Справа № 140/11737/21
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2022-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2022 року ЛуцькСправа № 140/11737/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Смокович В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Луцької міської ради про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулася із позовом до Луцької міської ради (далі відповідач) про визнання протиправними дії щодо відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, викладені в листі Луцької міської ради від 22 вересня 2021 року вих. №6.4-7/228/2021 року; зобов`язати відповідача на найближчому пленарному засіданні повторно розглянути заяву позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтованою площею 0,08 га, за рахунок земель комунальної власності, з цільовим призначенням для ведення садівництва, що розташована в селі Кульчин Луцького району.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 03 вересня 2021 року звернулась з письмовою заявою в ЦНАП Луцької міської ради про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у селі Кульчин Луцького району Волинської області орієнтованою площею 0,08 га для індивідуального садівництва, до якої додала копію паспорта громадянина України та графічні матеріали, на яких зображено бажане місце розташування та орієнтований розмір земельної ділянки.

Згідно даних генерального плану забудови бувшої Жидичинської сільської ради, територія якої входить до Луцької територіальної громади та даних публічної кадастрової карти України земельна ділянка , яку позивач має бажання отримати у власність є вільною.

Відповідач листом від 22 вересня 2021 року відмовив у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою з тих підстав, що генеральний план села Кульчин Луцького району не затверджений і, крім того, відповідно до містобудівної документації - схеми планування території Жидичинської сільської ради, затвердженої рішенням Жидичинської сільської ради від 29 вересня 2026 року №10/10 позначене місце розташування земельної ділянки - це заболочені землі, тому не можуть бути передані для індивідуального садівництва (згідно пункту 7 статті 118 Земельного кодексу України (далі - ЗК України).

Позивач вказує, що відмовляючи у наданні дозволу на розробку проекту відводу землеустрою відповідач не врахував та не виконав вимоги законодавства не прийнявши рішення на пленарному засіданні, а лише підготовивши лист про відмову у наданні дозволу на розробку проекту відводу землеустрою.

Окрім того, системний аналіз змісту відповіді Луцької міської ради від 22 вересня 2021 року, якою позивачу відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою дає підстави стверджувати, що відповідач не наводить обставин, які визначені в статті 188 ЗК України та є підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою.

З наведених підстав ОСОБА_1 уважає, що Луцька міська рада при розгляді її заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою не дотрималась діючих нормативно-правових актів, які регламентують обов`язок та повноваження органу місцевого самоврядування щодо розгляду таких заяв громадян, які стосуються підстав та механізму набуття у власність земельних ділянок та обґрунтувань відмови у наданні дозволу, визначених ЗК України та просить позов задовольнити.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву від 25 листопада 2021 року позовні вимоги не визнав мотивуючи тим, що 03 вересня 2021 року ОСОБА_1 звернулась із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення індивідуального садівництва, орієнтовною площею 0,08 га в селі Кульчин, Луцького району.

При розгляді вищезазначеної заяви було враховано, що порядок надання безоплатно у власність земельних ділянок державної або комунальної власності визначено статтями 118, 121, 122 ЗК України.

Розглядаючи заяву ОСОБА_1 було встановлено, що генеральний план села Кульчин Луцького району Волинської області не затверджений. Відповідно до містобудівної документації - схеми планування території Жидичинської сільської ради, затвердженої рішенням Жидичинської сільської ради від 29 вересня 2016 року №10/10 вказане у доданій до заяви схемі бажане місце розташування земельної ділянки - це заболочені землі, тому не можуть бути надані для індивідуального садівництва.

Про вказані обставини позивача було повідомлено листом від 22 вересня 2021 року №6.4-7/1228/2021.

З огляду на вказане представник відповідача просить в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю (арк. спр. 23-25).

На адресу суду 06 грудня 2021 року надійшла відповідь на відзив, в якій позивач додатково звертає увагу, що положення ЗК України визначають чіткий алгоритм дій розгляду заяв громадян для відведення у власність земельних ділянок та вичерпний перелік підстав для відмови особі в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. При цьому, закон зобов`язує орган державної влади або орган місцевого самоврядування у випадку ухвалення рішення про відмову у наданні дозволу належним чином мотивувати причини такої відмови, чого не було зроблено відповідачем (арк. спр. 30-33).

Інших заяв по суті справи, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України (далі КАС України) до суду не надходило.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (акр. спр. 20).

Суд, перевіривши доводи учасників справи у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.

ОСОБА_1 звернулася до Луцької міської ради із заявою від 03 вересня 2021 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, розташованої за адресою: селі Кульчин Луцького району Волинської області орієнтованою площею 0.08 га для ведення індивідуального садівництва (арк. спр. 7-8).

До вказаної заяви позивач додала копію паспорта громадянина України та графічні матеріали, на яких зображено бажане місце розташування та орієнтований розмір земельної ділянки (арк. спр. 9-13).

У відповідь на вказану заяву, виконавчий комітет Луцької міської ради листом від 22 вересня 2021 року №6.4-7/1228/2021 повідомив, що генеральний план села Кульчин Луцького району не затверджений і крім того відповідно до містобудівної документації - Схеми планування території Жидичинської сільської ради, затвердженої рішенням Жидичинської сільської ради від 29 вересня 2026 року №10/10 позначене місце розташування земельної ділянки - це заболочені землі, тому не можуть бути передані для індивідуального садівництва (згідно пункту 7 статті 118 ЗК України) (арк. спр. 14).

Не погоджуючись із такими діями відповідача щодо відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, позивач звернулася із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 14 Конституції України гарантує право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Статтею 3 ЗК України встановлено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, вказаним Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно з пунктами а, б статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Як визначено пунктом б частини першої статті 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Частинами першою, другою статті 116 ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, зокрема, у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (пункт в частини третьої статті 116 ЗК України).

Відповідно до частини першої статті 35 ЗК України громадяни України із земель державної і комунальної власності мають право набувати безоплатно у власність або на умовах оренди земельні ділянки для ведення індивідуального або колективного садівництва.

Відповідно до пункту в частини першої статті 121 ЗК України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення садівництва - не більше 0,12 гектара.

Згідно з статтею 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради, серед інших, вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Відповідно до частини першої статті 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради.

Нормами статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Рішення ради щодо безоплатної передачі земельної ділянки комунальної власності у приватну власність (крім земельних ділянок, що перебувають у користуванні громадян, та випадків передачі земельної ділянки власнику розташованого на ній жилого будинку, іншої будівлі, споруди) приймається не менш як двома третинами голосів депутатів від загального складу ради.

Отже, у даному випадку Луцька міська рада має виключні повноваження на вирішення питання про надання або відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за рахунок земель комунальної власності відповідної територіальної громади.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами України визначено у статті 118 ЗК України. Відповідно до положень частини шостої статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з положеннями частини сьомої наведеної статті відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

За приписами частин сьомої-одинадцятої статті 118 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду. У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Системний аналіз наведених правових норм дає можливість зробити висновок, що повноваження щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою чи надання мотивованої відмови у його наданні регламентовано частиною сьомою статті 118 ЗК України. Умови, за яких орган відмовляє у наданні дозволу, визначені Законом. Якщо такі умови відсутні, орган повинен надати дозвіл.

Суд констатує, що ЗК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, такими є, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Цей перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає. Водночас, вмотивована відмова має містити пояснення з вказівкою на конкретні невідповідності законам або прийнятим відповідно до них нормативно-правовим актам, генеральним планам населених пунктів та іншої містобудівної документації, схемам землеустрою і техніко-економічним обґрунтуванням використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. При цьому чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 ЗК України.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 18 жовтня 2018 року у справі №813/481/17, від 18 жовтня 2018 року справі №527/43/17, від 25 лютого 2019 року у справі №347/964/17 та від 22 квітня 2019 року у справі №263/16221/17.

Суд наголошує, що положення статей 118, 122 ЗК України надають відповідачу повноваження на вирішення питання про надання або відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення садівництва та зобов`язують мотивувати відмову у наданні такого дозволу, а також визначають підстави, з яких така відмова, може бути прийнята.

Отже, отримавши заяву позивача від 03 вересня 2021 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність розташованої за адресою: селі Кульчин Луцького району Волинської області орієнтованою площею 0.08 га для ведення індивідуального садівництва, відповідач згідно зі статтею 118 ЗК України повинен був у місячний строк дати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надати позивачу мотивовану відмову у наданні дозволу.

Натомість, за результатами розгляду вказаної заяви ОСОБА_1 виконавчий комітет Луцької міської ради листом від 22 вересня 2021 року №6.4-7/1228/2021 повідомив, що генеральний план села Кульчин Луцького району не затверджений і крім того відповідно до містобудівної документації - Схеми планування території Жидичинської сільської ради, затвердженої рішенням Жидичинської сільської ради від 29 вересня 2026 року №10/10 позначене місце розташування земельної ділянки - це заболочені землі, тому не можуть бути передані для індивідуального садівництва (згідно пункту 7 статті 118 ЗК України). (арк. спр. 14).

Разом з тим, чинним законодавством закріплено два альтернативні варіанти правомірної поведінки органу, у разі звернення до нього особи з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою: надати дозвіл або надати мотивовану відмову у наданні дозволу та обов`язковим є прийняття відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування за наслідками розгляду такого клопотання вмотивованого рішення про надання дозволу або відмову у його наданні із наведенням усіх підстав такої відмови.

На думку суду, оскільки вказана заява позивача стосувалася вирішення земельного питання, тому повинна була бути розглянута саме на сесії міської ради із прийняттям відповідного рішення.

Відсутність належним чином оформленого рішення про надання дозволу або про відмову у наданні такого дозволу після спливу встановленого законом місячного строку розгляду клопотання особи, незважаючи на надсилання заявнику листа про розгляд його клопотання свідчить про те, що орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за законом.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі №806/2208/17 (К/9901/4400/17).

З огляду на наведене вище та з урахуванням встановлених обставин справи і наведених норм права, які регулюють спірні правовідносин, суд дійшов до висновку, що, відмовляючи позивачу в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, відповідач діяв всупереч вимог Конституції України та ЗК України, не на підставі та не у межах повноважень передбачених законом, а також без урахування всіх обставин по справі.

Частиною першою, другою статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, на підставі вищевикладеного та у відповідності до норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позовних шляхом прийняття рішення про визнання протиправними дії Луцької міської ради щодо відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, викладені в листі від 22 вересня 2021 року вих. №6.4-7/228/2021 року та зобов`язати Луцьку міську раду на пленарному засіданні повторно розглянути заяву позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтованою площею 0.08 га, за рахунок земель комунальної власності, з цільовим призначенням для ведення садівництва, що розташована в селі Кульчин Луцького району.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Частиною першою статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок), який сплачений відповідно до квитанції від 15 жовтня 2021 року № (арк. спр. 6) та зарахований до спеціального фонду Державного бюджету, що підтверджується відповідною випискою (арк. спр. 19).

Керуючись статтями 2, 72-77, 90, 139, 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Земельного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 ) до Луцької міської ради (43025, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Богдана Хмельницького, будинок 19, ідентифікаційний код юридичної особи 3474524) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії. задовольнити.

Визнати протиправними дії Луцької міської ради щодо відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Зобов`язати Луцьку міську раду на пленарному засіданні повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтованою площею 0,08 га, за рахунок земель комунальної власності, з цільовим призначенням для ведення садівництва, що розташована в селі Кульчин Луцького району.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Луцької міської ради на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.І. Смокович

Повний текст судового рішення складено 17 січня 2022 року.