Справа № 360/8292/21
Суддя: О.М. Качанок
Дата ухвалення: 2022-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

03 лютого 2022 рокуСєвєродонецькСправа № 360/8292/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Качанок О.М. розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за позовом адвоката Скиртача Сергія Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

17 грудня 2021 року на адресу Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява адвоката Скиртача Сергія Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 09.08.2021 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області із заявою про перерахунок пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1 відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Листом № 3604-3859/Ф-02/8-1200/21 від 08.09.2021 відповідач відмовив позивачу в перерахунку пенсії за віком на пільгових умовах за cписком № 1 відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення шахтарської праці». До пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії по списку № 1, позивачу не було зараховано періоди роботи з повним робочим днем під землею на шахті «Володарська» виробничого об`єднання «Свердловантрацит» з 30.03.1987 по 21.04.1987, з 07.08.1989 по 21.10.1990 та з 19.03.1991 по 09.06.1993. Відповідач посилається на те, що довідки та копії наказу, які позивач надав Головному управлінню Пенсійного фонду України в Луганській області, видано на тимчасово окупованій території України, тому вони є недійсними, і для перерахунку пенсії не можуть бути застосовані.

Позивач вважає таку бездіяльність відповідача протиправною, зокрема, зазначає, що його трудова книжка містить записи про незараховані відповідачем періоди роботи, відповідно до яких позивач працював повний робочий день під землею.

Враховуючи вищенаведене позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, що полягає у незарахуванні ОСОБА_1 до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії по списку № 1, періодів роботи на шахті «Володарська» виробничого об`єднання «Свердловантрацит» з 30.03.1987 по 21.04.1987, з 07.08.1989 по 21.10.1990 та з 19.03.1991 по 09.06.1993.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за списком № 1 періоди роботи на шахті «Володарська» виробничого об`єднання «Свердловантрацит» з 30.03.1987 по 21.04.1987, з 07.08.1989 по 21.10.1990 та з 19.03.1991 по 09.06.1993, здійснивши перерахунок пенсії відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» - з 01.09.2021.

06 січня 2022 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (а. с. 31-38), в якому відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, в обґрунтування своєї позиції зазначив таке.

07.08.2019 позивач звернувся до Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників та за результатами атестації робочих місць згідно пункту 2 розділу XV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Пенсію позивачу призначено з 07.08.2019 при загальному стажі 37 років 05 місяців 25 днів (стаж враховано по 30.11.2016), з них: роботи підземні, професії згідно списку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 року № 202, зараховано 11 років 0 місяців 3 дні.

На звернення позивача, яке надійшло для розгляду до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області 01.09.2021 щодо зарахування стажу роботи за списком № 1 та здійснення перерахунку пенсії відповідно статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» в порядку Закону України «Про звернення громадян», надано відповідь про те, що позивач направив заяву про перерахунок пенсії засобами поштового зв`язку, тому Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області має всі підстави вважати її зверненням в порядку Закону України «Про звернення громадян», а тому вона не несе правових наслідків за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Щодо вимог позовної заяви про зобов`язання відповідача зарахувати до пільгового стажу позивача за списком № 1 спірні періоди роботи, відповідач вказав, що до пільгового стажу за списком № 1 не зараховано періоди роботи позивача на шахті імені Володарського виробничого об`єднання «Свердловантрацит» з 30.03.1987 по 21.04.1987 в якості електрослюсаря підземного; з 07.08.1989 по 24.09.1989 в якості підземного гірника; з 25.09.1989 по 06.03.1990 в якості учня прохідника підземного; з 06.03.1990 по 21.10.1990 в якості прохідника підземного; з 19.03.1991 по 09.06.1993 в якості гірника очисного вибою, у зв`язку з неможливістю визначити за трудовою книжкою постійної зайнятості протягом повного робочого дня на підземних роботах, а саме: відсутня інформація про підземні спуски у шахту, про атестацію робочих місць за умовами праці, про відволікання від роботи, знаходження у відпустках без збереження заробітної плати, в учбових відпустках, участь у страйках, переведення на роботи з неповним робочим днем чи на інші роботи, про перебування підприємства в простої, тощо.

Крім того, в трудовій книжці не зазначена інформація, яка згідно з листом Мінсоцзахисту від 05.11.1993 № 02-82 необхідна для підтвердження зарахування періодів навчання робітників підземним професіям до пільгового стажу.

Також відповідач зазначив, що долучені позивачем до звернення від 27.08.2021, зареєстрованого за № 3859/Ф-1200-21, копії довідок щодо проведення перерахунку пенсії не можуть бути враховані при обчисленні підземного пільгового стажу, оскільки вони не створюють правових наслідків та не підлягають виконанню.

На підставі викладеного відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою суду від 20.12.2021 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику сторін) (а. с. 27, 28).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України, судом встановлено таке.

07.08.2019 ОСОБА_1 звернувся до Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області з заявою про призначення пенсії за віком (а. с. 47).

Пенсію позивачу призначено з 07.08.2019 на підставі рішення 33, що підтверджується витягом з «ІКІС ПФУ: Підсистема Призначення та Виплати Пенсії» умови призначення: пункт 2 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (Робота за списком № 1) (а. с. 39).

27.08.2021 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області із заявою про перерахунок пенсії відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», зарахувавши згідно записів в трудовій книжці до пільгового стажу за списком № 1 періоди роботи на шахті імені Володарського виробничого об`єднання «Свердловантрацит» з 30.03.1987 по 21.04.1987, з 07.08.1989 по 21.10.1990 та з 19.03.1991 по 09.06.1993 (а. с. 85).

До зазначеної заяви було додано копії паспорту, ідентифікаційного номеру та трудової книжки позивача, а також довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки, чи відповідних записів у ній № 1608 від 08.04.2021, довідку про заробітну плату для призначення пенсії № 1609 від 08.04.2021, довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки чи відповідних записів у ній № 1611 від 08.04.2021, довідку про заробітну плату для призначення пенсії № 1613 від 08.04.2021, довідку про реорганізацію підприємства № 1615 від 08.04.2021, копію наказу про проведення атестації робочих місць № 17-к від 19.03.1995 (а. с. 86-102).

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 08.09.2021 № 3604-3859/Ф-02/8-1200/21 позивача повідомлено, що стаж роботи на шахті імені Володарського виробничого об`єднання «Свердловантрацит» за періоди з 30.03.1987 по 21.04.1987, з 07.08.1989 по 21.10.1990 та з 19.03.1991 по 09.06.1993 зараховано як страховий стаж на загальних підставах. Відповідно до записів трудової книжки встановити право на пенсію за віком на пільгових умовах не надається можливим у зв`язку з відсутністю довідок про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній та інформації про атестацію робочих місць за умовами праці. Надані позивачем довідки: № 1608, 1609, 1611, 1613, 1615 від 08.04.2021 та копію наказу № 17-к від 19.03.1995, які видано на тимчасово окупованій території України є недійсними, тому для перерахунку пенсії не застосовуються. На підставі викладеного відповідач зазначив, що здійснити перерахунок пенсії позивача відповідно до статті 8 Закону України «Про престижність шахтарської праці» немає законних підстав (а. с. 16, 17).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункт 6 частина статті 92 Конституції України).

Відповідно до абзаців першого, другого пункту 2 розділу XV Прикінцеві положення Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Статтею 114 Закону № 1058-IV врегульовані питання щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.

Згідно частини першої статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до абзацу першого пункту 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Згідно інформації, наданої відповідачем на момент звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії (07.08.2019) позивачу виповнилось повних 50 років, страховий стаж (повний) складав 39 років 05 місяців 07 днів, в тому числі робота за списком № 1 - 11 років 00 місяців 03 дні (а. с. 39).

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (абзац перший частини першої статті 24 Закону № 1058-IV).

Відповідно до абзацу першого частини другої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно абзацу першому частини третьої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом (абзац дев`ятий частини третьої статті 24 Закону № 1058-IV).

Абзацом десятим частини третьої статті 24 Закону № 1058-IV передбачено, що за кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року (застосовується з 1 жовтня 2017 року).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (абзац перший частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV).

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 01.01.2004 застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років (абзац третій частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV).

Отже, з огляду на викладене, з 01.10.2017 за кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Статтею 1 Закону України від 2 вересня 2008 року № 345-VI «Про підвищення престижності шахтарської праці» (далі - Закон № 345-VI) передбачено, що дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.

Згідно абзацу третьому частини першої статті 28 Закону № 1058-IV мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 року для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Статтею 8 Закону № 345-VI визначені особливості пенсійного забезпечення шахтарів, відповідно до яких мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Постановою Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846, затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно абзацу першому пункту 1.1 розділу I «Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії» Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 № 13-1) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі Порядок № 22-1), заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Підпунктом 2 пункту 2.1 розділу II Документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший Порядку № 22-1 встановлено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01.01.2004, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18.06.2014 № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08.07.2014 за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27.03.2018 № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

Статтею 62 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII) визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637), визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли і у трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, встановлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Дослідженням записів у трудовій книжці позивача (а. с. 18-24) встановлено, що позивач у спірні періоди:

- з 30.03.1987 по 21.04.1987 працював електрослюсарем підземним 3 розряду з повним робочим днем під землею на шахті імені Володарського виробничого об`єднання «Свердловантрацит»;

- з 07.08.1989 по 21.10.1990 працював прохідником підземним з повним робочим днем під землею;

- з 19.03.1991 по 09.06.1993 на шахті імені Володарського виробничого об`єднання «Свердловантрацит» працював гірником очисного забою підземним з повним робочим днем під землею.

Отже, записи про роботу позивача у спірні періоди, містять всі необхідні відомості про роботу, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, тому суд дійшов висновку, що відповідач безпідставно вимагає підтвердження цього стажу довідками, що уточнюють пільговий характер роботи.

Крім того суд зазначає, що позивачем не заперечується факт того, що посади, на яких працював позивач, відносяться до переліку виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Враховуючи вищенаведене, посилання відповідача на те, що для підтвердження пільгового стажу позивач повинен був надати уточнюючі довідки підприємства є необґрунтованими та безпідставними.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач повинен був врахувати інформацію, наявну у трудовій книжці, що дає право на перерахунок призначеної пенсії на пільгових умовах за списком № 1.

Також позивачем на підтвердження пільгового стажу у спірні періоди роботи разом з заявою про перерахунок пенсії відповідачу було надано довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки, чи відповідних записів у ній № 1608 від 08.04.2021, довідку про заробітну плату для призначення пенсії № 1609 від 08.04.2021, довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки, чи відповідних записів у ній № 1611 від 08.04.2021, довідку про заробітну плату для призначення пенсії № 1613 від 08.04.2021, довідку про реорганізацію підприємства № 1615 від 08.04.2021, копію наказу про проведення атестації робочих місць № 17-к від 19.03.1995 (а. с. 96-102).

Проте, відповідачем у листі № 3604-3859/Ф-02/8-1200/21 від 08.09.2021 зазначено, що оскільки підприємство, яке видало зазначені довідки знаходиться на території непідконтрольній Україні, вони є недійсними, а тому для перерахунку пенсії не застосовуються.

Щодо зазначеного факту, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частини 1 та частини 2 статті 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина.

Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Згідно частини 1 статті 18 вказаного Закону громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Відповідно до частини 2 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Частиною 3 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Разом з тим, щодо окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21.06.1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать" (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, § 96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, § 92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" наголосив, що "першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, § 142).

Враховуючи наведене суд вважає за можливе застосувати вказані загальні принципи («намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів, які видані установами, що знаходяться на непідконтрольній українській владі території, як доказів, оскільки можливість збору відповідних доказів на такій території може бути значно обмежена, у той час як вони мають істотне значення для реалізації відповідних прав людини.

Суд також вважає за необхідне вказати, що Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (пункт 53 рішення у справі Ковач проти України від 07.02.2008, пункт 59 рішення у справі Мельниченко проти України від 19.10.2004, пункт 50 рішення у справі Чуйкіна проти України від 13.01.2011, пункт 54 рішення у справі Швидка проти України від 30.10.2014 тощо).

Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

За статтею 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Отже, позивач опинився в ситуації, що, відповідно, позбавляє його можливості забезпечити належний захист своїх прав.

Однак, зазначені висновки суду жодним чином не легалізують саму установу, що видала таку довідку.

Враховуючи вище викладене, а також беручи до уваги те, що подані позивачем довідки містять усі необхідні відомості для вирішення спірного питання щодо зарахування до стажу для призначення пенсії на пільгових умовах та не суперечать записам у трудовій книжки позивача, суд дійшов висновку, що у відповідача були відсутні підстави їх не враховувати.

Щодо посилань відповідача на те, що позивачем було подано заяву про перерахунок пенсії не встановленого зразка, а тому її розглянуто в порядку Закону України «Про звернення громадян», суд зазначає таке.

Судом встановлено, що позивач дійсно звернувся до управління із заявою невстановленого зразка (довільної форми), відповідно до якої просив здійснити перерахунок пенсії відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення шахтарської праці» (а. с. 85). Суд зазначає, що зміст заяви позивача про перерахунок його пенсії очевидно дає змогу оцінити намір заявника.

В межах спірних правовідносин йдеться про перерахунок раніше призначеної пенсії, тобто вид пенсії не змінюється, і позивач звернувся до відповідача з заявою довільного зразка, яка містить всі необхідні дані для здійснення такого перерахунку пенсії, як просив позивач.

Верховним Судом у постанові від 30.05.2018 по справі № 537/3480/17 зроблено висновок, що «зазначаючи про недотримання порядку звернення до Пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії, суд апеляційної інстанції припустився формалізму, оскільки, по-перше, зі змісту заяви вбачається, що вона містить всю необхідну інформацію, що передбачена і заявою встановленого зразка, а, по-друге, з огляду на відповідь УПФ, неналежна форма заяви не була підставою для відмови».

Отже, в даному випадку відповідач, розглянувши заяву про перерахунок пенсії в порядку Закону України «Про звернення громадян» без прийняття відповідного рішення, допустив надмірний формалізм, наслідком чого стало порушення прав та інтересів позивача, як пенсіонера (верстви населення, яка навпаки потребує особливої уваги з боку держави в частині дотримання конституційних гарантій).

Отже, з аналізу вимог вищенаведених норм законодавства та встановлених обставин справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не зарахування до його пільгового стажу спірних періодів роботи та зобов`язання відповідача зарахувати спірні періоди роботи є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Разом з тим, щодо вимог позивача про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок його пенсії відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення шахтарської праці», суд зазначає таке.

Як вже зазначалось судом вище, статтею 8 Закону України «Про підвищення шахтарської праці» встановлено, що мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

З витягу «ІКІС ПФУ: Підсистема Призначення та Виплати Пенсії» встановлено, що пільговий стаж роботи позивача за списком № 1, станом на момент призначення пенсії становив - 11 років 00 місяців 03 дні (без врахування спірних періодів роботи) (а. с. 39).

При цьому судом встановлено, що навіть з урахуванням спірних періодів роботи позивача, його пільговий стаж на підземних роботах за списком № 1 складає менше 15 років, а тому правові підстави для здійснення перерахунку пенсії позивача відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення шахтарської праці», відсутні.

Разом з тим, згідно частини другої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, з метою ефективного та повного захисту прав позивача суд на підставі частини другої статті 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права, визнавши протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, що полягає у не зарахуванні ОСОБА_1 до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії по списку № 1, періодів роботи на шахті імені Володарського виробничого об`єднання «Свердловантрацит» з 30.03.1987 по 21.04.1987, з 07.08.1989 по 21.10.1990 та з 19.03.1991 по 09.06.1993 та зобов`язавши відповідача зарахувати до пільгового стажу позивача за списком № 1 вказані періоди роботи, та здійснити перерахунок пенсії позивача з урахуванням вказаних періодів роботи - з 01.09.2021.

Таким чином, суд дійшов висновку щодо часткового задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Позивачем при пред`явленні позову був сплачений судовий збір у розмірі 908,00 грн, що підтверджується квитанцією № 26088 від 14.12.2021 (а. с. 9).

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені частково, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 454,00 грн., пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 32, 77, 78, 139, 241-246, 250, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов адвоката Скиртача Сергія Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо не зарахування ОСОБА_1 до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії по списку № 1, періодів роботи на шахті імені Володарського виробничого об`єднання «Свердловантрацит» з 30.03.1987 по 21.04.1987, з 07.08.1989 по 21.10.1990 та з 19.03.1991 по 09.06.1993.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області (ідентифікаційний код: 21782461, місцезнаходження: 93404, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Шевченка, 9) зарахувати ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії по списку № 1, періодів роботи на шахті імені Володарського виробничого об`єднання «Свердловантрацит» з 30.03.1987 по 21.04.1987, з 07.08.1989 по 21.10.1990 та з 19.03.1991 по 09.06.1993, та здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням вказаних періодів роботи - з 01.09.2021.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (ідентифікаційний код: 21782461, місцезнаходження: 93404, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Шевченка, 9) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ), витрати зі сплати судового збору у розмірі 454,00 грн (чотириста п`ятдесят чотири гривні 00 коп.).

Рішення суду може бути оскаржене до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту. Апеляційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 03 лютого 2022 року.

Суддя О.М. Качанок