Справа № 359/7969/21
Суддя: Семенюта О. Ю.
Дата ухвалення: 2022-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/359/20/2022
Справа № 359/7969/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2022 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Семенюти О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Моргушко Л.В.,

представника позивача Кубишкіної В.Ю.,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора капрала поліції 2 батальйону 2 роти УПП в м. Києві Петренко Антона Сергійовича, Головного управління Національної поліції в Київській області, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

1. Зміст доводів пред`явленого адміністративного позову.

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом та посилається на те, що 08 серпня 2021 року інспектор капрал поліції 2 батальйону 2 роти УПП в м. Києві Петренко А.С. виніс постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕАО № 4604220, якою він наклав на позивача штраф в розмірі 340 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП. Зі змісту цієї постанови вбачається, що 08 серпня 2021 року о 10 годині 53 хвилини ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_1 , перевищив встановлені обмеження руху більше як на 20 км/год, а саме рухався зі швидкістю 85 км/год, чим порушив п.12.4 ПДР України, при дозволеній швидкості не більше 50 км/год. Замір швидкості здійснювався поліцейським за допомогою невідомого приладу, який інспектор тримав у руках, що суперечить ст.40 Закону України «Про Національну поліцію». На вимогу позивача йому не було надано доказів вчинення ним правопорушення. Вказане свідчить про те, що позивач був безпідставно притягнутий до адміністративної відповідальності, а тому просить скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАО № 4604220 від 08.08.2021 про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу 340 гривень за порушення ч.1 ст.122 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити. Також для оскарження постанови позивач був змушений звернутись за професійною правничою допомогою, розмір понесених ним витрат становить 2000,00 грн, тому також просить вирішити питання про розподіл судових витрат.

2. Процесуальні дії по справі. Ставлення учасників адміністративного процесу до адміністративного позову.

Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 30.08.2021 (а.с.21-22) позовну заяву було залишено без руху.

14 вересня 2021 року ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду було відкрито провадження по справі (а.с.24).

Ухвалою суду від 14 січня 2022 року (а.с.81), було залучено Департамент патрульної поліції Національної поліції України в якості співвідповідача до участі у розгляді адміністративної справи.

13.10.2021 на адресу суду надійшов відзив від представника інспектора капрала поліції 2 батальйону 2 роти УПП в м. Києві Петренко А.С., в якому відповідач заперечував проти задоволення позову. Зазначив, що оскаржувана постанова є законною. Так з відеозапису фото з приладу лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС 008436) вбачається, автомобіль марки «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_1 рухався зі швидкістю 85 км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 35 км/год., чим порушив п. 12.4. Правил дорожнього руху. Зазначений транспортний засіб було зупинено на підставі ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», після чого, поліцейський підійшов до водія, попросив пред`явити документи, передбачені пунктом 2.1. Правил дорожнього руху, та встановив особу водія. Інспектором винесено оскаржувану постанову серії ЕАО № 4604220 від 08 серпня 2021 року за ч. 1 ст. 122 КпАП України та накладено стягнення на позивача в розмірі 340 грн. Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак та особу водія. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів. Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м. З відстані у 350-450 м поліцейським виконується наведення позначки оптичного прицілу на цільовий автомобіль і натискається спусковий гачок приладу. Прилад починає вимірювання швидкості і включає запис відео, при цьому чути характерний звук низького тону. Після стабільного утримання позначки на цільовому транспортному засобі, прилад здійснює вимірювання швидкості. Про фіксацію перевищення швидкості руху свідчить характерний звук високого тону і в самому оптичному прицілі та на екрані монітору приладу фіксується числовий показник швидкості. При фіксації перевищення встановленої швидкості руху прилад здійснює фотографування транспортного засобу порушника, про що свідчить повторний звук високого тону. Після цього поліцейський відпускає спусковий гачок та вживає заходи до зупинки порушника. Виробник приладу TruCam (LTI, США) застосував алгоритм шифрування AES з метою посилення достовірності доказової бази дорожньої поліції в суді в разі оскарження факту порушення. Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації. Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але, також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії. Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam, а тому достовірність інформації про порушення правил дорожнього руху може бути перевірена в будь-який момент після її фіксації приладом TruCam, у тому числі під час її пред`явлення в якості речового доказу в адміністративному судовому процесі. Всі прилади, що використовуються працівниками Департаменту патрульної поліції, пройшли повірку. Щодо стягнення витрат на правову допомогу, то розмір є завищеним, і у їх стягненні належить відмовити.

У судовому засіданні представник позивача підтримує адміністративний позов, наполягає на його задоволенні, та на необхідності розподілу судових витрат.

Представники відповідачів не з`явились у судове засідання, у встановленому порядку повідомлені про час та місце розгляду адміністративної справи.

3. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

08 серпня 2021 року інспектор капрал поліції 2 батальйону 2 роти УПП в м. Києві Петренко А.С. виніс постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕАО № 4604220, якою він наклав на позивача штраф в розмірі 340 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Зі змісту цієї постанови (а.с.5-7) вбачається, що 08 серпня 2021 року о 10 годині 53 хвилини ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_1 , перевищив встановлені обмеження руху більше як на 20 км/год, а саме рухався зі швидкістю 85 км/год, чим порушив п.12.4 ПДР України.

4. Норми права, якими керується суд при вирішенні адміністративного спору.

Відповідно до п.12.4 ПДР України в населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Згідно з ч.1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до Правил дорожнього руху знак 5.70 «Фото, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху», інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб та забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч.3 ст.90 цього ж Кодексу суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності.

Відповідно до п.1, п.3 ч.3 ст.286 КАС України справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

5. Мотиви, якими керується суд при вирішенні адміністративного спору.

При перегляді відеозапису, наданого позивачем, судом було встановлено, що замір швидкості, з якою рухався автомобіль позивача, здійснювався поліцейським за допомогою приладу, який інспектор тримав у руках.

При перегляді доказів, наданих відповідачем відеозапису та фотографії, судом було встановлено, що це був прилад лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС 008436).

В той же час, з урахуванням положень ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» суд доходить висновку, що прилад TruCam при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу не може утримуватися інспектором поліції в руках, а повинен бути стаціонарно вмонтованим.

Відповідач зазначає, що у листі ДП «УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ» від 01.10.2019 №22-38/49 (а.с.71-72) зазначено, що лазерний вимірювач TruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. В той же, же час далі в тексті цього листа зазначено, що крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач TruCam також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху ТЗ в автоматичному режимі.

Судом достеменно встановлено, що фіксування приладом швидкості відбулося в ручному режимі, приладом, який не був закріплений на чітко визначеному місці, а знаходився в руках поліцейського, що ставить під сумнів зафіксовану швидкість руху автомобіля та суперечить способу використання приладу, визначеного Законом України «Про Національну поліцію».

Також, у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження тієї обставини, що працівник поліції здійснював контроль швидкості руху в межах дії дорожнього знаку 5.70 Правил дорожнього руху.

За таких обставин, суд прийшов до переконання, що відповідачами не надано доказів, які б переконливо свідчили про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП. З огляду на це суд вважає, що з метою відновлення законності та порушеного права позивача належить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕАО № 4604220 від 08 серпня 2021 року, провадження у справі закрити.

6. Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до ч.1, 4ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до положень ст. 134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч.2 ст. 134 КАС України).

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч.3 ст. 134 КАС України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.4 ст. 134 КАС України).

Позивач поніс витрати на професійну правничу допомогу. На підтвердження понесення витрат суду надано копії наступних документів:

- договору №11/08-1д про надання професійної правової (правничої) допомоги від 11.08.2021 (а.с.11), відповідно до п.3 якого правова/правнича допомога здійснюється адвокатом за винагороду, що іменується гонорар;

- додаткової угоди до договору №11/08-1д про надання професійної правової (правничої) допомоги від 11.08.2021 (а.с.12), відповідно до якої сторони домовились, що вартість послуг (гонорар) адвоката з оскарження постанови серії ЕАО № 4604220 від 08 серпня 2021 рокустановить 2000 грн, оплата послуг здійснюється на умовах передоплати в 100% розмірі;

- довідки адвоката Кубишкіної В.Ю. від 11.08.2021 (а.с.13) про те, що вона отримала від ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 2000,00 грн;

- акта №1 прийому-передачі виконаних робіт (детальний опис) до договору (а.с.14) на суму 2000 грн;

Суд вважає, що позивачем доведено понесення ним витрат на правничу допомогу у загальному розмірі 2000,00 грн. При цьому такий розмір витрат є фіксованим, незалежно від обсягу наданої адвокатом правової допомоги. Суд зазначає, що такий розмір витрат є обґрунтованим та дійсно понесеним позивачем, також є співмірним зі складністю справи.

Суд погоджується з позицією представника відповідача Головного управління Національної поліції в Київській області Лиманюка О. про те, що Головне управління Національної поліції в Київській області не є належним відповідачем по справі. Належним відповідачем є Департамент патрульної поліції Національної поліції України, з якого і належить стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 гривень.

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.241, ст.242, ч.1-ч.2 ст.243, ст.ст.246, 287 КАС України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАО № 4604220 від 08 серпня 2021 року, якою на ОСОБА_1 був накладений штраф у розмірі 340 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (, адреса: 03048, м.Київ, вул.Федора Ернста,3) витрати, понесені ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду О.Ю. Семенюта