Справа № 380/12209/21
Суддя: Сидор Наталія Теодозіївна
Дата ухвалення: 2022-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2022 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Сидор Н.Т., розглянувши у письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ), Національної академії Державної прикордонної служби України ім. Богдана Хмельницького про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,
в с т а н о в и в :

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач-1), ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) (далі відповідач-2), Національної академії Державної прикордонної служби України ім. Богдана Хмельницького (далі відповідач-3), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення з січня 2015 року по липень 2015 року у розмірі 1412,87 грн;

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) щодо нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення з липня 2015 року по серпень 2015 року у розмірі 1232,62 грн;

- визнати протиправними дії Національної академії Державної прикордонної служби України ім. Богдана Хмельницького щодо нарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення з вересня 2015 року по травень 2017 року у розмірі 2924,95 грн;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення з урахуванням базового місяця січня 2008 рік за період з січня 2015 року по липень 2015 року відповідно до вимог Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 44 від 15.01.2004;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення з урахуванням базового місяця січня 2008 рік за період з липня 2015 року по серпень 2015 року відповідно до вимог Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 44 від 15.01.2004;

- зобов`язати Національну академію Державної прикордонної служби України ім. Богдана Хмельницького нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення з урахуванням базового місяця січня 2008 рік за період з вересня 2015 року по травень 2017 року відповідно до вимог Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 44 від 15.01.2004.

Разом з позовними вимогами просить стягнути солідарно за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2500,00 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що відповідачами неправильно нараховані суми індексації грошового забезпечення внаслідок помилкового визначення «базових» місяців. Вважає, що для обчислення індексації грошового забезпечення за період з січня 2015 року по травень 2017 року слід застосовувати «базовий» місяць січень 2008 року.

Відповідачі позов не визнають.

Представник відповідача-1 у відзиві на позовну заяву зазначає, що позивач з військової служби не звільнений та станом на 20.09.2021 проходить військову службу в Державній прикордонній службі України, тому остаточний розрахунок з ним не проведений. Стверджує, що при звільненні з військової служби позивачу буду виплачені всі належні кошти, зокрема і індексація грошового забезпечення за період з січня 2015 року по липень 2015 року в безспірному (позасудовому) порядку. Зауважує розрахунок індексації грошового забезпечення є компетенцією відповідача як органу, в якому позивач проходив службу і який виплачував йому грошове забезпечення. Водночас відповідач стверджує, що позивачем пропущено місячний строк звернення до адміністративного суду, визначений ч. 5 ст. 122 КАС України.

Представник відповідача-2 у відзиві на позовну заяву зазначає, що згідно з довідкою про індексацію грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 03.07.2015 по 02.08.2015 позивачу нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби у Південному регіональному управлінні Державної прикордонної служби України. Стверджує, що позивач у позовній заяві в частині визначення базового місяця до відповідача-2 застосовує законодавство, яке діє на даний час, а не те, яке діяло у період проходження ним служби та нарахування йому індексації. Також покликається на дискреційність повноважень відповідача в частині визначення базового місяця.

Представник відповідача-3 у відзиві на позовну заяву зазначає, що нарахування та виплата індексації проводилась в межах кошторисних призначень, що виділялись на утримання Державної прикордонної служби України по червень 2015 року включно. Після червня 2015 року кошти на виплату індексації в період проходження позивачем військової служби в Національній академії, Державній прикордонній службі України не виділялись. Покликається на те, що згідно з розпорядженням Адміністрації Державної прикордонної служби України від 03.03.2020 № Т/116-1743 виплата індексації грошового забезпечення проводиться за письмовим зверненням військовослужбовця за останнім місцем служби при звільненні з військової служби. Також стверджує, що нарахування індексації грошового забезпечення, у тому числі визначення базового місяця для обрахунку індексації грошового забезпечення належить до дискреційних повноважень військової частини.

Щодо процесуальних дій, вчинених у зв`язку із розглядом справи, слід зазначити наступне.
Ухвалою судді від 02.08.2021 відкрито спрощене позовне провадження у справі; справу вирішено розглядати без повідомлення сторін та проведення судового засідання, за наявними матеріалами.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Згідно з витягом з наказу начальника НОМЕР_3 прикордонного загону Азово-Чорноморського регіонального управління Державної прикордонної служби України від 18.12.2014 № 381-ос майор ОСОБА_1 , заступник коменданта оперативно-бойової прикордонної комендатури « ІНФОРМАЦІЯ_3 », з 06 грудня 2014 року вважається таким, що приступив до виконання службових обов`язків (а.с. 11).

Наказом начальника 79 прикордонного загону Азово-Чорноморського регіонального управління Державної прикордонної служби України від 01.07.2015 № 289-ос ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення з 02.07.2015 (а.с. 12).

Наказом начальника Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 04.07.2015 № 287-ОС ОСОБА_1 зарахованого у списки особового складу управління на всі види забезпечення по Південному регіональному управлінню з 03.07.2015 (а.с.13).

Наказом начальника Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 29.07.2015 № 325-ОС виключено зі списків особового складу управління та знято з усіх видів забезпечення по Південному регіональному управлінню з 02.08.2015 (а.с.16).

Наказом ректора Національної академії Державної прикордонної служби України ім. Б.Хмельницького від 01.08.2015 № 433-ос ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу Національної академії з 01.08.2015 (а.с. 17).

Наказом ректора Національної академії Державної прикордонної служби України ім. Б.Хмельницького від 27.05.2017 № 335-ос ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу Національної академії та всіх видів забезпечення з 30.06.2017 (а.с. 18).

З поданих відповідачами у відповідь на адвокатські запити представника позивача довідок про суми нарахованої індексації та особистих карток грошового забезпечення ОСОБА_1 встановлено:

- за період з січня 2015 року по червень 2015 року відповідач-1 нарахував позивачу індексацію у розмірі 1412,87 грн, визначивши «базовими» місяцями березень 2014 року та вересень 2014 року (а.с. 23);

- за період з 03.07.2015 по 02.08.2015 відповідач-2 нарахував позивачу індексацію у розмірі 1232,62 грн, визначивши «базовий» місяць вересень 2014 року (а.с. 26);

- за період з вересня 2015 року по травень 2017 року відповідач-3 нарахував індексацію грошового забезпечення у розмірі 2924,95 грн, визначивши «базовими» місяцями вересень 2014 року та жовтень 2015 року (а.с. 21 зворот).

Згідно з примітками до довідок про суми нарахованої індексації індексація грошового забезпечення в сумі 2029,18 грн за січень-липень 2015 року виплачена позивачу Національною академією ДПСУ в листопаді 2015 року (а.с. 21 зворот), за серпень 2015 року виплачена в грудні 2015 року (а.с. 26).

Позивач вважає, що нарахування та виплату йому індексації грошового забезпечення здійснено відповідачами у значно менших, ніж належить, розмірах, що зумовленого неправильним застосуванням норм чинного законодавства. Стверджуючи про протиправність таких дій відповідачів, звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи даний спір, суд застосовує такі норми права та виходить з таких мотивів.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII).

Згідно з статтею 1 цього Закону соціальний захист військовослужбовців це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.

Гарантії соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено в статті 12 Закону №2011-XII. Так, військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з статтею 9 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Абзацом 2 частини третьої статті 9 Закону №2011-XII визначено, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 №1282-XII (далі Закон №1282-XII).

За визначенням, наведеним в статті 1 Закону №1282-XII, індексація грошових доходів населення це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону №1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення).

Стаття 4 Закону №1282-XII визначає підстави для проведення індексації. Згідно з частиною першою статті 4, в редакції від 02.12.2012, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка.

Законом №911-VIII від 24.12.2015, який набрав чинність з 01.01.2016, внесені зміни у частину першу статті 4 Закону №1282-XII цифри « 101» замінити цифрами « 103».

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін (частини друга четверта статті 4 Закону №1282-XII).

Частиною другою статті 5 Закону №1282-XII визначено, що підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів (частина перша статті 9 Закону №1282-XII).

Відповідно до норм статті 6 Закону №1282-XII у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 затверджений Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі Порядок №1078), який визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.

Відповідно до пункту 11 Порядку №1078, в редакції від 21.06.2012, підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка.

Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Відповідно до пункту 5 Порядку №1078, в редакції від 21.06.2012, у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.

Для проведення подальшої індексації або здійснення чергового підвищення доходів випереджаючим шляхом обчислення індексу споживчих цін здійснюється наростаючим підсумком починаючи з наступного за базовим місяця.

09.12.2015 Кабінет Міністрів України прийняв Постанову №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (далі Постанова №1013), яка набрала чинності 15.12.2015 та відповідно до пункту 6 цієї постанови застосовується з 01.12.2015.

Відповідно до пункту 3 Постанови №1013 міністрам, керівникам інших центральних органів виконавчої влади, головам обласних, Київської міської державних адміністрацій та інших державних органів у межах передбачених коштів державного бюджету, місцевих бюджетів та власних коштів необхідно було вжити заходів для підвищення з 1 грудня 2015 р. розмірів посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати), перегляду розмірів надбавок, доплат, премій, спрямувавши на зазначені цілі всі виплати, пов`язані з сумою індексації, яка склалась у грудні 2015 р., з тим, щоб розмір підвищення всіх складових заробітної плати у сумарному виразі для кожного працівника у грудні 2015 р. перевищив суму індексації, яку йому повинні були виплатити у грудні 2015 року. Для проведення подальшої індексації заробітної плати обчислення індексу споживчих цін починається з січня 2016 р. відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. №1078.

Постановою Кабінету Міністрів України №1013 від 09.12.2015 до Порядку №1078 внесені зміни, пункт 5 викладено в новій редакції:

« 5. У разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.

Приклади проведення індексації грошових доходів громадян у разі їх підвищення наведено у додатку 4.

У разі підвищення грошових доходів населення випереджаючим шляхом з урахуванням прогнозного рівня інфляції під час визначення розміру підвищення грошових доходів у зв`язку з індексацією враховується рівень такого підвищення.

Нарахування сум індексації або проведення чергового підвищення грошових доходів випереджаючим шляхом здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін, на підставі якого нарахована сума індексації перевищить розмір підвищення грошових доходів випереджаючим шляхом.

Приклад обчислення суми індексації у разі підвищення грошових доходів населення випереджаючим шляхом з урахуванням прогнозного рівня інфляції наведено у додатку 5.

У разі коли індекс споживчих цін для проведення індексації, розрахований наростаючим підсумком, перевищив 10 відсотків, Кабінет Міністрів України приймає рішення про підвищення тарифних ставок (окладів) працівникам бюджетної сфери, органам державної влади, місцевого самоврядування, прокуратури та інших органів з урахуванням суми індексації, яка складається на момент підвищення.

Працівникам підприємств i організацій, які перебувають на госпрозрахунку, підвищення заробітної плати у зв`язку із зростанням рівня інфляції провадиться у порядку, визначеному у колективних договорах, але не нижче норм, визначених Законом України Про індексацію грошових доходів населення та положень цього Порядку.».

Постановою Кабінету Міністрів України №77 від 11.02.2016 внесені зміни в абзац другий пункту 11 Порядку №1078, цифри « 101» замінено цифрами « 103». Ці зміни, відповідно до пункту 2 Постанови КМУ №77 від 11.02.2016, застосовуються з 1 січня 2016 року.

Пунктом 2 Порядку №1078 визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, серед іншого, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Відповідно до пункту 4 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Оплата праці, у тому числі працюючим пенсіонерам, грошове забезпечення, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю, що надається залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії індексуються у межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

Згідно з пп. 2) пункту 6 Порядку №1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Таким чином, з аналізу зазначених правових норм висновується, що індексація грошового забезпечення за своєю суттю є державною гарантією щодо оплати праці, метою якої є підвищення грошових доходів громадян (в межах прожиткового мінімуму) для компенсації подорожчання/зростання споживчих товарів і послуг внаслідок інфляції. Проведення індексації заробітної плати (грошового забезпечення) є обов`язком підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників, у разі, коли індекс споживчих цін перевищив поріг індексації. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

При цьому важливим елементом алгоритму нарахування індексації є термін (так званий «базовий» місяць), від якого починає обчислюватися зростання індексу споживчих цін, оскільки нарахування індексації розпочинається після досягнення цим індексом певного значення у відсотках (так званого «порогу»), визначеного законом.

Так, індексація грошових доходів населення починає нараховуватися, коли зростання індексу споживчих цін перевищує:

- 101 відсоток за період до 01.01.2016 (частина перша статті 4 Закону №1282-XII в редакції, що діяла до 01.01.2016);

- 103 відсотки за період після 01.01.2016 (частина перша статті 4 Закону №1282-XII зі змінами, внесеними Законом №911-VIII від 24.12.2015, який набрав чинності 01.01.2016).

Відповідно до пункту 5 Порядку №1078 в редакції, що діяла до 01.02.2015, «базовим» місяцем для нарахування індексації вважався місяць, в якому відбулася одна із подій:

(1) підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, або

(2) зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів.

При цьому місяць, у якому відбулося підвищення, вважається «базовим» при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.

У зв`язку з прийняттям Постанови №1013, якою внесені зміни серед іншого і до пункту 5 Порядку №1078, з 01.01.2016 істотно змінився порядок нарахування індексації, оскільки «базовим» місяцем (місяцем, від якого починає обчислюватися зростання індексу споживчих цін, до досягнення ним порогу 103%) визначено місяць, у якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів) за посадою, а не підвищення розмірів мінімальної заробітної плати чи зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімального розміру.

Як встановлено судом, під час проходження позивачем військової служби в період з січня 2015 року і по грудень 2015 року кілька разів змінювався (збільшувався) розмір його грошового забезпечення, у зв`язку з чим змінювався так званий «базовий» місяць для нарахування індексації, що підтверджується карткою особового рахунку на виплату грошового забезпечення. При цьому підвищення грошового забезпечення позивача (в тому числі за рахунок зростання будь-якої його складової) було підставою вважати місяць, у якому відбулося підвищення, базовим та, як наслідок, наново розпочинати процедуру обчислення з наступного місяця.

Доводи позивача щодо нарахування індексації грошового забезпечення за 2015 рік у меншому розмірі зводяться до того, що відповідачі не правильно визначили «базовий» місяць, яким, на переконання позивача, має бути січень 2008 року. При цьому в позовній заяві позивач не обґрунтував/не аргументував в чому полягала «неправильність» нарахування індексації за цей період та помилковість визначення відповідачами «базових» місяців. За таких обставин суд дійшов висновку, що доводи позивача не доводять помилковості дій відповідачів щодо нарахування індексації грошового забезпечення за 2015 рік, тому в задоволенні позовних вимог за цей період слід відмовити з мотивів їх безпідставності.

Разом з тим, судом встановлено, що відповідно до карток особового рахунку на виплату грошового забезпечення позивачу за період січень 2016 року травень 2017 року нараховано індексацію грошового забезпечення у розмірі 2227,68 грн. Ця сума нарахована з урахуванням того, що відповідач-3 визначив вересень 2014 року, жовтень 2015 року «базовими» місяцями для нарахуванні індексації грошового забезпечення.

Суд вважає наведений підхід відповідача помилковим та відхиляє аналогічні за змістом доводи відзиву на позов з огляду на наступні мотиви.

Пункт 5 Порядку №1078 в редакції Постанови №1013, що діє з 01.12.2015, пов`язує початок обчислення зростання індексу споживчих цін з місяцем, у якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів) за посадою.

Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 28.04.2016 №201/10/137-16 обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації починаючи з грудня 2015 року здійснюється не індивідуально для кожного працівника в залежності від прийняття його на роботу або зростання його доплат та надбавок, а від моменту останнього перегляду тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає працівник.

Суд враховує, що розмір посадового окладу за посадою позивача, як і будь-якого іншого військовослужбовця в Україні, був визначений постановою Кабінету Міністрів України № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 07.11.2007, якою затверджені схеми посадових окладів військовослужбовців та курсантів навчальних закладів у розмірах згідно з додатками 1-8, 30-32; схеми посадових окладів осіб рядового і начальницького складу у розмірах згідно з додатками 9-23; схеми окладів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу у розмірах згідно з додатком 24; додаткові види грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу у розмірах згідно з додатками 25-28, 33. Наступне підвищення окладів військовослужбовців відбулося 01.03.2018, коли набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 р. № 704.

Постанова № 1294 набрала чинності 01.01.2008, а Постанова № 704 - 01.03.2018. Таким чином, в контексті нової редакції Порядку №1078 саме січень 2008 року та березень 2018 року слід вважати «базовими» місяцями для обчислення з 01.01.2016 індексації грошового забезпечення позивача, оскільки в ці місяці підвищувалися посадові оклади військовослужбовців в Україні. Внаслідок помилкового визначення «базового» місяця відповідач з січня 2016 року по травень 2017 року виплачував позивачу індексацію в заниженому розмірі.

Отже, в контексті нової редакції Порядку №1078 саме січень 2008 року слід вважати «базовим» місяцем для обчислення з 01.01.2016 індексації грошового забезпечення позивача, оскільки в цей місяць востаннє підвищувалися посадові оклади військовослужбовців в Україні.

Таким чином, внаслідок неправильного визначення «базового» місяця відповідач-3 здійснював нарахування індексації позивачу за період з січня 2016 року по травень 2017 року у заниженому розмірі, а тому дії відповідача-3 щодо нарахування позивачу індексації грошового забезпечення за період з січня 2016 року по травень 2017 року із застосуванням «базових» місяців вересень 2014 року, жовтень 2015 року є протиправними.

При цьому виплату такої нарахованої індексації відповідач-3 не здійснив, покликаючись на відсутність фінансових ресурсів для виплати цієї складової грошового забезпечення військовослужбовців.

Стосовно такого покликання відповідача суд зауважує, що згідно з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 19 липня 2019 року у справі №240/4911/18, від 7 серпня 2019 року у справі №825/694/17, від 20 листопада 2019 року у справі №620/1892/19, виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні і обмежене фінансування жодним чином не впливає на право позивача отримати індексацію грошового забезпечення.

Отже, невиплату позивачу індексації грошового забезпечення всупереч встановленому обов`язку здійснити таку виплату, суд кваліфікує як протиправну бездіяльність відповідача-3.

Відтак, встановивши протиправну бездіяльність відповідача-3 щодо виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з січня 2016 року по травень 2017 року, враховуючи, що базовий місяць для такої індексації визначається нормативно і відповідач не наділений повноваженнями діяти на свій розсуд, обираючи інакший місяць базовим, ніж той, у якому відбулося підвищення тарифної ставки (окладу), суд з метою захисту порушених прав позивача вважає за доцільне застосувати спонукаючий засіб впливу, зобов`язавши відповідача-3 перерахувати й виплати позивачу індексацію грошового забезпечення за період з січня 2016 року по травень 2017 року із застосуванням базового місяця січня 2008 року.

Щодо покликання відповідачів у відзивах на позовну заяву на те, що нарахування індексації грошового забезпечення, у тому числі визначення базового місяця для обрахунку індексації грошового забезпечення належить до дискреційних повноважень військової частини, в якому військовослужбовець проходив службу, варто зауважити, що Верховний Суд неодноразово зазначав, що дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом подібних повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може». У такому випадку дійсно суд не може зобов`язати суб`єкта владних повноважень обрати один з правомірних варіантів поведінки, оскільки який би варіант реалізації повноважень не обрав відповідач, кожен з них буде правомірним, а тому це не порушує будь-чиїх прав.

Водночас повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний і законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Наведені висновки викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 13 грудня 2018 року у справі №802/412/17-а, від 11 квітня 2018 року у справі №806/2208/17.

Також Верховний Суд раніше вже звертав увагу на те, що місяць, у якому відбулося підвищення тарифної ставки (окладу), є базовим для проведення індексації (пункт 26 постанови від 5 лютого 2020 року у справі №825/565/17).

У цьому контексті Верховий Суд у постанові від 29.11.2021 у справі № 120/313/20-а додатково зауважив, що за змістом пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, підставою для встановлення чи зміни базового місяця при проведенні індексації грошового забезпечення є підвищення тарифної ставки (окладу) військовослужбовця.

Тому у разі настання визначених законодавством умов, відповідач зобов`язаний вчинити конкретну дію на користь позивача - провести індексацію його грошового забезпечення, враховуючи нормативно визначений базовий місяць. Якщо відповідач цієї дії не вчиняє, останнього можна зобов`язати до її вчинення у судовому порядку.

Зазначені висновки Верховного Суду у силу ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та ч. 5 ст. 242 КАС України враховуються судом при вирішенні спірних правовідносин.

Відтак, позовні вимоги у відповідній частині підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення позивачу із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44, суд зазначає наступне.

Так, 31.05.2017 Кабінет Міністрів України посилив соціальний захист військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового та начальницького складу, які звільняються зі служби, а також членів їх сімей та вніс зміни до Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44. Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2017 №375 «Про внесення змін до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових нагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу», грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового та начальницького складу державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, а також особам звільненим зі служби, для відшкодування утриманих сум ПДФО з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.

Таким чином, суд погоджується з позивачем, що нарахування та виплату індексації грошового забезпечення слід проводити з врахуванням п. 2 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Щодо покликання представника відповідача у відзиві на позовну заяву на пропущення позивачем строку звернення до суду, слід зауважити, що індексація є складовою частиною заробітної плати, то у разі порушення законодавства про оплату праці в частині її виплати, працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому індексації заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат за приписами ст. 139 КАС України суд зазначає таке.

Відповідно до норм ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Суд не здійснює розподіл судового збору відповідно до норм ст. 132 КАС України, оскільки позивач на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору у цьому спорі.

Позивач просить стягнути з відповідача понесені ним витрати на правову допомогу в сумі 2500,00 грн. На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу позивач надав: Договір про надання правової допомоги № 117 від 16.10.2020, додаток № 1 до Договору про надання правової допомоги № 117 від 16.10.2020, акт № 1 приймання-передачі наданих послуг від 20.07.2021, ордер про надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 у Львівському окружному адміністративному суді на підставі зазначеного договору адвокатом Гірник О.О., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Гірник О.О. серія ЛВ №000954 від 10.04.2018.

Відповідач вважає розмір заявлених до відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката необґрунтованим, непропорційним до предмета спору та складності справи, просить зменшити розмір понесених витрат на правову допомогу. Відповідач зауважує, що щодо обсягу наданих послуг та використання адвокатом робочого часу не було належно враховано витрачений час на вчинення дій та їх обсяг.

Оцінюючи клопотання позивача про відшкодування судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суд виходить із таких міркувань.

Згідно із ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому ст. 134 КАС України, яка не обмежує розмір таких витрат.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

За змістом п. 1 ч. 3 ст. 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до частин 4, 5 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 134 КАС України розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до пункту 1.1 Договору про надання правової допомоги № 117 від 16.10.2020, укладеного між позивачем та адвокатом ОСОБА_2 , адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором, а замовник зобов`язаний оплатити замовлення у порядку та строки обумовлені сторонами.

Правова допомога надається замовнику на відплатній основі. Замовник зобов`язаний сплатити адвокату гонорар у порядку та розмірі, визначених за угодою сторін (пункт 3.1 Договору).

Розмір оплати праці адвоката при наданні правової допомоги, а також умови та порядок розрахунків визначаються сторонами в додатках до цього Договору (пункт 4.1 Договору).

Згідно Додатку № 1 до Договору про надання правової допомоги № 117 від 16.10.2020 цей Додаток визначає порядок оплати юридичних послуг (гонорару) адвоката за надання правової допомоги. Адвокат зобов`язується здійснювати представництво та захист інтересів клієнта у судах першої інстанції. Вартість послуг становить:

- надання консультацій клієнту, узгодження правової позиції 500,00 грн;

- визначення та аналізу чинного законодавства, судової практики щодо порядку стягнення індексації грошового забезпечення військовослужбовців 500,00 грн;

- написання позовної заяви до Львівського окружного адміністративного суду про стягнення індексації грошового забезпечення 1500,00 грн.

Відповідно до Акта № 1 приймання-передачі наданих послуг від 20.07.2021 адвокат з 05.03.2021 по 20.07.2021 надав клієнту юридичні послуги відповідно до Договору про надання правової допомоги № 117 від 16.10.2020, а замовник прийняв надані послуги. Вартість послуг за період, який вказаний у пункті 1 цього Акту становить 2500,00 грн та складається із: вартості однієї консультації з Клієнтом, у процесі якої була узгоджена правова позиція 500,00 грн; вартості визначення та аналізу чинного законодавства, судової практики щодо порядку виплати індексації грошового забезпечення 500,00 грн; вартості написання позовної заяви до Львівського окружного адміністративного суду про стягнення індексації грошового забезпечення 1500,00 грн. Всього до сплати 2500,00 грн.

Суд зауважує, що в матеріалах справи відсутні докази сплати позивачем адвокату вартості послуг за надану правничу допомогу у розмірі 2500,00 грн.

З цього приводу варто зазначити, що норма ст. 134 КАС України передбачає можливість здійснювати розподіл судових витрат на правничу допомогу адвоката, які підлягають сплаті, тобто, ще не сплачені стороною. Правова позиція з цього питання викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 21 січня 2021 року у справі № 280/2635/20, у якій Суд зазначив про те, що «КАС України у редакції, чинній з 15.12.2017, імплементував нову процедуру відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено».

Також необхідно звернути увагу на те, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 17 вересня 2019 року у справі № 810/2816/18.

Суд також зазначає, що Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду за результатами розгляду справи № 200/14113/18-а ухвалив постанову від 26 червня 2019 року, в якій сформував правову позицію, згідно з якою, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір витрат, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору.

Ураховуючи практику Європейського суду з прав людини щодо присудження судових витрат, суд при розподілі судових витрат має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Проаналізувавши розрахунок вартості наданих адвокатом послуг, суд вважає, що заявлені витрати на професійну правничу допомогу в суді не є співмірними по відношенню до складності справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), а розмір заявлених витрат є завищений.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що сума судових витрат на правничу допомогу, яку позивач просить стягнути за рахунок відповідача, підлягає зменшенню у зв`язку з відсутністю ознак співмірності, визначених ч. 5 ст. 134 КАС України.

Отже, виходячи з критерію пропорційності, а також ураховуючи, що позов задоволено частково, суд вважає, що розмір витрат на правничу допомогу, що підлягає стягненню з відповідача, повинен становити 1000,00 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-77, 90, 139, 242-246, 255, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ), Національної академії Державної прикордонної служби України ім. Богдана Хмельницького про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Національної академії Державної прикордонної служби України ім. Богдана Хмельницького щодо нарахування ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з січня 2016 року по травень 2017 року із застосуванням «базових» місяців вересень 2014 року, жовтень 2015 року.

Визнати протиправною бездіяльність Національної академії Державної прикордонної служби України ім. Богдана Хмельницького щодо невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з січня 2016 року по травень 2017 року.

Зобов`язати Національну академію Державної прикордонної служби України ім. Богдана Хмельницького перерахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з січня 2016 року по травень 2017 року із застосуванням базового місяця січня 2008 року, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 44 від 15.01.2004.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Національної академії Державної прикордонної служби України ім. Богдана Хмельницького на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в сумі 1000 (одна тисяча) гривень 00 копійок.

Розподіл судового збору не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» та п. 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 )

Відповідач-1 військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; )

Відповідач-2 Південне регіональне управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) (65014, м. Одеса, вул. Жуковського, буд. 1; )

Відповідач-3 Національна академія Державної прикордонної служби України ім. Богдана Хмельницького (29000, м. Хмельницький, вул. Шевченка, буд. 46; ).

Суддя Сидор Н.Т.