Справа № 266/7837/21
Суддя: Шишилін О. Г.
Дата ухвалення: 2022-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 266/7837/21
Провадження № 2-а/266/2/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2022 року м. Маріуполь

Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Шишиліна О.Г.

за участю секретаря Сологуб Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, тертя особа інспектор 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції капрал поліції Мануленко Володимир Ігорович

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом.

В обґрунтування поданої позовної заяви посилається на те, що постановою інспектора роти управління патрульної поліції в Донецький області Департаменту патрульної поліції Мануйленко В.І. (далі інспектора) серії ЕАО № 514368 від 14 грудня 2021 року його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено штраф в сумі 340 грн. за те, що він 07.12.2021 р. о 09 год. 45 хв., в с. Республіка траса М-08 681 км, керуючи транспортним засобом KIA RIO, номерний знак НОМЕР_1 , порушив обмеження швидкості руху в населеному пункті на 27 км, а саме рухався зі швидкістю 77 км/год. (вимірювалось на TruCam L TI 20/20 TC000587) чим порушив вимоги п.12.4 ПДР України.

Однак, він вважає що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за вказане правопорушення є незаконною, оскільки винесена без достатніх підстав. Так, при її винесенні працівниками поліції не було дотримано процедури встановленої законом щодо розгляду справи, перевищення швидкості здійснювалося приладом Трукам, який поліцейський тримав в руках, хоча повинен бути встановлений стаціонарно, жодного доказу того, що працівник поліції здійснював контроль руху швидкості саме в межах дії дорожнього знаку 5.70 Правил дорожнього руху України не надано, матеріали відеофіксації не містять зображення водія під час руху автомобіля зі швидкістю 77 км/год. Незначна похибка у швидкості могла бути від того, що інспектор тримав прилад Трукам в руках і така вібрація приладу і вірогідна похибка ставить під сумнів зафіксовану швидкість. Крім того, на дорозі відсутні і не розміщені дорожні знаки 5.45,5.46 і 5.70. Також посилався на те, що поліцейський надав йому повідомлення про запрошення до підрозділу патрульної поліції. Свідків перевищення ним швидкості руху на місці події не було, та у постанові відсутні посилання на свідків правопорушення. В оскаржуваній постанові не наведено жодного доказу його вини у скоєнні правопорушення. Лише зазначено, що до постанови додаються: фото, відео в архіві (TruCam L TI 20/20 TC000587), відео в архіві (пер. відереєстратор АН-01074, ZM-0443), заперечення на матеріали. Його заперечення не були прийняті до уваги та не винесено постанову про накладення стягнення.

Просить суд скасувати постанову про накладення на нього адміністративного стягнення серії ЕАО № 514368 від 14 грудня 2021 року та закрити провадження по справі.

На підставі ухвали судді Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 23 грудня 2021 року відкрито спрощене провадження по даній справі.

З відзиву наданого відповідачем вбачається, що під час несення служби на автомобільній дорозі загального користування державного значення Н-08 «Бориспіль Дніпро - Запоріжжя-Маріуполь» на 681 км, с. Республіка, 07.12.2021 року екіпажем «Чайка» за допомогою лазурного вимірювача швидкості TruCam L TI 20/20 TC000587, було виявлено порушення ПДР України, водій керуючи транспортним засобом автомобілем KIA RIO, номерний знак НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 77 км/год., перевищивши встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 27 км/год., чим порушив вимоги п.12.4 ПДР України. Вказаний факт підтверджується фото із зображеннями транспортного засобу, який допустив порушення ПДР України. Вимірювач швидкості Трукам є сертифікованим та зареєстрованим в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки. Згідно загальнодоступної інформації на офіційному сайті Патрульної поліції України, повідомлено про розташування пристроїв вимірювання швидкості Трукам та зазначено, що на дорозі встановлені відповідні знаки (фото додано до відзиву), які попереджають про фото та відеофіксацію порушень та у місцях фіксації порушень стоїть службовий автомобіль з увімкненими синіми проблисковими маячками. Таким чином докази, отримані з використанням лазерного вимірювача швидкості Трукам 20/20 є належними та допустимими. Оскаржувана постанова повністю відповідає вимогам діючого законодавства України, а при її винесенні відповідачем дотримано встановленої процедури. Вважає винесену постанову правомірною, такою, що не підлягає скасуванню та просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

В призначену дату судового засідання позивач та захисник позивача не з`явились, надавши заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи положень ст.ст.257-263 КАС України, суд вирішує справу на підставі наявних матеріалів та доказів наданих сторонами.

Дослідивши письмові матеріали справи, відеозапис, суд дійшов висновку про таке.

Судом встановлено, що постановою інспектора роти № 1 батальйону управління патрульної поліції в Донецький області Департаменту патрульної поліції Мануйленко В.І. серії ЕАО №514368 від 14 грудня 2021 року позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено штраф в сумі 340 грн. за те, що він 07.12.2021 р. о 09 год. 45 хв., в с. Республіка траса М-08 681 км, керуючи транспортним засобом KIA RIO, номерний знак НОМЕР_1 , порушив обмеження швидкості руху в населеному пункті на 27 км, а саме рухався зі швидкістю 77 км/год. (вимірювалось на TruCam L TI 20/20 TC000587). Цим самим своїми діями порушив вимоги п.12.4 ПДР України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.

Пункт 1.10 ПДР визначає значення термінів, зокрема: населений пункт забудована територія, в`їзди на яку і виїзди з якої позначаються дорожніми знаками 5.45 "Населений пункт", 5.46 "Кінець населеного пункта", 5.47 "Населений пункт", 5.48 "Кінець населеного пункта".

Згідно п.12.4 Правил дорожнього руху України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема, за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.

Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення які стосуються правил дорожнього руху, зокрема частини перша, друга, третя і п`ята статті 122.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За приписами частини 1статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII) поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п. 8 ч.1ст. 23 Закону № 580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Окрім того, частиною 2ст.283 КУпАП визначено загальні вимоги до постанови про накладення адміністративного стягнення, яка має містити інформацію щодо особи правопорушника та обставин скоєння нею правопорушення.

Частиною 3 ст.283 КУпАП встановлено, що постанова у справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених ч. 2 цієї статті, має містити також відомості, зокрема відомості про технічний засіб, яким здійснено фото- або відеозапис.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню

адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

В розумінніст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до частини першої статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Частиною 2 ст.77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З наведеної норми слідує, що при прийнятті суб`єктом владних повноважень відповідного рішення таке рішення повинно містити інформацію про докази, які підтверджують викладені в ньому факти. У випадку ж відсутності покликань на певні докази, що підтверджують факт викладеного порушення суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Із змісту оскаржуваної постанови слідує, що позивач в населеному пункті порушив швидкісний режим, визначений п.12.4 ПДР України більш ніж на 20 км/год. При цьому, в оскаржуваній постанові відповідач покликався лише на єдиний доказ, який підтверджує обставини щодо перевищення швидкості руху транспортним засобом під керуванням позивача в зоні дії дорожнього знаку «населений пункт» це здійснення вимірювання швидкості руху приладом «Трукам LТІ 20/20».

Дослідивши долучені відповідачем фотознімки та відео фіксацію приладу «Трукам LТІ 20/20», яким здійснюється вимірювання процесу порушення швидкісного режим судом встановлено, що вказані фотознімки та відеофіксація не містять інформації щодо місця знаходження дорожнього знаку «5.45» «населений пункт» та зони його дії в кілометровій відмітці зазначеної автодороги, що могло б дати змогу встановити фактичні обставини щодо вчинення правопорушення.

Таким чином, посилання відповідачем в оскаржуваній постанові на докази, щодо фактичної зони дії дорожнього знаку «5.45» «населений пункт» в кілометровій відмітці вказаної автодороги є ключовим для вирішення питання щодо порушення швидкісного режиму руху транспортних засобів, визначеного п.12.4 ПДР України більш ніж на 20 км.

За відсутності покликання відповідача в оскаржуваній постанові на зазначені докази, суд приходить до висновку, що зібраними доказами не підтверджуються обставини стосовно руху транспортного засобу під керуванням позивача саме в зоні дії дорожнього знаку населений пункт з перевищенням швидкості понад 20 км.

Суд враховує положення ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII, якою передбачено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Дослідивши наданий відповідачем до матеріалів справи відеозапис суд встановив, що чітко ідентифікувати факт скоєння правопорушення саме позивачем неможливо, так як матеріали фото і відеофіксації не містять зображень водія під час руху транспортного засобу з перевищенням обмеження швидкості руху, що суперечить принципу індивідуальної юридичної відповідальності особи.

Також відповідачем не надано жодних доказів щодо способу використання, закріплення приладу TruCam L TI 20/20 TC000587 яким поліцейський здійснював вимірювання швидкості руху автомобіля позивача.

Враховуючи вищевикладені положенняст.40 Закону України «Про Національну поліцію» №580-VIII при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу автоматична фото- і відеотехніку повинна бути розміщена в порядку визначеному вказаною нормою Закону(стаціонарно вмонтованим способом), натомість ручне розміщення засобів автоматичної фото- і відеотехніки для вимірювання та фіксації швидкості суперечить приписам ст. 40 названого Закону.

Водночас, суд зазначає, що законодавчо не визначено іншого способу та порядку використання лазерних вимірювачів TruCam працівниками патрульної поліції ніж розміщення виключно в порядку ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію».

Також суд враховує, що контроль швидкості руху транспортних засобів здійснюється лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації (дорожній знак «5.70»), позаяк вказане обумовлено ч.2ст. 40 Закону №580-VIII, згідно якої інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку фіксацію повинна бути розміщена на видному місці.

Відповідно до Правил дорожнього руху знак 5.70 «Фото, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху», інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів.

Натомість, оскаржувана постанова не містить інформації стосовно доказу, яким підтверджувались обставини стосовно розміщення на вказаному відрізку дороги дорожнього знаку «5.70» лише за наявності якого можливе монтування/розміщення автоматичної фототехніки і відеотехніки щодо фіксації обставин порушення правил дорожнього руху в тому числі і швидкісного режиму.

З наданих відповідачем до відзиву фотозображень не можливо встановити місця розташування знаку «5.70» з прив`язкою до місцевості де рухався автомобіль позивача.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що постанова серії ЕАО №514368 від 14 грудня 2021 року у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не відповідає вимогам закону, не підтверджує наявність адміністративного правопорушення та інші обставини, що мають значення для прийняття рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, а тому є необґрунтованою, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню, а постанова скасуванню.

Позивачем при подачі позову та на виконання ухвали суду щодо залишення позовної заяви без руху, було сплачено судовий збір за подання позову у цій справі454 грн.

У зв`язку із задоволенням позовних вимог, вказана сума підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на підставі ч. 1ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст.257-263 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, тертя особа інспектор 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції капрал поліції Мануленко Володимир Ігорович - задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення про справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №5147368 від 14.12.2021р., яка була постановлена поліцейським УПП в Донецькій області капралом поліції Мануйленко Володимиром Ігоровичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у розмірі 340 гривень скасувати, справу про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути з Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 454 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: Шишилін О. Г.

відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , іпн НОМЕР_2 , адреса мешкання: АДРЕСА_1 .

відповідачі: Управління патрульної поліції в Донецькій області, адреса: 87535, м. Маріуполь, вул.. Макара Мазая, 16