Справа № 380/17698/21
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2022-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2022 року місто Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Гулика А. Г.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії

в с т а н о в и в:
І. Стислий виклад позицій учасників справи
до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області , місцезнаходження: 79016, м.Львів, вул.Митрополита Андрея, 10 (далі відповідач), в якій позивач просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо повторного зменшення відсоткового значення призначеної ОСОБА_1 пенсії за вислугою років з 90% до 70% сум грошового забезпечення та обмеження пенсійної виплати максимальним розміром;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019 року, виходячи із 90% грошового забезпечення, зазначеного в довідці ІНФОРМАЦІЯ_1 від 21.11.2020 №360 без обмеження її максимальним розміром з урахуванням раніше проведених виплат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач протиправно повторно застосував до пенсії позивача обмеження, не передбачені законом, що спричинило до зменшення основного розміру пенсії, та пенсійного забезпечення в цілому.

09.11.2021 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він проти позову заперечив повністю. Відзив обґрунтований тим, що статтею 13 Закону України №2262-ХІІ (в редакції Закону України від 27.03.2014) передбачено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до вказаної статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів. Відтак вважає, що застосоване обмеження (70% відповідних сум грошового забезпечення) до призначеної пенсії позивача є правомірним.

Крім того, вказує, що з 01.01.2018 максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

До суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій він позовні вимоги підтримав повністю. Відповідь на відзив обґрунтована тим, що призначення та перерахунок пенсії є різними за змістом процедурами. Також вказує на те, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 03.06.2020 у справі №380/2588/20 дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо обмеження при перерахунку пенсії позивача з 01.01.2018 її максимального розміру десятьма прожитковими мінімумами для непрацездатних осіб були визнані протиправними.

Вказує на те, що відповідно до положень частини 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Також, обґрунтовуючи протиправність обмеження пенсії позивача максимальним розміром, посилається на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 03.10.2018 у справі №127/4267/17.

Також необхідно брати до уваги правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 03.10.2018р. у справі №127/4267/17, в якій суд зазначає, що в ході розгляду справи судами встановлено, що частина 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової' служби, та деяких інших осіб», якою було передбачено обмеження пенсій максимальним розміром, втратила чинність з часу проголошення рішення Конституиійного Суду України від 20.12.2016р. №7-рп/2016. За таких обставин, внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №1774 від 06.12.2016р. до частини сьомої зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

ІІ. Рух справи
Ухвалою від 18.10.2021 суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі.

Заходи забезпечення позову та доказів, у тому числі шляхом їх витребування, не вживались.

ІІІ. Фактичні обставини справи
Всебічно дослідивши та об`єктивно оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, суд встановив наступне.

Як встановлено, рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20.01.2020 у справі №1.380.2019.006706 ОСОБА_1 з 18.06.2009 призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» по лінії Міноборони, у розмірі 90% від суми грошового забезпечення.

У свою чергу, рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 23.03.2021 у справі №380/61/21 позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській обла про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії задоволено частково, а саме:

- визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії, згідно нової довідки про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019 року скерованою Львівським обласним військовим комісаріатом від 21.11.2020 року №360;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019 року, виходячи із розміру грошового забезпечення зазначеного довідці ІНФОРМАЦІЯ_1 від 21.11.2020 року №360 про грошове забезпечення станом на 05.03.2019 року, з урахуванням раніше виплачених сум;

- у задоволенні решти позовних вимог відмовлено повністю.

На виконання вказаного судового рішення відповідач здійснив перерахунок пенсії позивача з 01.11.2021, застосувавши до перерахованої пенсії обмеження у розмірі 70% грошового забезпечення та застосував обмеження максимального розміру перерахованої пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, що підтверджується копією перерахунку пенсії б/н та б/д за пенсійною справою №.

Позивач звернувся до відповідача із запитом від 04.10.2021 б/н, у якому просив здійснити перерахунок його пенсії без застосованих обмежень її розміру.

Відповідач листом від 08.10.2021 №1300-5203-8/68670 повідомив про відсутність підстав для перерахунку пенсії.

Не погоджуючись із застосуванням обмежень до розміру перерахованої пенсії, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

IV. Позиція суду
Вирішуючи спір по суті, суд виходив з такого.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Базовим нормативно-правовим актом, який визначає права, принципи, підстави, механізм та умови призначення, перерахунку і виплати пенсії за вислугу років особам, звільненим з військової служби, є Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 №2262-ХІІ (далі - Закон України №2262-ХІІ).

Стаття 13 Закону України №2262-XII (в редакції Закону України до 27.03.2014) передбачала, що пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах:

а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за вказаним Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення;

б) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за вказаним Законом, які мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 років і 6 місяців становить військова служба, служба в органах внутрішніх справ або служба в державній пожежній охороні (пункт "б" статті 12): за загальний трудовий стаж 25 років - 50 процентів і за кожний рік стажу понад 25 років - один процент відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43);

в) особам, зазначеним у пунктах "а" і "б" вказаної статті, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, розмір пенсії за вислугу років збільшується на 10 процентів, а віднесеним до категорій 2, 3 - на 5 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до вказаної статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

Суд встановив, що пенсія позивачу призначена виходячи із 80 % відповідних сум грошового забезпечення.

У статтю 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-XII внесено зміни Законом України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27.03.2014 №1166-VII, внаслідок яких максимальний розмір пенсії при її призначенні змінено з 90% до 80%, а з 01.05.2014 до 70%.

Тобто зміна встановленого максимального розміру пенсії здійснювалась вже після призначення позивачу пенсії.

Частиною 1 статті 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, зміна максимального розміру пенсії, що відбулася у частині 2 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-XII після призначення пенсії позивачу, не є підставою для зменшення розміру призначеної йому пенсії під час проведення відповідачем її перерахунку з 01.01.2016.

Так, відповідно до статті 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 №8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 №5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності вказаної категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме вказаної категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення (рішення № 5-рп/2002).

Виходячи з викладеного у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини щодо їхнього пенсійного забезпечення виникають на момент звернення за призначенням пенсії.

Суд також зазначає, що призначення та перерахунок пенсії є різними за змістом та механізмом процедурами та встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 70% грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії. Відтак, при перерахунку пенсії відповідним категоріям осіб має застосовуватись норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Оскільки, пенсія позивачу призначена з 18.06.2009, тобто до набрання чинності вказаним Законом, то встановлені ним обмеження пенсії максимальним розміром у відсотковому відношенні не могли застосовуватись до позивача.

Суд встановив, що відповідач при перерахунку пенсії позивача протиправно застосував обмеження максимальним розміром 70% грошового забезпечення.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про протиправність дій Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо зменшення основного розміру пенсії позивача з 90% до 70% грошового забезпечення.

Для ефективного поновлення порушеного права позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на підставі довідки від 21.11.2020 №360, починаючи з 01.04.2019 у розмірі 90% відповідних сум грошового забезпечення з урахуванням раніше виплачених сум.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу без обмеження максимальним розміром, суд зазначає, що з фактичних обставин справи вбачається, що пенсія на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення позивача від 21.11.2020 №360 на момент звернення до суду не була перерахована. Відтак суд приходить до переконання, що застосування обмеження до розміру ще не обчисленої пенсійної виплати є неможливим, а тому спір між сторонами в цій частині відсутній, оскільки право позивача не є порушеним. Суд звертає увагу, що судовому захисту підлягають саме порушені права. При цьому право особи не підлягає захисту на майбутнє. Зважаючи на те, що право позивача в цій частині не порушене, позовна вимога про зобов`язання відповідача здійснення перерахунку та виплати пенсії позивача без обмеження максимальним розміром є передчасною і задоволенню не підлягає.

Суд відхиляє посилання представника позивача на те, що висновки, викладені у рішенні Львівського окружного адміністративного суду від 03.06.2020 у справі №380/2588/20, згідно з якими визнано протиправним обмеження максимального розміру пенсії позивача при її перерахунку, мають преюдиційний характер, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Тобто звільнення від доказування стосується фактичних обставин, встановлених судом в іншій справі, а не правових висновків, які надавалися таким обставинам у певному рішенні суду. Натомість представник позивача підміняє поняття обов`язковості факту, встановленого рішенням суду, яке набрало законної сили, та правової оцінки, що такому факту надавалася.

Між тим, суд в порядку obiter dictum зауважує, що частина 7 статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", якою було передбачено обмеження пенсій максимальним розміром, втратила чинність з моменту проголошення рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016. За таких обставин, внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №1774 від 06.12.2016 до частини сьомої зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для обмеження пенсійних виплат максимальним розміром. Вказане узгоджується із висновками Верховного Суду, сформульованими в постанові від 03.10.2018 у справі №127/4267/17. Водночас у вимірі спірних правовідносин викладені висновки жодним чином не впливають на передчасність позовних вимог щодо визнання протиправним обмеження пенсії максимальним розміром.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини третьої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати між сторонами не розподіляються.

Керуючись статтями 6, 9, 73-76, 242, 243, 244, 245 КАС України, суд

в и р і ш и в :
1. позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії ОСОБА_1 з 90% до 70% суми грошового забезпечення, у зв`язку із застосуванням обмежень максимального розміру пенсії, передбачених статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-XII.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-XII у порядку і розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» від 21.02.2018 №103 на підставі довідки від 21.11.2020 №360, виходячи з розрахунку 90% від відповідної суми грошового забезпечення, із врахуванням раніше виплачених сум.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити повністю.

5. Судові витрати між сторонами не розподіляються.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Повне рішення суду складене 18 січня 2022 року.

Суддя А.Г. Гулик