Справа № 140/14452/21
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2022-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2022 року ЛуцькСправа № 140/14452/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Смокович В.І.,

за участю секретаря судового засідання Литвиненко І.П.,

представника позивача Тарана О.П,

представника Волинської митниці Наумчик Р.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньспецгруп» до Волинської митниці про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товару,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Волиньспецгруп» (далі ТзОВ «Волиньспецгруп», позивач, підприємство) звернулося в суд із позовом до Волинської митниці (далі відповідач, митний орган) про визнання протиправними та скасування рішень Волинської митниці про коригування митної вартості товарів від 01 жовтня 2021 року №205140/2021/000039/2, від 01 жовтня 2021 року №205140/2021/000040/2 та від 04 жовтня 2021 року №205140/2021/000041/2.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01 грудня 2020 року між ТзОВ «Волиньспецгруп» та фірмою ADMAR TRADE Sp.z o.o (Польща) було укладено контракт №01/06/2020, згідно умов якого продавець польська фірма ADMAR TRADE Sp.z о.о. (Польща) зобов`язувалась постачати товари в адресу ТзОВ «Волиньспецгруп» на умовах EXW Луцьк згідно інвойсів та по ціні зазначеній в інвойсах.

Позивач з метою декларування товару - робоче взуття на підошві з поліуретану та верхом з пресованої коров`ячої шкіри, з металевим підноском, подав відповідачу митні декларації (далі - МД), а саме: від 30 вересня 2021 року №UA205140/2021/062845, від 01 жовтня 2021 року №UA205140/2021/062940, від 02 жовтня 2021 року №UA205140/2021/064014.

Зазначає, що під час митного оформлення до кожної з декларацій митному органу було подано достатню кількість документів для завершення митного оформлення за першим методом, а саме: рахунок фактура (інвойс), автотранспортна накладна, експортна декларація (походження товару), банківський платіжний документ, що підтверджує оплату товару, контракт (договір купівлі-продажу товару), платіжне доручення, що підтверджує оплату товару.

Однак Волинською митницею прийнято оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів від 01 жовтня 2021 року №205140/2021/000039/2, від 01 жовтня 2021 року №205140/2021/000040/2 та від 04 жовтня 2021 року №205140/2021/000041/2.

Із прийнятими рішеннями позивач не погоджується, вважає їх протиправними і такими, що підлягають скасуванню, оскільки товариством були надано усі наявні у них документи, які витребовувались митним органом. Натомість в оскаржуваному рішенні не вказано жодного джерела інформації, а також відсутній обґрунтований розрахунок числового значення скоригованої митної вартості який в супереч статті 55 Митного кодексу України (далі - МК України) не був наданий декларанту на його письмову вимогу.

З наведених підстав просить адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

У відзиві на позовну заяву від 19 грудня 2021 року представник Волинської митниці заявлених позовних вимог не визнав, повідомив, що для митного оформлення товарів декларантом в інтересах ТзОВ «Волиньспецгруп» подано МД №UA205140/2021/065526, №UA205140/2021/065560 та №UA205140/2021/065569 від 05 жовтня 2021 року на товар «Робоче взуття на підошві з поліуретану та верхом з пресованої коров`ячої шкіри, з металевим підноском» за якими митну вартість товару заявлено за основним методом визначення вартості за ціною договору.

Разом із вищевказаними деклараціями декларантом на підтвердження заявленої митної вартості товару подано наступні документи: рахунок фактура, автотранспортна накладна, банківський платіжний документ, банківський платіжний документ, документ що підтверджує вартість перевезення товару, зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі продажу, декларація-інвойс, складена експортером, якщо фактурна вартість товару не перевищує 6000 євро, копія митної декларації країни відправлення.

Звертаємо увагу, що під час перевірки документів, поданих декларантом в митних цілях було встановлено розбіжності та неточності, відтак у митного органу виникли сумніви щодо достовірності заявленої митної вартості товару, а саме:

по МД №UA 205140/2021/062845

- в декларації країни відправлення №21PL301010Е1097454 від 29 вересня 2021 року числове значення становить 24683 злотих, а в рахунку-фактурі № 21-DEX/09/24/01 від 24 вересня 2021 року - 24228,20 Злотих.

- в пункті 1.2 Контракту №01/06/2020 від 01 грудня 2020 року умови поставки СРТ Луцьк, а в рахунку-фактурі № 21-DEX/09/24/01 від 24 вересня 2021 року - EXW Okszow.

- в рахунку-фактурі зазначений банк: BNP BGZ, а в платіжних дорученнях №Р002 від 30 липня 2021 року та №Р006 від 30 вересня 2021 року - BNP PARIBAZ BANK POLSKA S.A., в контракті №01/06/2020 від 01 грудня 2020 адреса банку 22-100 CHELM ul.Polaniecka 19, а в платіжних дорученнях - Poland Warszawa 3 Suwak street02 676 Warszawa.

- в пункту 3.1 Контракту №01/06/2020 від 01 грудня 2020 передбачена 100% передоплата згідно виставленого рахунку-фактури. В пункту 3.2 передбачено що платіж здійснюється у валюті Контракту згідно виставлених рахунків-фактур. Проте в платіжних дорученнях в призначення платежу - оплата за взуття згідно Контракту №01/06/2020 від 01 грудня 2020, а не згідно виставлених рахунків-фактур. Зазначає, що в поданому до митного оформлення рахунку-фактурі крім взуття є інші товари: комбінезони, піджаки та штани, головні убори. Тобто ідентифікувати та віднести дані платіжних доручень до даної поставки не має можливості.

по МД №UA205140/2021/062940

- в декларації країни відправлення № 21PL301010Е1097438 від 29 вересня 2021 року числове значення становить 21758 Злотих, а в рахунку-фактурі №21-DEX/09/24/03 від 24 вересня 2021 року -21304,02 Злотих.

- в пункті 1.2 Контракту №01/06/2020 від 01 грудня 2020 року умови поставки СРТ Луцьк, а в рахунку-фактурі № 21-DEX/09/24/01 від 24 вересня 2021 року - EXW Okszow.

- в рахунку-фактурі зазначений банк: BNP BGZ, а в платіжному дорученні №Р006 від 30 вересня 2021 року - BNP PARIBAZ BANK POLSKA S.A., в контракті №01/06/2020 від 01 грудня 2020 року адреса банку 22-100 CHELM ul.Polaniecka 19, а в платіжному дорученні - Poland Warszawa 3 Suwak street02 676 Warszawa.

- в пункті 3.1 Контракту №01/06/2020 від 01 грудня 2020 року передбачена 100% передоплата згідно виставленого рахунку-фактури. В пункті 3.2 передбачено що платіж здійснюється у валюті Контракту згідно виставлених рахунків-фактур. Проте в платіжному дорученні в призначення платежу - оплата за взуття згідно Контракту №01/06/2020 від 01 грудня 2020 року , а не згідно виставленого рахунка-фактури. Окрім того, в поданому до митного оформлення рахунку-фактурі крім взуття є інші товари: куртки, навушники протишумні рукавички робочі захисні, рукавички робочі бавовняні, тобто ідентифікувати та віднести зазначені дані в платіжному дорученні до даної поставки не має можливості.

по МД №UA205140/2021/064014

- в декларації країни відправлення № 21PL301010Е1097446 від 29 вересня 2021 числове значення вартості товару становить 24834 Злотих, а в рахунку-фактурі №21- DEX/09/24/02 від 24 вересня 2021 року - 25289,35 Злотих.

- в додатковій угоді №1 до Контракту №01/06/2020 від 07 квітня 2021 року умови поставки EXW Луцьк (Україна), а в рахунку-фактурі №21-DEX/09/24/02 від 24 вересня 2021 року - EXW Okszow.

В рахунку-фактурі зазначений банк: BNP BGZ, а в платіжному дорученні №Р006 від 30 вересня 2021 року - BNP PARIBAZ BANK POLSKA S.A., в Контракті №01/06/2020 від 01 грудня 2020 року адреса банку 22-100 CHELM ul.Polaniecka 19, а в платіжному дорученні - Poland Warszawa 3 Suwak street02 676 Warszawa.

- в пункті 3.1 Контракту №01/06/2020 від 01 грудня 2020 передбачена 100% передоплата згідно виставленого рахунку-фактури. В пункті 3.2 передбачено що платіж здійснюється у валюті Контракту згідно виставлених рахунків-фактур. Проте в платіжному дорученні в призначення платежу - оплата за взуття (payment for shoes) згідно Контракту №01/06/2020 від 01 липня 2020 року, а не згідно виставленого рахунка-фактури, тобто ідентифікувати та віднести зазначені дані в платіжному дорученні до даної поставки не має можливості.

Зазначає, що подані в даній справі декларантом платіжні доручення про оплату за товар в іноземній валюті не містить даних щодо інвойсу, по якому здійснювалась поставка товару. В платіжці наявне лише посилання на контракт, що з огляду на його загальний характер, вказує на невідповідність поданого платіжного доручення вимогам статті 53 МК України та Положення про порядок виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28 липня 2008 року №216.

Відтак, платіжні доручення надані декларантом не можуть бути підтвердженням оплати за товар який зазначений у рахунках-фактури поданих до митного оформлення, оскільки його неможливо ідентифікувати за якою саме партією чи партії товарів проведено оплату.

Згідно рішень про коригування митної вартості від 01 жовтня 2021 року №UA205140/2021/000039/2, №UA205140/2021/000040/2 митну вартість товару визначено на рівні - №1 - 21,46 Дол.США/кг за МД №UA205140/2021/004750 від 08 липня 2021 року, на товар №2 - 14,58 Дол.США/кг за МД №UA205140/2021/006726 від 12 липня 2021 року, на товар №3 - 10,65 Дол.США/кг за МД №UA205140/2021/6726 від 12 липня 2021 року та відповідно на рівні - №1 - 21,46 Дол.США/кг за МД №UA205140/2021/004750 від 08 липня 2021 року , на товар №2 - 14,01 Дол.США/кг за МД №UA205140/2021/007172 від 12 липня 2021 року, на товар №5 - 7,34 Дол.США/кг за МД №UA204120/2021/56544 від 19 квітня 2021 року.

Згідно рішення про коригування митної вартості від 04 жовтня 2021 року №UA205140/2021/000041/2 митну вартість товару визначено на рівні - №1 - 21,46 Дол.США/кг за МД №UA205140/2021/004750 від 08 липня 2021?року.

Декларантом вказаний товар оформлено у вільний обіг МД №UA205140/2021/064617, МД №UA205140/2021/063967, №UA205140/2021/063875 з наданням гарантій, передбачених частиною сьомою статті 55 МК України.

З наведених підстав представник відповідача просить в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю (арк. спр. 96-103, 162-168 том 1).

Представник позивача 06 січня 2022 року подав до суду відповідь на відзив, в якій зазначає додаткові пояснення та просить адміністративний позов задовольнити з підстав, які є аналогічними доводам позовної заяви (арк. спр. 30-40 том 2).

Представник Волинської митниці у поданому до суду 21 січня 2022 року запереченні на відповідь на відзив додатково звертає увагу, що у графі 41 МД «Додаткова одиниця виміру» якщо для зазначеного у графі 33 МД коду товарної під категорії УКТЗЕД передбачено додаткову одиницю виміру, то в графі зазначаються код цієї одиниці виміру відповідно до класифікатора одиниць вимірювання та обліку, що використовуються у процесі оформлення митних декларацій, через знак «/» - кількість товару в цій одиниці виміру.

Програмно-інформаційним комплексом ЄАІС Держмитслужби «Цінова інформація при визначенні митної вартості» передбачено формування зведеної інформації щодо здійснених митних оформлень із розрахунку за основну одиницю виміру (кг) у дол. США.

Отже, відповідно до вищезазначеного, вартість товарів в оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості було визначено із розрахунку за основну одиницю виміру (арк. спр. 82-86 том 2).

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи та призначено у даній справі судове засідання на 11:00 год. 11 січня 2022 року (арк. спр. 89 том 1).

Під час судового розгляду справи 11 січня 2022 року було оголошено перерву для надання учасниками справи додаткових доказів та пояснень до 12:30 год 25 січня 2022 року (арк. спр. 43 том 2).

В судовому засіданні 25 січня 2022 року представник позивача просить позовні вимоги задовольнити повністю з підстав, викладених у заявах по суті справи та додатково наданих усних поясненнях.

Представник Волинської митниці просить у задоволенні позовних вимог відмовити з підстав наведених у відзиві на позовну заяву та запереченні у відповідь на відзив.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши доводи сторін у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності встановив такі обставини.

Між ТзОВ «Волиньспецгруп» та фірмою ADMAR TRADE Sp.z о.о. (Польща) було укладено Контракт від 01 грудня 2020 року №01/06/2020 (арк. спр. 74-78 том 1), згідно якого продавець - польська фірма ADMAR TRADE Sp.z о.о. (Польща) зобов`язувалась постачати на адресу ТзОВ «Волиньспецгруп» товари на умовах EXW Луцьк згідно інвойсів, по цінах, в них зазначених.

У пункті 1.2, 1.3 контракту №01/06/2020 встановлено, що загальна сума контракту складається із сум всіх поставок, здійснених продавцем покупцю протягом дії даного контракту; ціна на товар встановлюється на умовах СРТ Луцьк (ІНКОТЕРМС-2010).

Відповідно до пункту 3.1 контракту №01/06/2020 покупець зобов`язується провести 100% передоплату за кожну партію товару згідно з рахунком-фактурою (інвойсом), виставленому продавцем товару, який є предметом контракту.

Пунктом 4.1 передбачено, що якість товару повинна відповідати стандартам і бути підтверджена наступними документами і сертифікатами, наданими постачальником: оригіналом рахунку-фактури (інвойсом).

З метою декларування товару «Робоче взуття на підошві» на митний пост Волинської митниці подано МД від 30 вересня 2021 року №UA205140/2021/062845, від 01 жовтня 2021 року №UA205140/2021/062940, від 02 жовтня 2021 року №UA205140/2021/064014. Митна вартість декларантом визначена за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів (арк. спр. 172-174, 202-203, 248-249 том 1).

Разом із вищезазначеними деклараціями декларантом на підтвердження заявленої митної вартості товару подано наступні документи: рахунок фактура, автотранспортна накладна, банківський платіжний документ, банківський платіжний документ, документ що підтверджує вартість перевезення товару, зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі продажу, декларація-інвойс, складена експертером, якщо фактурна вартість товару не перевищує 6000 євро, копія митної декларації країни відправлення.

Відповідач запропонував декларанту надати в 10-денний термін наступні додаткові документи: - виписку з бухгалтерської документації (документи бухгалтерського та податкового обліку, що стосуються руху ідентичних та/або подібних оцінюваному товару в середині країни, за попередні періоди); прейскурант (прайс-лист) виробника товару для загального кола покупців відповідно до VII статті ГАТТ; договір (угоду, контракт) із третіми особами про поставку товару, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця; калькуляцію транспортних витрат, оскільки транспортування здійснювалось власним транспортом підприємства; висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією.

ТзОВ «Волиньспецгруп» листами від 01 жовтня 2021 року №69870, №699191, №69926 повідомило митний орган, що декларантом надано всі наявні документи та просило випустити товар у вільний обіг.

Волинська митниця прийняла рішення від 01 жовтня 2021 року №205140/2021/000039/2 про коригування митної вартості товарів за МД від 30 вересня 2021 року №UA205140/2021/062845, згідно із графою 30 якого митну вартість товару визначено за резервним методом.

У графі 33 вказаного рішення зазначено, що митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом та містять розбіжності а саме:

В декларації країни відправлення №21PL301010E1097454 від 29 вересня 2021 числове значення становить 24683 Злотих, а в рахунку-фактурі № 21-DEX/09/24/01 від 24 вересня 2021 року - 24228,20 Злотих.

В пункті 1.2 Контракту №01/06/2020 від 01 грудня 2020 року умови поставки СРТ Луцьк, а в рахунку- фактурі № 21-DEX/09/24/01 від 24 вересня 2021 року - EXW Okszow. В рахунку-фактурі зазначений банк: BNP BGZ, а в платіжних дорученнях №Р002 від 30 липня 2021 року та №Р006 від 30 вересня 2021 року - BNP PARIBAZ BANK POLSKA S.A., в Контракті №01/06/2020 від 01 грудня 2020 року адреса банку 22-100 CHELM ul.Polaniecka 19, а в платіжних дорученнях - Poland Warszawa 3 Suwak street02 676 Warszawa.

В пункті 3.1 Контракту №01/06/2020 від 01 грудня 2020 року передбачена 100% передоплата згідно виставленого рахунку-фактури. В пункті 3.2 передбачено що платіж здійснюється у валюті Контракту згідно виставлених рахунків-фактур. Проте в платіжних дорученнях в призначення платежу - оплата за взуття згідно Контракту №01/06/2020 від 01 грудня 2020 року, а не згідно виставлених рахунків-фактур. Слід зазначити що в поданому до митного оформлення рахунку-фактурі крім взуття є Інші товари: комбінезини, піджаки та штани, головні убори. Тобто Ідентифікувати та віднести дані платіжних доручень до даної поставки не має можливості.

Відповідно до пункту 7.3 Контракту він вступає в силу з моменту підписання обома сторонами і діє до 31 грудня 2020 року, тобто на момент митного оформлення договір закінчився. Додаткової угоди про пролонгацію контракту не подано (арк. спр. 169-170 том 1)

Волинська митниця прийняла рішення від 01 жовтня 2021 року №205140/2021/000040/2 про коригування митної вартості товарів за МД від 01 жовтня 2021 року №UA205140/2021/062940, згідно із графою 30 якого митну вартість товару я визначено за резервним методом.

У графі 33 вказаного рішення зазначено, що митна вартість товарів 1.2.5, які ввозяться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом та містять розбіжності а саме:

В декларації країни відправлення №21PL301010E1097438 від 29 вересня 2021 року числове значення становить 21758 Злотих, а в рахунку- фактурі № 21-DEX/09/24/03 від 24 вересня 2021 року - 21304,02 Злотих.

В пункті 1.2 Контракту №01/06/2020 від 01 грудня 2020 року умови поставки СРТ Луцьк, а в рахунку- фактурі №21-DEX/09/24/01 від 24 вересня 2021 року -EXW Okszow. В рахунку-фактурі зазначений банк: BNP BGZ, а в платіжному дорученні №Р006 від 30 вересня 2021 року - BNP PARIBAZ BANK POLSKA S.A., в Контракті №01/06/2020 від 01.12.2020 адреса банку 22-100 CHELM ul.Polaniecka 19, а в платіжному дорученні - Poland Warszawa 3 Suwak street02 676 Warszawa.

В пункті 3.1 Контракту №01/06/2020 від 01 грудня 2020 року передбачена 100% передоплата згідно виставленого рахунку-фактури. В пункті 3.2 передбачено що платіж здійснюється у валюті Контракту згідно виставлених рахунків-фактур. Проте в платіжному дорученні в призначення платежу - оплата за взуття згідно Контракту №01/06/2020 від 01 грудня 2020 року, а не згідно виставленого рахунка-фактури. Слід зазначити що в поданому до митного оформлення рахунку-фактурі крім взуття є інші товари: куртки, навушники протишумні рукавички робочі захисні, рукавички робочі бавовняні. Тобто ідентифікувати та віднести зазначені дані в платіжному дорученні до даної поставки не має можливості.

Відповідно до пункту 7.3 Контракту даний контракт вступає в силу з моменту підписання обома сторонами і діє до 31 грудня 2020 року, тобто на момент митного оформлення договір закінчився. Додаткової угоди про пролонгацію контракту не подано (арк. спр. 204-206).

Волинська митниця прийняла рішення від 04 жовтня 2021 року №205140/2021/000041/2 про коригування митної вартості товарів за МД від 02 жовтня 2021 року №UA205140/2021/064014, згідно із графою 30 якого митну вартість товару визначено за резервним методом.

У графі 33 вказаного рішення зазначено, що митна вартість товару, який ввозяться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять yсіx даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом та містять розбіжності, ознаки підробки, з саме:

в декларації країни відправлення №21PL301010Е1097446 від 29 вересня 2021 року числове значення вартості товару становить 24834 Злотих, а в рахунку-фактурі №21-DEX/09/24/02 від 24 вересня 2021 року - 25289,35 Злотих;

в додатковій угоді №1 до Контракту №01/06/2020 від 07 квітня 2021 року умови поставки EXW Луцьк (Україна), а в рахунку-фактурі № 21-DEX/09/24/02 від 24 вересня 2021 року EXWOkszow;

в рахунку-фактурі зазначений банк: BNP BGZ, а в платіжному дорученні №Р006 від 30 вересня 2021 року - BNP PARIBAZ BANK POLSKA S,А., в Контракті №01/06/2020 від 01 грудня 2020 року адреса банку 22-100 CHELM ul.Polaniecka 19, а в платіжному дорученні - Poland Warszawa 3 Suwak street02 676 Warszawa;

пункті 3.1 Контракту №01/06/2020 від 01 грудня 2020 року передбачена 100% передоплата згідно виставленого рахунку-фактури, В п.3.2 передбачено що платіж здійснюється у валюті Контракту згідно виставлених рахунків-фактур. Проте в платіжному дорученні в призначення платежу - оплата за взуття (payment for shoes) згідно Контракту №01/06/2020 від 01 грудня 2020 року, з не згідно виставленого рахунка-фактури. Тобто ідентифікувати та віднести зазначені дані в платіжному дорученні до даної поставки не має можливості;

відповідно до пункту 7.3 Контракту він вступає в силу з моменту підписання обома сторонами і діє до 31 грудня 2020 року, тобто на момент митного оформлення договір втратив чинність. Додаткової угоди про пролонгацію контракту не подано (арк. спр. 246-247 том 1).

У зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а (статті 59 МК України) та методу 26 (статті 60 МК України) з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (статті 62 МК України) та методу 2г (статті 63 МК України) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта. Митну вартість за МД від 30 вересня 2021 року №UA205140/2021/062845 та №UA205140/2021/069556 визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 Митного кодексу України, відповідно до наказу ДМСУ від 01 липня 2021 року №476 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України» » на підставі цінової Інформації ЄАІС Держмитспужби на рівні на товар №1 - 21,46 Дол.США/кг за МД WUA205140/2021/004750 від 08.07.2021, на товар №2 - 14,58 Дол.США/кг за МД №UA205140/2021/006726 від 12 липня 2021 року, на товар №3-10,65 Дол.США/кг за МД №UA205140/2021/6726 від 12 липня 2021 року; за МД від 01 жовтня 2021 року №UA205140/2021/062940 - на товар №1 - 21,46 Дол.США/кг за МД №UA205140/2021/004750 від 08 липня 2021 року, на товар №2-14,01 Дол.США/кг за МД №UA205140/2021/007172 від 12 липня 2021 року на товар №5 - 7,34 Дол.США/кг за МД №UA204120/2021/56544 від 19 квітня 2021 року; за МД від 02 жовтня 2021 року №UA205140/2021/064014 на підставі цінової інформації ЄАЮ Держмитслужби на рівні на товар №1 - 21,46 Доп.США/кг за МД №ІІА205140/2021/004750 від 08 липня 2021 року.

Коригування митної вартості слугувало підставою для видання картки відмови у митному оформленні (випуску) товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2021/001908, №UA205140/2021/001909, №UA205140/2021/001946 (арк. спр. 178-179, 215- 216 том 1, арк. спр. 9-10 том 2).

Митне оформлення для випуску у вільний обіг вказаних товарів було здійснено за МД від 02 жовтня 2021 року №UA205140/2021/063875, №UA205140/2021/063967, №UA205140/2021/001946 (арк. спр. 175-176, 211-212 том 1, арк. спр. 9-10 том 2).

Не погоджуючись із прийнятими Волинською митницею рішеннями про коригування митної вартості товарів, ТзОВ «Волиньспецгруп» звернулося із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується таким.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються МК України та іншими законами України.

Розділ ІІІ МК України регулює питання митної вартості товарів та методи її визначення.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із частиною першою статті 51 МК України митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (частина друга статті 52 МК України).

Відповідно до статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 МК України).

Як визначено частиною першою статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митними органами під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частиною п`ятою статті 54 МК України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у встановлених випадках, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені форми митного контролю.

У частині третій статті 53 МК України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митному орган зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Із наведених положень випливає, що митний орган досліджує документи стосовно усіх товарів, які переміщуються через митний кордон, на предмет перевірки правильності визначення митної вартості. Виключно висновки, що ґрунтуються на дослідженні документів, доданих до митної декларації, можуть бути підставою для витребування додаткових документів.

Суд не заперечує права митного органу упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів (частина п`ята статті 54 МК України), проте уважає, що, при цьому, він має довести підстави застосування норм частини третьої статті 53 МК України: наявність розбіжностей у поданих декларантом документах, ознаки підробки або відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як убачається із матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару ««робоче взуття на підошві з поліуретану та верхом з пресованої коров`ячої шкіри, з металевим підноском». При цьому позиція відповідача полягає у тому, що подані до митного контролю та оформлення документи містять такі розбіжності і неточності: в декларації країни відправлення № 21PL301010E1097438 від 29 вересня 2021 року числове значення становить 21758 Злотих, а в рахунку- фактурі № 21-DEX/09/24/03 від 24 вересня 2021 року - 21304,02 Злотих, в пункті 3.1 Контракту №01/06/2020 від 01 грудня 2020 року передбачена 100% передоплата згідно виставленого рахунку-фактури. В пункті 3.2 передбачено що платіж здійснюється у валюті Контракту згідно виставлених рахунків- фактур. Проте а платіжному дорученні в призначення платежу - оплата за взуття згідно Контракту №01/06/2020 від 01 грудня 2020 року, а не згідно виставленого рахунка-фактури. Слід зазначити що в поданому до митного оформлення рахунку-фактурі крім взуття є інші товари: куртки, навушники протишумні рукавички робочі захисні, рукавички робочі бавовняні. Тобто ідентифікувати та віднести зазначені дані в платіжному дорученні до даної поставки не має можливості. Відповідно до п.7.3 Контракту даний контракт вступає в силу з моменту підписання обома сторонами і діє до 31 грудня 2020 року, тобто на момент митного оформлення договір закінчився. Додаткової угоди про пролонгацію контракту не подано.

Що стосується не надання банківських платіжних документів, суд зазначає що латіжне доручення світ-рахунок від 30 липня 2021 року №Р002 було надано митному органу про що свідчить графа 44 митної декларації. В даному рахунку вказано номер контракту №01.06.2020 від 01 грудня 2020 року, по якому задекларовано та оплачено товар. Цей же контракт вказаний і у Інвойсі №21-DEX/09/24/01 від 24 вересня 2021 року. по якому відбувалось митне оформлення.

В Інвойсі №21-DEX/09/24/01 від 24 вересня 2021 року зазначено умови поставки EXW на виконання пункту 1,2 Контракту №01.06.2020 від 01 грудня 2020 року, із змінами та доповненнями від 07 квітня 2021 року. Тому, розбіжності щодо умов поставки відсутні, оскільки вони були змінені із СРТ на EXW згідно додаткової угоди від 07 квітня 2021 року.

Суд зауважує, що в зв`язку із такими змінами транспортні витрати були не зменшені, а збільшені, оскільки по умовах EXW Інкотермс 2010 добавились витрати на навантаження - 400 грн, згідно довідки-калькуляції понесених транспортних витрат, які були включені до митної декларації.

Відносно закінчення строку дії контракту №01.06.2020 від 01 грудня 2020 року, суд зауважує, що в матеріалах справи відсутні будь які докази, що свідчать про дану обставину, натомість і представник відповідача до відзиву і представник позивача до позову додають контракт з терміном дії до 31 грудня 2025 року.

В порушення митницею зазначено невідповідності в назві банку, а саме в рахунку інвойсі вказаний банк BNP BGZ, а в платіжних дорученнях прописаний BNP PRIBAZ BANK POLSKA S.A.

У судовому засіданні представник позивача пояснив та надав суду письмові докази, це лист роз`яснення від 02 листопада 2021 року про те, що продавцем помилково введено в інвойсах неправильну назву банку замість BNP PRIBAZ BANK POLSKA S.A. №000001, BNP BGZ №000001, із тим же рахунком. Номер рахунку введено правильно, крім того продавець підтвердив, що кошти по зазначеному інвойсу отримав повністю та додатково підтвердив заявлену у інвойсах вартість.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Згідно з положеннями статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59, 60 МК України за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Таке правозастосування узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним, зокрема, в постановах від 06 жовтня 2020 року у справі № 825/472/17, від 27 лютого 2019 року у справі №814/1647/16, від 26 березня 2019 року у справі № 814/921/17.

Правилами заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затвердженими наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року №598, встановлено, що графа 33 рішення про коригування митної вартості товарів «Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості» має містити окрім зазначення номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, також пояснення щодо зроблених коригувань, зважаючи на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умови поставки, комерційні умови та докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів. Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

В даному випадку митним органом ні в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості, ні в ході судового розгляду даної справи не надано жодних пояснень з приводу застосування резервного (шостого) методу, як передбачено порядком застосування кожного з методів, що передує методу, обраному митним органом та, як наслідок не можливістю здійснення розрахунку ціни товару за іншими другорядними методами.

Окрім того, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Суд констатує, що в оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості товарів лише зазначено, що за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів взяті митні декларації від 08 липня 2021 року №UA205140/2021/004750, від 12 липня 2021 року №UA205140/2021/006726, №UA205140/2021/007172 та від 19 квітня 2021 року №UA205140/2021/56544, жодних пояснення щодо зроблених коригувань, тотожності товару, який оформлявся на підставі указаної МД не наведено.

На думку суду, відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено суду, що надані разом із митними деклараціями від 30 вересня 2021 року №UA205140/2021/062845, від 01 жовтня 2021 року №UA205140/2021/062940, від 02 жовтня 2021 року №UA205140/2021/064014 документи містять істотні розбіжності, в них наявні ознаки підробки, або вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за імпортований товар. Натомість наявність інформації про те, що ідентичні або подібні товари оформлено у митному відношенні іншими особами за вищою митною вартістю не може бути єдиною та достатньою підставою для витребування додаткових документів та відмови у прийнятті заявленої позивачем митної вартості товару за ціною контракту.

Аналогічна правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 28 серпня 2021 року у справі № 815/4256/16.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення орган митний орган обґрунтувати (довести) законність свого рішення; відповідно рішення органу митного органу не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

У ході судового розгляду, врахувавши всі доводи сторін, суд погоджується з позивачем, що ним правомірно задекларовано за основним методом митну вартість ввезеного на митну територію України товару «робоче взуття на підошві з поліуретану та верхом з пресованої коров`ячої шкіри, з металевим підноском», натомість відповідачем не виконано обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для визначення за резервним методом митної вартості у, а також не наведено обґрунтованих доводів невизнання митної вартості, визначеної декларантом та підтверджених документами, наданими митниці, тобто при винесенні рішення, суб`єкт владних повноважень, Волинська митниця діяла не в спосіб визначений законом та не надала суду достатніх доказів правомірності свого рішення, відтак, таке рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

З огляду на встановлені судом обставини справи та положення чинного законодавства, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправними та скасування рішень Волинської митниці від 01 жовтня 2021 року №205140/2021/000039/2, від 01 жовтня 2021 року №205140/2021/000040/2 та від 04 жовтня 2021 року №205140/2021/000041/2 про коригування митної вартості товарів.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

За змістом частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі в сумі 6810,00 грн (шість тисяч вісімсот десять гривень 00 копійок), який сплачений відповідно згідно із платіжними дорученнями від 08 листопада 2021 року №278, №276, №277 (арк. спр. 14-16 том 1) та зарахований до спеціального фонду Державного бюджету, що підтверджується відповідною випискою (арк. спр. 86-88 том 1).

Щодо відшкодування за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн (десять тисяч гривень 00 копійок) суд зазначає наступне.

Частинами першою, другою статті 134 КАС України обумовлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно із частинами третьою - п`ятою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як передбачено частинами шостою, сьомою статті 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Виходячи з аналізу вищевказаних правових норм, слід дійти висновку про те, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором.

На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу суду надано такі документи: договір про надання правничої допомоги від 03 листопада 2021 року №03/11/21-01, акт приймання-передачі наданих послуг від 04 листопада 2021 року, рахунок-фактуру від 04 листопада 2021 року №04/11/21-01, платіжне доручення від 08 жовтня 2021 року №285 (арк. спр. 80-84 том 1).

Відповідно до акту приймання-передачі наданих послуг від 04 листопада 2021 року, згідно договору про надання правничої допомоги від 03 листопада 2021 року №03/11/21-01 вбачається, що Адвокатське об`єднання на виконання договору надало, а клієнт ТзОВ «Волиньспецгруп» прийняло наступні роботи/послуги: надання правової інформації, консультацій, роз`яснень з питань правомірності винесення Поліською митницею Держмитслужби оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товарів (затрачено часу 1,5 годину), - 3000,00 грн (з розрахунку 2000,00 грн. за 1 годину та 1,5 годин витраченого часу); складання позовної заяви про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів Поліської митниці Держмитслужби - 7000,00 грн. (з розрахунку 2000,00 грн за 1 годину та 3,5 годин витраченого часу).

Загальна вартість наданих послуг становить 10000,00 грн та сплачена позивачем адвокату згідно із платіжним дорученням від 08 жовтня 2021 року №285 (арк. спр. 84).

Суд зауважує, що при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, суд має виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру залежно від конкретних обставин справи. Надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто повинно бути доведено доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справ.

Представник Волинської митниці у клопотанні від 17 грудня 2021 року (арк. спр. 160-161 том 1) та під час судового засідання 25 січня 2022 року заперечує проти стягнення на користь позивача витрат на правову допомогу в розмірі 10000,00 грн з підстав їх неспіврозмірності із складністю справи.

Вирішуючи питання обґрунтованості розміру заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу та пропорційності їх складності правовому супроводу даної справи, суд зазначає, що предметом судового розгляду у даній справі були рішення про коригування митної вартості, які складені за наслідками митного декларування товарів по одному і тому ж самому договорі та із одним і тим же контрагентом.

Окрім того, спірні правовідносини регулюються нормами МК України та великої кількості підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню, не передбачають.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини щодо присудження судових витрат на підставі статті 41 Конвенції, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року, заява №19336/04, пункт 268). У рішенні Європейського суду з прав людини від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia,заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумний розмір.

Верховний Суд в постановах від 22 грудня 2020 року по справі №520/8489/19, від 07 травня 2020 року у справі №320/3271/19, від 10 березня 2020 року у справі №520/8489/19 зазначив, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Також, при визначенні суми відшкодування суд має враховувати критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19.

Таким чином, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо - є неспівмірним.

На думку суду, виходячи із критеріїв, визначених частинами третьою, п`ятою статті 134, частиною дев`ятою статті 139 КАС України, з урахуванням заперечень відповідача щодо обґрунтованості та співмірності розміру витрат на правничу допомогу, заявлена сума до відшкодування витрат на правничу професійну допомогу є неспівмірною із заявленими позовними вимогами, а тому справедливим розміром відшкодування позивачу фактично понесених витрат на професійну правничу допомогу у цій справі за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів є сума 7000,00 грн (сім тисяч гривень 00 копійок). Решту витрат на професійну правничу допомогу повинен понести позивач.

Керуючись статтями 2, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 257, 260, 262, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Митного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньспецгруп» (43006, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Вахтангова, будинок 12, ідентифікаційний код юридичної особи 43628643) до Волинської митниці (44350, Волинська область, село Римачі, вулиця Призалізнична, будинок 13, ідентифікаційний код відокремленого підрозділу юридичної особи 43958385) про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товару задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів від 01 жовтня 2021 року №205140/2021/000039/2, від 01 жовтня 2021 року №205140/2021/000040/2 та від 04 жовтня 2021 року №205140/2021/000041/2.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньспецгруп» судовий збір в розмірі 6810,00 грн (шість тисяч вісімсот десять гривень 00 копійок) та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн (сім тисяч гривень 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.І. Смокович

Повний текст судового рішення складено 31 січня 2022 року.