплаті індексації здійснити одночасно компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до п.2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44, суд зазначає наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року № 44 затверджено Порядок виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (далі - Порядок № 44).

Відповідно до п.1 Порядку №44 цей Порядок визначає умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ), співробітниками Служби судової охорони у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошова компенсація).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 44 грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.

Виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України "Про податок з доходів фізичних осіб" (пункт 3 Порядку № 44).

Відповідно до пункту 5 Порядку №44 грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Відповідно до пункту 168.5 статті 168 Податкового кодексу України суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими, особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, а також визначених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" членами сім`ї, батьками, утриманцями загиблого (померлого) військовослужбовця, у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.

Отже, згідно вказаних нормативно-правових актів передбачено виплату грошової компенсації лише при виплаті грошового забезпечення, з якого утримуються відповідні податки.

Проте індексація грошового забезпечення наразі не нарахована та не виплачена. Відтак, у суду відсутні підстави вважати, що компенсація ПДФО не буде здійснена позивачу при виплаті встановленого судом розміру індексації, як наслідок, суд вважає, що зазначені позовні вимоги заявлені на майбутнє та не можуть бути задоволені як передчасні.

Щодо вимоги позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, суд зауважує на таке.

Відповідно до частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Положення статті 382 КАС України не є імперативними, тобто, передбачають право суду діяти на власний розсуд в залежності від обставин справи. Суд вважає, що за своїм змістом такі заходи контролю за виконанням судового рішення є додатковим засобом для спонукання суб`єкта владних повноважень до вчинення дій з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази, що відповідач буде ухилятися від виконання рішення суду у визначений чинним законодавством спосіб.

За таких обставин відсутня необхідність застосування положень статті 382 КАС України.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково з корегуванням способу захисту порушених прав позивача.

Оскільки позивач від сплати судового збору в силу пунктів 1, 13 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" звільнений, враховуючи приписи статті 139 КАС України, судові витрати стягненню зі сторін не підлягають.

Керуючись статтями 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 по 14.09.2019 включно із застосуванням щомісячної фіксованої індексації у розмірі 4463 (чотири тисячі чотириста шістдесят три) гривні 15 коп.

Стягнути з військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_4 , фактична адреса: АДРЕСА_2 , юридична адреса: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , зареєстровано місце проживання: АДРЕСА_4 ) індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 14.09.2019 включно у розмірі 82 419 (вісімдесят дві тисячі чотириста дев`ятнадцять) гривень 42 коп. із відрахуванням обов`язкових податків та зборів.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 25 січня 2022 року.

Суддя Н.М. Басова