Справа № 553/2601/21
Суддя: Високих М. С.
Дата ухвалення: 2022-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/2601/21
Провадження № 2-а/553/4/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2022 року м.Полтава

Ленінський районний суд м.Полтави в складі головуючого судді Високих М.С., за участю секретаря судового засідання Лунич Ю.Г., позивача ОСОБА_1 , його представника Литвиненко А.І., представника відповідача Ковальова О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Полтавської митниці Державної митної служби України про визнання протиправною та скасування постанови про порушення митних правил,

в с т а н о в и в:

Адвокат Литвиненко А.І., діючи в інтересах позивача, звернулась до суду із згаданим позовом, в якому прохає визнати протиправною та скасувати постанову Полтавської митниці Державної Митної служби України від 11.08.2021 у справі про порушення митних правил №0004/80600/21, якою ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності, передбаченої ст.485 МК України та закрити провадження у справі (а.с.2-7).

Не погоджуючись з вказаною постановою позивачем стверджено про порушення процедури розгляду справи та відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст.485 МК України, що тягне за собою закриття провадження у справі.

Заявлені вимоги вмотивовані тим, що 08.09.2021 позивачем було отримано оскаржувану постанову у справі про порушення митних правил, яка винесена відповідачем з грубим порушенням вимог законодавства. Так, позивача не було повідомлено про розгляд справи, що обмежило його у здійсненні прав, передбачених ст.498 МК України; відповідачем були порушені строки розгляду справи, визначені ст.525 МК України; позивач не є суб`єктом правопорушення, оскільки не ввозив транспортний засіб, не був декларантом і відповідно не є особою, відповідальною за дотримання режиму тимчасового ввезення; відповідачем було неправомірно визначено розмір штрафу на підставі службової записки митного поста «Полтава».

Провадження у справі відкрито за ухвалою суду від 21.09.2021 (а.с.14).

18.10.2021 відповідачем подано відзив на позовну заяву (а.с.32-38), в якому Полтавська митниця прохає відмовити у задоволенні позову за безпідставністю та необґрунтованістю заявлених вимог.

17.11.2021 на адресу суду надійшла відповідь на відзив (а.с.72-78), в якій позивачем повідомлено про здійснення ним митного оформлення транспортного засобу, з посиланням на вказану обставину як на підставу для звільнення від адміністративної відповідальності, передбаченої ст.485 МК України.

26.11.2021 Полтавською митницею подано до суду заперечення на відповідь на відзив (а.с.81).

В судовому засіданні позивач та його представник заявлені вимоги підтримали повністю, посилаючись на обставини, викладені у заявах по суті справи.

Позивач ОСОБА_1 пояснив, що з 2003 року є зареєстрованим та фактично проживає у АДРЕСА_1 , виклики до Полтавської митниці він жодного разу не отримував, копію постанови про притягнення до відповідальності отримав на поштовому відділенні 08.09.2021. Транспортним засобом він користується в особистих цілях близько року, і одразу як виникла можливість його зареєструвати, розмитнив автомобіль.

Представник позивача Литвиненко А.І. в ході розгляду справи, наполягаючи на задоволенні позову, ствердила про допущені митним органом порушення при здійсненні провадження у справі та наголосила, що позивач не є суб`єктом правопорушення і не був обізнаний про розгляд справи. Відповідачем було визначено митну вартість автомобіля на підставі службової записки, яка носить інформативний характер. В подальшому при здійсненні реєстрації транспортного засобу за позивачем, митним органом було визначено його вартість значно нижчою. Одночасно представник позивача прохала врахувати, що позивач добровільно сплатив митні платежі, що є підтсавою для звільнення його від відповідальності на підставі п.9-7 Прикінцевих і перехідних положень Митного кодексу України.

Представник відповідача Ковальов О.М. проти задоволення позову заперечив з підстав, викладених в заявах по суті справи та наголосив, що до Полтавської митниці надійшло повідомлення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, при здійсненні перевірки виявилось, що позивач керував транспортним засобом, ввезеним іншою особою в режимі «тимчасове ввезення». Оскільки такий транспортний засіб може використовуватись лише осою, яка його ввезла, позивач підлягає відповідальності до порушення вимог ст.485 МУ України. При цьому представником відповідача стверджено, що позивач свідомо використовував транспортний засіб з іноземною реєстрацією. Повістки про виклик до митниці, як і копія протоколу направлялись позивачу за коректною адресою, а від так відповідач добросовісно намагався вчинити всі дії для їх вручення, необхідні для розгляду справи відомості були отримані митним органом лише 11.08.2021, тому доводи щодо порушення строків розгляду справи є безпідставними. Митна вартість правомірно була визначена відповідачем на підставі ст.60 МК України за подібними товарами, а здійснення митного оформлення після винесення постанови не звільняє позивача від відповідальності. У стягненні судових витрат прохав відмовити, посилаючись на їх не співмірність складності справи та не підтвердження належними доказами.

З`ясувавши позиції сторін, дослідивши приєднані до справи матеріали та з`ясувавши фактичні обставини справи, суд зазначає про наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст.55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Судом установлено, що 13.07.2021 щодо ОСОБА_1 складено протокол про порушення митних правил № 0004/80600/21 за ст.485 МК України, в тім, що ОСОБА_1 використовував транспортний засіб з іноземною реєстрацією «RENAULT SCENIC», реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 , ввезений на митну територію України в митному режимі «тимчасове ввезення» до 1 року, стосовно якого були надані пільги по сплаті митних платежів, в інших цілях ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги (а.с.40-41).

Вказаний протокол було складено у відсутність особи, яка притягується до відповідальності, про що свідчать внесені до протоколу відомості та не заперечувалось сторонами в ході розгляду справи.

Постановою Полтавської митниці від 11.08.2021 № 0004/80600/21, позивача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.485 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі трьохсот відсотків несплаченої суми митних платежів, що складає 133964,88 грн (а.с.12-13).

За змістом вказаної постанови у справі про порушення митних правил №0004/80600/21, в Дніпровській митниці проводились перевірочні заходи з приводу перебування та використання на митній території України транспортного засобу «RENAULT SCENIC», реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 .

За результатами перевірки з`ясовано, що згідно бази даних АСМО «Інспектор» вказаний автомобіль 07.10.2018 був ввезений DUBROUKA VERA на митну територію України в митному режимі «тимчасового ввезення» до 1 року в зоні діяльності Волинської митниці ДФС.

Листом УСБУ в Полтавській області відповідно до інформації УПП Департаменту патрульної поліції в Полтавській області (лист від 09.03.2021№ 3989/41/26/03-2021) було повідомлено про факт використання ОСОБА_1 транспортного засобу з іноземною реєстрацією «RENAULT SCENIC», реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 , а саме 16.01.2021 відносно ОСОБА_1 поліцейськими УПП в Полтавській області винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху під час керування даним автомобілем.

В судовому засіданні позивачем факт використання вказаного транспортного засобу в особистих цілях не заперечувався, при цьому як пояснив позивач автомобіль було ввезено на митну території України іншою особою і право користування ним не оформлювалось.

Порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність (ч.1 ст.458 МК України).

Згідно із ст. 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку та розмірах, встановлених законом.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.70 МК України, одним із «митних режимів» є «режим тимчасового ввезення», який, в свою чергу, за приписами ч.1 ст.103 МК України, полягає в тому, що відповідно до нього іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання. Обов`язки особи, яка поміщає товари у митний режим тимчасового ввезення та є відповідальною за її дотримання митного режиму, визначені ст.104 МК України, згідно ч.6 якої, зокрема, ця особа повинна подати органу доходів і зборів, що здійснює випуск товарів, транспортних засобів комерційного призначення у режимі тимчасового ввезення, документи на такі товари, транспортні засоби, що підтверджують мету їх тимчасового ввезення.

У відповідності до положень ч.2 ст.105 МК України, у разі порушення умов митного «режиму тимчасового ввезення» особа, відповідальна за дотримання режиму, зобов`язана сплатити суму податкового зобов`язання та пеню відповідно до Податкового кодексу України.

Згідно з п.4 ч.3 ст.293 МК України, особами, на яких покладається обов`язок із сплати митних платежів, є особа, на яку покладається обов`язок щодо виконання відповідних умов, у разі невиконання зобов`язань щодо використання чи споживання товарів, що випливають з умов цільового використання, за яких надається «податкова пільга» при випуску товарів для вільного обігу.

Статтею 485 МК України встановлена адміністративна відповідальність за дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів.

Так, заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Тобто, стаття 485 Митного кодексу України фактично передбачає декілька видів діянь, які складають об`єктивну сторону порушення митних правил, в тому числі використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

Згідно із оскаржуваною постановою, автомобіль 07.10.2018 був ввезений DUBROUKA VERA на митну територію України в митному режимі «тимчасового ввезення», і в основу цієї постанови відповідачем фактично було покладено використання тимчасово ввезеного транспортного засобу іноземної реєстрації позивачем, а не особою, яка безпосередньо здійснила його ввезення, з використанням наданих їй пільг.

Так, згідно із ч.5 ст.380 МК України, тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб. Транспортні засоби особистого користування, що класифікуються за товарною позицією 8903 згідно з УКТ ЗЕД, можуть використовуватися громадянами, які ввезли їх в Україну, а також громадянами-резидентами та громадянами-нерезидентами, які мають належний дозвіл користувача права на тимчасове ввезення, за умови використання транспортного засобу від імені і згідно з інструкціями користувача права на тимчасове ввезення. Такі транспортні засоби не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, бути розкомплектовані чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам

Із аналізу зазначеного слідує те, що використовувати на митній території України транспортний засіб іноземної реєстрації «RENAULT SCENIC», реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 мала право виключно DUBROUKA VERA, якою, згідно із відомостями з АСМО «Інспектор», 07.10.2018 у пункті пропуску UA205060 було ввезено вказаний автомобіль з метою особистого користування в режимі тимчасового ввезення до 1 року (а.с.53-54).

Об`єктивна сторона складу правопорушення, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України, передбачає, зокрема, інші протиправні дії суб`єкта, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само: використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими надано такі пільги.

Тому використання транспортного засобу особистого користування іншою особою (без належного оформлення передачі права на тимчасове ввезення), окрім особи, якою такий транспортний засіб ввезено, являє собою використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, і інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано так пільги, з огляду на що твердження представника позивача щодо не віднесення ОСОБА_1 до кола суб`єктів відповідальності за вказаною нормою Закону, на увагу не заслуговують.

Разом із тим, за змістом постанови, визначаючи розмір стягнення відповідачем було прийнято за основу службову записку митного поста «Полтава» від 18.06.2021.

Так, згідно із вказаною службовою запискою № 487/7.5-28-17 (а.с.51) загальна сума несплачених митних платежів за автомобілем «RENAULT SCENIC», 2004 року випуску, становить 44654,96 грн, з митною вартістю 8670 PLN.

Виходячи із змісту пояснень представника відповідача та згідно із приєднаними матеріалами справи, митна вартість визначалась у відповідності до ст.60 МК України за подібними товарами із схожими характеристиками.

У відповідності до службової записки начальника управління адміністрування митних платежів ОСОБА_2 (а.с.50), у інформаційних ресурсах митниці станом на 07.10.2018 ідентичні транспортні засоби відсутні, наявні відомості щодо подібних товарів, що мають схожі характеристики, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними у період найбільш наближений до дати. Так, згідно із інформаційними ресурсами митниці, наявні відомості щодо митного оформлення транспортного засобу марки RENAULT, модель MEGANE GRAND SCENIC, 2004 року виготовлення, тип двигуна дизель, об`єм 1870 см3, бувший у використанні, задекларована вартість 8670,14 PLN (2308,00 євро).

При цьому, згідно із посвідченням про реєстрацію транспортного засобу за позивачем серії НОМЕР_3 та відомостями митної декларації ІМ40АА (а.с.76-78), вартість транспортного засобу «RENAULT SCENIC», реєстраційний номер НОМЕР_1 , була визначена митним органом на рівні 2600,00 PLN, що є значно меншою від митної вартості, яка була покладена в основу для визначення митних платежів і відповідно розміру стягнення.

За таких обставин, наведені у службовій записці відомості щодо митної вартості автомобіля моделі MEGANE GRAND SCENIC, а не GRAND SCENIC не можуть бути визнані повністю достовірними та викликають об`єктивний сумнів, який тлумачиться судом на користь позивача.

При цьому суд враховує те, що позивач, як особа, яка притягується до відповідальності, хоч і повідомлявся за коректною адресою, за якою дійсно проживає, не отримував викликів до митного органу, що в даному випадку, позбавило його можливості надати свої пояснення, в тому числі щодо вартості транспортного засобу.

Посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст.489 МК України).

Згідно із ст.508 МК України, у справі про порушення митних правил процесуальні дії проводяться з метою отримання доказів, необхідних для правильного вирішення цієї справи. До процесуальних дій належать: 1) складення протоколу про порушення митних правил; 2) опитування осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, свідків, інших осіб; 3) витребування документів, необхідних для провадження у справі про порушення митних правил, або належним чином завірених їх копій чи витягів з них; 4) тимчасове вилучення товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу, та документів на них; 5) митне обстеження; 6) пред`явлення товарів, транспортних засобів і документів для впізнання; 7) експертиза; 8) взяття проб та зразків для проведення дослідження (аналізу, експертизи). Під час проведення процесуальних дій, зазначених у пунктах 2, 4-6, 8 частини другої цієї статті, складаються протоколи, форми яких встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Статтею 530 МК України визначено, що законність та обґрунтованість постанови митниці у справі про порушення митних правил можуть бути перевірені судом або центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, а постанови центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, судом у зв`язку з поданням адміністративного позову або в порядку контролю. Перевірка законності та обґрунтованості постанови у справі про порушення митних правил судом здійснюється у порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.

Відповідно до ст.531 МК України, підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: 1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; 2) необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; 3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; 4) винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; 5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; 6) накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Підставами для скасування чи зміни постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил можуть бути визнані й інші визначені законами обставини.

За змістом статті 530 МК України перевірка законності та обґрунтованості постанови у справі про порушення митних правил судом здійснюється у порядку, встановленому КАС.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено

За таких обставин, зважаючи на обставини здійснення провадження у справі про порушення митних правил, суд вважає, в даному випадку суб`єктом владних повноважень не було доведено правомірності свого рішення, внаслідок чого не було спростовано твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів, з огляду на що постанова про порушення митних правил №0004/80600/21 підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд.

Підстав для закриття провадження у справі суд не вбачає, при цьому відсутність даних щодо дійсного розміру несплаченої суми митних платежів виключає можливість зміни заходу стягнення.

В судовому засіданні представник позивача з посиланням на п.9-7 Прикінцевих і перехідних положень Митного кодексу України, прохала врахувати, що позивач добровільно сплатив митні платежі.

Разом із тим, позивачем, згідно з матеріалами справи було зареєстровано автомобіль 21.10.2021, тобто після винесення постанови.

Таким чином суд приходить висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_1 .

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд зазначає, що у відповідності до ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ст.134 КАС України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно із ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Суд вказує, що стягненню підлягають не лише ті витрати на правничу допомогу, що стосуються участі в судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі, наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, підготовка запитів тощо.

Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10.01.2020, №33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18.02.2010, №37246/04).

Право на професійну правничу допомогу гарантовано ст.59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16.11.2000 № 13-рп/2000, від 30.09.2009 № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30.09.2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Відповідно до ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Отже, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Згідно із приєднаним до справи матеріалами, гонорар адвоката Литвиненко А.І., якою здійснюється представництво інтересів позивача у даній справі, становить 19000 грн (а.с.20-25), при зверненні до суду позивачем також було сплачено судовий збір в сумі 908 грн. (а.с.1). Отже понесені позивачем судові витрати, пов`язані із сплатою судового збору та на професійну правничу допомогу, є належно підтвердженими.

За таких обставин, враховуючи складність справи, обсяг наданої правничої допомоги, час витрачений адвокатом на її надання, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, з огляду на критерії реальності адвокатських витрат та розумності їхнього розміру, з урахуванням часткового задоволення позову, суд приходить до висновку що на користь позивача з за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають стягненню понесені ним витрати на правничу допомогу в розмірі 9500 грн та 454 грн судового збору, що у загальному розмірі становить 9954 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.2,5,6,9,72-78,241-246,255,286,293-295 КАС України, суд,

у х в а л и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Полтавської митниці Державної митної служби України про визнання протиправною та скасування постанови про порушення митних правил задовольнити частково.

Постанову Полтавської митниці Державної митної служби України від 11.08.2021 у справі про порушення митних правил №0004/80600/21, якою ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності, передбаченої ст.485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300% несплаченої суми митних платежів, що становить 133964,88 грн скасувати.

Справу про порушення митних правил №0004/80600/21 за ст.485 МК України щодо ОСОБА_1 - направити на новий розгляд до Полтавської митниці Державної митної служби України.

Стягнути з Полтавської митниці Державної митної служби України за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в загальному розмірі 9954 грн.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Полтавська митниця Державної митної служби України, код ЄДРПОУ 43997576, адреса: м.Полтава, вул.Анатолія Кукоби, 28.

Суддя

Ленінського районного суду м.Полтави М.С. Високих