Справа № 932/8351/21
Суддя: Цитульський В. І.
Дата ухвалення: 2022-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 932/7663/21
Провадження №2а/932/343/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М УК РА Ї Н И

04 лютого 2022 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Цитульського В.І.,

секретаря судового засідання Кравченко Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, в залі суду в м. Дніпрі справу за позовом ОСОБА_1 до головного спеціаліста-інспектора з паркування відділу контролю за паркуванням Марченка Вячеслава Олександровича, Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради про оскарження постанови серія РАП№315433781 від 14.09.2021 у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, -

В С Т А Н О В И В:

27.01.2022 позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 14 вересня 2021 року відносно нього винесена постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП, за порушення вимоги пп.б п.15.10 ПДР. З даною постановою не погоджується та вважає її такою, що підлягає скасуванню, оскільки адміністративного правопорушення не вчиняв, автомобіль припаркований із дотриманням умов передбачених п.п. в п.15.10 ПДР. Спірна постанова не містить суті адміністративного правопорушення, оскільки не зазначено, що саме здійснено автомобілем Peugeot 3008, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Згідно відзиву Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради оскаржувана постанова є правомірною, оскільки позивач розмістив транспортний засіб на тротуарі, де не було дорожніх знаків 5.38, 5.39, встановлених із табличками 7.6.1 - 7.6.5, а також такий автомобіль не було розміщено на краю тротуару, що примикає до проїзної частини із залишенням для руху пасажирів щонайменше 2 м. Порушення підтверджено фотознімками.

Сторони в судове засідання не з`явилися, були повідомлені про засідання, від позивача та Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

За таких обставин, враховуючи приписи ч.3 ст.268 КАС України суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності сторін.

Суд дослідивши письмові докази в справі, прийшов до наступного.

Судом встановлено, що згідно з оскаржуваної постанови серії РАП №315433781 від 14 вересня 2021 року транспортним засобом Peugeot 3008, реєстраційний номер НОМЕР_1 31 серпня 2021 року о 13:12 год. здійснено с в районі будинку, що знаходиться за адресою м. Дніпро вул. Січеславська Набережна, 33а, чим порушено вимоги пп. б п.15.10 ПДР, та вчинено адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП. За вказане адміністративне правопорушення позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в сумі 340 гривень.

Позивачем надано поштовий конверт від відповідача, у якому, як стверджує позивач, надійшла оскаржувана постанова. При перевірці вказаного поштового відправлення на сайті ДППЗ «Укрпошта» з`ясовано, що таке відправлення отримано 06.10.2021.

Відтак позивач, який звернувся до суду 11.10.2021, дотримався встановленого законом строку на оскарження.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У відповідності до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ст.283 КУпАП постанова повинна містити, зокрема опис обставин, установлених під час розгляду справи.

За приписами підпункту «б» п.15.10 Правил дорожнього руху, який зазначено у постанові, стоянка забороняється на тротуарах (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками).

Проте оскаржувана постанова не містить зазначення суті адміністративного правопорушення, зокрема у ній вказано «здійснено с в районі будинку, що знаходиться».

Тобто не вказано по-перше, що саме здійснено водієм автомобіля. Вказане має значення, зокрема якщо водієм здійснено зупинку автомобіля, то таке порушення не охоплюється підпункту «б» п.15.10 Правил дорожнього руху, а зупинку на тортурах не заборонена п.15.9 ПДР.

По друге не вказано про стоянку саме на тротуарі. Оглянувши фото, що відображають фіксацію транспортного засобу, у вказаному місці, встановлено, що елементи дороги взагалі не позначені жодною розміткою, газоном не розділені, візуально місце розташоване на одному рівні з проїзною частиною та неможливо зрозуміти чи є місце проїзною частиною, узбіччям або тротуаром.

Крім того у відповідності до підпункту «в» п.15.10 Правил Дорожного руху стоянка забороняється на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м.

В оскаржуваній постанові не вказано про недотримання вказаних у вказаному пункті правил.

У відзиві відповідач заперечує факт дотримання позивачем вказаних вимог. Викладене не знімає обов`язку зазначення таких обставин в оскаржуваному рішенні.

Крім того, із досліджених фотознімків вбачається розміщення автомобілю біля краю, оскільки з ліва знаходяться зелені насадження та вбачається, що він не створював перешкоди для руху пішоходів та інших учасників руху.

Приписи підпункту «в» п.15.10 Правил Дорожного руху не вказують на якому краю тротуару дозволена стоянка. Тому доводи відповідача, що стоянка дозволена виключно на краю тротуару, який прилягає до проїжджої частини не ґрунтуються на вимогах закону.

Покликання із цього приводу на постанову Верховного Суду від 17.05.2018 у справі №750/3679/17 до уваги не беруться. Так Верховний Суд чітко зазначає, що стоянка легкового автомобілю на тротуарі можлива у декількох випадках, зокрема на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м., проте висновку про обов`язковість стоянки біля краю, що межує із проїзною частиною не має.

Відтак із змісту оскаржуваної постанови не можна дійти до висновку, що водій здійснив стоянку транспортного засобу на тротуарі, а відповідно не можна ствердити про порушення водієм підпункту «б» п.15.10 Правил дорожнього руху.

Отже, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не відповідає вимогам ч.2 ст.283 КУпАП України, внаслідок чого позивача притягнуто до відповідальності не на підставі закону.

Подібні висновки наведено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 04.11.2020 у справі №446/2196/16-а.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення серії РАП №315433781 від 14 вересня 2021 року підлягає скасуванню, провадження у справі закриттю.

Керуючись ст. ст. 72, 73, 205, 241_211;246, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, Головного спеціаліста-інспектора з паркування Відділу контролю за паркуванням Бердика Владислава Юрійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову Головного спеціаліста-інспектора з паркування Відділу контролю за паркуванням Бердика Владислава Юрійовича серії РАП №315433781 від 14 вересня 2021 року, яка винесена відносно ОСОБА_1 та провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути з Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 10 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.І. Цитульський