Справа № 490/3959/21
Суддя: Гуденко О. А.
Дата ухвалення: 2022-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

н/п 2-а/490/33/2022 Справа № 490/3959/21
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2022 року Центральний районний суд м.Миколаєва в складі: головуючого - судді Гуденко О.А., за участю секретаря судового засідання Волошиної Я.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду з адміністративним позовом 26 травня 2021 року, ОСОБА_1 просить визнати дії відповідача - інспектора Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції інспектора лейтенанта поліції Старовойтова І.І. щодо притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 122 КУпАП, на підставі постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАН № 4219570 від 17 травня 2021 року протиправними; постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕАН № 4219570 від 17 травня 2021 року скасувати, а провадження у справі - закрити; стягнути з відповідача на його користь понесені ним судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 454 грн.

В обґрунтування позову посилається на те, що 17 травня 2021 року о 11:50 годин інспектор УПП в Миколаївській області лейтенатом поліції Старовойтовим І.І. була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН № 4219570 відносно ОСОБА_1 , відповідно до якого 17.05.2021 року о 11:36 годин в м.Миколаєві Одеське шосе 93 км, водій керуючи транспортним засобом та рухався зі швидкістю 73 км/год, при цьому перевищив швидкість руху в населеному пункті на 23 км/год. Швидкість вимірювалася лазерним вимірювачем швидкості руху ТЗ TruCAM LTI 20/20 ТС 000759 02/02/2022, чим порушив п. 12.4 ПДР - перевищення водіями ТЗ встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на 50 км/год. Однак вважає, що зазначені твердження поліцейського не відповідають дійсності та жодного порушення ПДР України він не вчиняв. Посилається на те, що при розгляді справи було порушено цілий ряд його прав. В оскаржуваній постанові не наведено жодного доказу його вини. Крім того, відповідачем при ручному вимірюванні (без належного стаціонарного закріпленого приладу TruCAM) було порушено вимоги ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», а у постанові відсутні посилання на наявність знаків 5.45 та 5.70 Правил дорожнього руху. У зв`язку із цим, вважає, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності винесена необґрунтовано, з порушенням вимог діючого законодавства України, не відповідає фактичним обставинам справи та підлягає скасуванню.

27.01.2022 року від представника УПП в Миколаївській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , посилаючись на те, що жодних обмежень у користуванні правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, під час розгляду справи не було, що підтверджується матеріалами відеофіксації. Також зазначив, що лазерний вимірювач TruCAM відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач TruCAM також може бути встановлений на триногу, що передбачено інструкцією з експлуатації, як передбачено і використання із рук. При цьому, в незалежності від способу розташування приладу (з рук чи з триноги) вимірювання швидкості транспортних засобів здійснюється автоматично, що не суперечить приписам ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію». Посилається на те, що обов`язку зазначати у постанові місця розміщення дорожніх знаків 5.45 та 5.70 стаття 283 КУпАП не містить, тому порушень вимог цієї статті не було. Крім того, вважає необґрунтованими позовні вимоги про визнання дій інспектора Старововойтова І.І. при винесенні постанови у справі про адміністративне правопорушення протиправними, оскільки дії з складання постанови по справі про адміністративне правопорушення є виконанням службовими особами своїх службових повноважень, наданих чинним законодавством.

Відповідач - Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції надав суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог та розглянути справу без його участі, посилаючись на винесення оскаржуваної постанови у відповідності до діючих положень чиннного законодавства.

Позивач відповіді на відзив не надав.

Суд, дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги слід задовольнити з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1). Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2). Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ч. 3).

Відповідно до ст. 76 КАС України, достатніми є докази, які у своїй сукупності діють змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1). Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч. 2).

За з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом встановлено, що постановою серії ЕАН № 4219570 від 17 травня 2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесеною 17 травня 2021 інспектором Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Старовойтовим І.І. визнано позивача винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та на нього накладено штраф у розмірі 340,00 грн.

У п. 5 постанови зазначається, що 17 травня 2021 року о 11 годині 36 хвилин в м.Миколаєві по Одеському шосе 93 км. водій, керуючи ТЗ, рухався зі швидкістю 73 км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 23 км/год. Швидкість вимірювалася лазерним вимірювачем швидкості руху ТЗ TruCAM LTI 20/20 ТС000759, чим порушив п. 12.4 ПДР - перевищення водіями ТЗ встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на 50 км/год. Транспортний засіб - Ford Edge НОМЕР_1 . Крім того, у п. 7 постанови не зазначено, що до постанови додаються відео чи фото з TruCAM.

Як вбачається з матеріалів справи, вимірювання швидкості руху автомобіля позивача проводилося за допомогою лазерного вимірювача швидкості автотранспортних засобів LTI 20/20 TruCAM, серійний номер № ТС000759.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 12.4 ПДР України, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Частина 4 ст. 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань: регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

При цьому, судом враховано положення ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», якою передбачено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання ПДР.

Відповідачем не надано жодних доказів щодо способу використання, закріплення приладу TruCAM, яким поліцейський здійснював вимірювання швидкості руху автомобіля позивача. У той же час, відповідачем у відзиві на позовну заяву зазначено, що лазерний вимірювач TruCAM відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач TruCAM також може бути встановлений на триногу, що передбачено інструкцією з експлуатації, як передбачено і використання із рук. При цьому, в незалежності від способу розташування приладу (з рук чи з триноги) вимірювання швидкості транспортних засобів здійснюється автоматично, що не суперечить приписам ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію».

Враховуючи вищевикладені положення ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу автоматична фото - і відеотехніка повинна бути розміщена в порядку, визначеному вказаною нормою Закону (стаціонарно вмонтованим способом), натомість ручне розміщення засобів автоматичної фото - і відеотехніки для вимірювання та фіксації швидкості суперечить приписам ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію».

Водночас, суд зазначає, що законодавчо не визначено іншого способу та порядку використання лазерних вимірювачів TruCAM працівниками патрульної поліції, ніж розміщення виключно в порядку ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», а лист Міністерства економічного розвитку і торгівлі України вх. № 7267 від 07 травня 2019 року щодо надання інформації з питань метрології та технічного регулювання використання лазерного вимірювача швидкості TruCAM для фіксації правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху не є нормативно-правовим актом, який змінює чи припиняє порядок використання та розміщення засобів автоматичної фото- і відеотехніки для фіксації виявлених порушень правил дорожнього руху.

Проте, в матеріалах справи взагалі відсутні докази, яким чином відбувалось вимірювання швидкості руху автомобіля позивача в ручному режимі, чи за допомогою автоматичної фото- і відеотехніки. Да відзиву відповідачем не долучено жодного належного доказу фіксування швидкості автомобіля позивача вимірювачем TruCAM з вказаним у постанові номером.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до статті 283 КУпАП, постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Матеріали вказаної адміністративної справи не містять належних і допустимих доказів для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, зокрема, суду відповідачем не надано будь-яких доказів щодо способу використання, закріплення приладу TruCAM, яким поліцейський здійснював вимірювання швидкості руху автомобіля позивача, та доказів фіксування цим приладом перевищення швидкості зазначеного у постанові автомобіля саме на 23 км/год.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Інші доводи учасників справи на висновки суду не впливають.

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема, у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

З урахуванням вищевикладеного, оцінивши всі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність в діях позивача об`єктивної сторони правопорушення, а тому і відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, що, в свою чергу, є підставою для задоволення позову, скасування постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до статті 139 КАС України, суд враховує, що при зверненні до суду з адміністративним позовом відповідно до приписів п.13 ч.1 ЗУ "Про судовий збір" позивач звільнений від сплати судового збору, тому з відповідача стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, оскільки позов задоволено, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 454 грн.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову серії ЕАН № 4219570 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену 17 травня 2021 року інспектором Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Старовойтовим І.І., про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 грн. - скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної на користь держави судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення або отримання сторонами копії повного судового рішення.

Суддя Гуденко О.А.