Справа № 490/199/21
Суддя: Черенкова Н. П.
Дата ухвалення: 2022-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

н/п 2-а/490/12/2022 Справа № 490/199/21
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2022 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Черенкової Н.П.,

секретаря судового засідання Павленко Т.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 20 грудня 2020 року серія ЕАН №3577876,-

ВСТАНОВИВ:

До Центрального районного суду м. Миколаєва 11.01.2021 року надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції скасування постанови від 20.12.2020 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАН №3577876.

В обґрунтування адміністративного позову зазначено, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАН №3577876, винесеної 20.12.2020 року в 12:41:13 інспектором 1 батальйону 2 роти лейтенантом поліції Терентьєвою Н.М. Управління патрульної поліції ГУНП в Миуколаївській області на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Позивач зазначає, що постанова є незаконною та необгрунтованою, попри заперечення самого правопорушення,постанова не міститьть даних про технічний засіб, яким здійснено фіксацію, ні про докази, із грубим порушенням процедури притягнення до відповідальності і права на захист, там за його відсутності.

Протоколом автоматизованого розподілу від 12.01.2021 року дана справа передана на розгляд судді Черенковій Н.П., та отримана останньою 14.01.2021 року.

Ухвалою від 15.01.2021 року залишено без руху адміністративний позов ОСОБА_1

25.01.2021 року на виколнання ухвали надійшла квитанція про сплату судового збору.

Ухвалою від 01.02.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження .

21.04.2021 року надійшла заява предстаника відповідача про ознайомлення з матеріалами справи.

08.06.2021 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позивач не надав жодних доказів, які спростовували б факт вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. Факт вчинення правопорушення, а саме перетин подвійної суцільної лінії дорожньої розмітки 1.3. автомобілем «MAZDA» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 зафіксовано відеореєстратором встановленому в службовому автомобілі (компакт-диск з відеозаписом правопорушення додається). З відеозапису вбачається як автомобіль «MAZDA» реєстраційний номер НОМЕР_1 , при виїзді з прилеглої території, здійснив поворот ліворуч перетнувши подвійну лінію дорожньої розмітки 1.3.

Також на відеозаписі зафіксовано, як інспектор патрульної поліції підходить ло водійської двері транспортного засобу, та починає спілкування, яке припиняється через те, що водій пересідає з місця водія на заднє праве місце пасажира.

Інспектором при складанні постанови враховані всі необхідні обставини.

З даним відзивом та матеріалами, доданими до нього, ОСОБА_1 ознайцомлений 14.06.2021 року.

22.09.2021 року ОСОБА_1 направив на адресу суду відповідь на відзив, яа зводиться до наступного.

Постанова про адміністративне правопорушення не може бути належним доказом його вини у скоєнні правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 122 ч.1 КУпАП, на підставі постанови ВС від 20.02.2019 року за № 524/9104/16-а.

Вівдеозаписи не містять доказів винуватості, оскільки містять лише хід спілкування з працівниками поліції.

Рапорт поліцейського також не може бути доказом, про що зазначено у правовій позиції ВС від 20.05.2020 року у справі № 524/5741/16-а.

Лейтенантом поліції Терентьєвою Н.М. не виконані приписи ст. 279 КУпАП.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можлива лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановленння вини особи у його вчиненні, яка підтвердждена належними та допустимими доказами, про що свідчить постанова ВС від 18.07.2019 року по справі № 216/5226/ 16-а.

ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив про їх задоволення та розгляд справи у його відсутності.

Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог, та провести розгляд справи у його відсутності.

Відповідно до частини 1 статті 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Статтею 288 КУпАП передбачено, що постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено до суду у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України з особливостями, встановленими КУпАП.

Статтею 286 КАС України передбачено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Судом постановленло про розгялд справи у відсутності сторін.

Обставини справи, встановлені судом та належні їм правовідносини.

20.12.2020 року інспектором 1 батальйону 2 роти управління патрульної поліції в Миколаївській області лейтенантом поліції Терентьєвою Н.М. було винесено відносно ОСОБА_1 постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАН № 3577876 за ч. 1 ст. 122 у розмірі 255 грн.

Відповідно до постанови виявлено, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «MAZDA 6» реєстраційний номер НОМЕР_1 , по проспекту Героїв Україна,65 у м.Миколаєві, перетнув подвійну суцільну лінію 1.3. «Горизонтальна розмітка, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, чим порушив п.34 ПДР України. Факт правопорушення зафіксовано на автомобільному відеореєстраторі.

Як вбачається з відеозапису DVD-дисків від 20.12.2020 р., порушення розмітки 1.3 зафіксовано, розгляд справи проводився з урахуванням всіх вимог чинного законодавства, а саме позивачу на місці зупинки були роз`яснені права, проведено розгляд справи та оголошено постанову.

На відео зображено частину дороги з подвійною суцільною горизонтальною розміткою дорожньої розмітки, яку позивач перетнув, виконуючи маневр повороту ліворуч.

Доводи позивача повністю спростовуються відеозаписом з місця вчинення адміністративного правопорушення.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України N 1306 від 10 жовтня 2001 (надалі - ПДР). Згідно п. 1.3. ПДР, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Пунктом 1.9. ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. Згідно п. 2.3.6) ПДР, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі. Пунктом 8.5.1 ПДР передбачено, що горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 34.1 цих Правил.

Згідно п. 34.1 ПДР горизонтальна розмітка має таке значення: 1.1 (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі ділянок проїзної частини, на які в`їзд заборонено; позначає межі місць для стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей; 1.2 (широка суцільна лінія) - позначає край проїзної частини на автомагістралях або межі смуги для руху маршрутних транспортних засобів. У місцях, де на смугу маршрутних транспортних засобів дозволено заїзд іншим транспортним засобам, ця лінія може бути переривчастою; 1.3. - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають чотири і більше смуг руху. Лінії 1.1 і 1.3 перетинати забороняється.

Частиною першою ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками у вигляді накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особі яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національні поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до приписів ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У п.8 Постанови наявний підпис ОСОБА_1 про ознайомлення та роз`яснення цих вимог КУпАП.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до "Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі", у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог п. 8 розділу XIII цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції

У відповідності до п. 9 ч. 3 "Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі", розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

У відповідності до п. 10 ч. 3 "Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі", поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 5 ч. 4 "Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі", постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи (ст. 285 КУпАП). Копія постанови протягом 3-х днів вручається або висилається поштою рекомендованим листом особі, стосовно якої її винесено.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі" затверджені Наказом МВС України N 1395 від 07.11.2015 року встановлено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складення відповідного протоколу.

Згідно ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху" від 14 липня 2015 року N 596-VIII, який був прийнятий після винесення Рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року по справі N 25-рп/2015, щ внесено зміни до ст. 258 КУпАП та передбачено, що скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, а саме відсутність необхідності складати адміністративний протокол, застосовується і до правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. Крім того, даною статтею, передбачено, що протокол про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху не складається навіть у разі заперечення порушника проти його вчинення.

Отже, аналіз діючих законодавчих норм дає підстави для висновку, що працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення з порушення ПДР (ст. 122 КУпАП) на місці вчинення такого правопорушення та без складання протоколу.

Керуючись положеннями ст. 276 КУпАП поліцейський роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Миколаївській області Терентьєва Н.М. розглянула справу про адміністративне правопорушення за місцем його вчинення та, враховуючи характер вчиненого правопорушення, винесла постанову про адміністративне правопорушення.

З урахуванням роз`яснення п. п. 4,7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 червня 1988 року "Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення", суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачено адміністративну відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку та обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного, строк оскарження постанови якщо оскаржувалася до вищестоящого органу обчисляється з наступного дня після прийняття цим органом рішення за скаргою.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року N 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту", а також про адміністративні правопорушення на транспорті встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП України. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленихстаттею 78цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, саме відповідач зобов`язаний довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог п.п. 8.5.1,34 Правил дорожнього рухуУкраїни, за що передбачена відповідальність згідно ч. 1ст. 122 КУпАП.

Так, представником відповідача до відзиву на позовну заяву надано до суду диск з відеозаписом зробленим з нагрудної камери поліцейських та камери встановленої в патрульному автомобілі. У судовому засіданні переглянуто та надано оцінку DVD - дискам з відеозаписом від 20.12.2020, з якого вбачається, що позивач порушив правила перетину суцільної лінії дорожньої розмітки 1.3, яка розділяє транспортні потоки протилежних напрямків.

Досліджуючи наданий до позову диск з відеозаписами, судом встановлено, що дійсно ОСОБА_1 було вчинене вищевказане адміністративне правопорушення, а саме позивач керуючи автомобілем марки «MAZDA 6» реєстраційний номер НОМЕР_1 по проспекту Героїв України, 65 м. Миколаєва здійснив поворот ліворуч перетнувши подвійну лінію дорожньої розмітки 1.3., яка розділяє транспортні потоки протилежних напрямків.

На підставі викладеного, суд приходить до чіткого переконання, що позивачем було допущено порушення пункту 34 ПДР України.

Як вбачається із матеріалів справи, постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАН №3577876 від 20.12.2020 винесена уповноваженою на те посадовою особою, а також за формою і змістом відповідає вимогам ст. ст. 255,256,283 КУпАП.

Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на спростування обставин, що викладені в оскаржуваній постанові, тому доводи позивача щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 122КУпАП є необгрунтованими.

Оцінюючи матеріали справи у їх сукупності, ту обставину, що відповідачем було надано досуду докази в підтвердження наявності вини позивача у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, суд приходить до висновку про те, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності була винесена правомірно, є законною та скасуванню не підлягає.

З огляду на зазначене, беручи до уваги, що постанова прийнята правомочним органом, стягнення накладено в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, постанову у справі про адміністративне правопорушення Серія ЕАН №3577876 від 20.12.2020 року слід залишити без змін.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі "Коробов проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення "поза розумним сумнівом". Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Приймаючи дане рішення, суд керується саме цим принципом "поза розумним сумнівом", зміст якого також сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі "Кобець проти України". Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Отже, наведене свідчить про те, що відповідно до вимог ст. 280 КУпАП відповідачем було з`ясовано, що позивачем було скоєно адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, адміністративне стягнення поліцейським патрульної поліції було накладено у межах санкції, передбаченої вищевказаною нормою права.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАН № 3577876 від 20.12.2020 року є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування суд не вбачає, отже в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 слід відмовити.

При вирішенні даного спору, суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Зазначений Висновок також акцентує увагу й на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й відрізних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини, сформованої, зокрема у справах "Салов проти України", "Проніна проти України" та "Серявін та інші проти України": принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії").

Оскільки в задоволенні позову відмовлено, то сплачена сума судового збору не підлягає поверненню позивачу, як і витрати на правову допомогу.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 122 КУпАП, ст. 2, 19, 132, 134, 241-251 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 20 грудня 2020 року серія ЕАН №3577876 відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено 10 лютого 2022 року.

Суддя Н.П. Черенкова