Справа № 300/3546/21
Суддя: Остап'юк С.В.
Дата ухвалення: 2021-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" грудня 2021 р. справа № 300/3546/21

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

суддя Остап`юк С.В.,

за участю секретаря Баточенко О.-А.А.,

представника позивача, в режимі відеоконференції, Авраменка Г.М.,

представників відповідача Токара В.І., Бабій Т.С., в режимі відеоконференції Борисевича Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової служби України, Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

15.07.2021 ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу за період з 26.03.2015 до 17.03.2021 в розмірі 1 632 766, 68 гривень.

20.07.2021 Івано-Франківським окружним адміністративним відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. Розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

23.09.2021 за результатами підготовчого засідання закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

09.11.2021 ухвалою суду в адміністративній справі допущено заміну вибулого відповідача - Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області його правонаступником Державною податковою службою України.

10.12.2021 суд залучив до адміністративної справи № 300/3546/21 Головне управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області як другого відповідача.

Позивач заявлені позовні вимоги щодо предмета спору обґрунтовує тим, що на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.01.2021 наказом Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області за № 39-о від 17.03.2021 його поновлено на посаді начальника Яремчанської державної податкової інспекції. Тому з відповідача підлягає стягненню заробітна плата за час вимушеного прогулу за період з 26.03.2015 до 17.03.2021 в розмірі 1 632 766, 68 гривень.

Представника позивача, в режимі відеоконференції, заявлені позивачем позовні вимоги підтримав з підстав та мотивів вказаних у позовній заяві.

Представники відповідачів в судовому засідання та в режимі відеоконференції проти заявлених вимог заперечили з мотивів, викладених у заявах по суті.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, дослідивши докази, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_1 у квітні 2015 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства доходів і зборів України, Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області, Державної податкової інспекції у місті Яремчі Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області про визнання дій неправомірними, визнання незаконними та скасування наказів № 244-О від 25 березня 2015 року, № 87-О від 31 березня 2015 року, поновлення на роботі та стягнення коштів.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 травня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2015 року та постановою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 24 січня 2018 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

30 березня 2020 року до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 травня 2015 року, ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2015 року та постанови Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 24 січня 2018 року на підставі пункту 3 частини п`ятої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України у зв`язку з установленням міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні цієї справи судом.

Ухвалою від 17 березня 2020 року Велика Палата Верховного Суду відкрила провадження за виключними обставинами в адміністративній справі № 809/1649/15, а ухвалою від 29 квітня 2020 року призначила справу № 809/1649/15 до розгляду в судовому засіданні.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 09.09.2020 заяву про перегляд за виключними обставинами задоволено частково. Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 травня 2015 року, ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2015 року та постанову Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 24 січня 2018 року скасовано. Справу направлено на новий розгляд до Івано-Франківського окружного адміністративного суду.

15.12.2020 Івано-Франківський окружний адміністративний суд призначив до розгляду адміністративну справу № 809/1649/15 за правилами загального позовного провадження.

12.01.2021 ухвалою суду, за заявою ОСОБА_1 від 06.01.2021, залишено без розгляду позов в частині вимог про стягнення середнього заробітку.

21.01.2021 за наслідками нового судового розгляду рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду за № 809/1649/15 позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства доходів і зборів України від 25 березня 2015 року № 244-о Про звільнення ОСОБА_1 . Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області № 87-о від 31 березня 2015 року Про оголошення наказу. Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Державної податкової інспекції у м.Яремчому Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області. В задоволенні решти позову відмовлено. Cтягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України 15 000 гривень судових витрат на професійну правничу допомогу.

Наказом Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області за № 39-о від 17.03.2021 ОСОБА_1 поновлено на посаді начальника Яремчанської державної податкової інспекції.

Таким чином, питання щодо стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу в адміністративній справі за № 809/1649/15 судом не вирішувалося.

Як наслідок, суд встановив термін вимушеного прогулу позивача, який тривав з 26.03.2015 до 17.03.2021 та складає 1492 робочих днів.

Частиною другою статті 235 Кодексу законів про працю України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року за № 100 (далі Порядок).

Відповідно до пункту 5 розділу ІV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац 2 пункту 8 Порядку). Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац 3 пункту 8 Порядку).

Згідно з дослідженою в судовому засіданні довідкою про доходи встановлений розмір середньоденного заробітку позивача, який складає 314, 78 гривень.

Зі змісту пункту 10 Порядку слідує, що обчислення середньої заробітної плати у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення.

Аналізуючи зміст пункту 10 Порядку, коефіцієнт коригування заробітної плати повинен розраховуватися шляхом ділення посадового окладу, встановленого працівникові після підвищення, на посадовий оклад, який був у працівника до підвищення.

Такий висновок випливає з того, що зазначена норма передбачає коригування заробітної плати у зв`язку з підвищенням саме посадового окладу (тарифної ставки).

Такий коефіцієнт має розраховуватися окремо в кожному випадку підвищення посадового окладу. Розрахований коефіцієнт слід множити на суми виплат за період до підвищення.

Пункт 10 Порядку виключено на підставі постанови Кабінету Міністрів України за №1213 від 09.12.2020, тобто після настання моменту поновлення позивача на посаді, що зумовлює застосування до правовідносин норм права, що діяли на час їх існування, в тому числі застосування до них положень пункту 10 Порядку, чинного весь період перебування позивача у вимушеному прогулі.

Суд встановив розмір та дати підвищення посадового окладу за посадою, з якої протиправно звільнено позивача.

Суд, розрахувавши коефіцієнт коригування заробітної плати шляхом ділення посадового окладу, встановленого працівникові після підвищення, на посадовий оклад, який був у працівника до підвищення вказує, що з врахуванням середньоденного заробітку позивача в розмірі 314, 78 гривень за період підвищення такий коефіцієнт складає наступні величини:

з 19.01.2016 до 24.05.2016 1,25 і дорівнює 392, 75 гривень середньоденного заробітку;

з 25.05.2016 до 06.02.2017 1,71 і дорівнює 673, 92 гривень середньоденного заробітку;

з 07.02.2017 до 04.09.2018 1,28 і дорівнює 862, 62 гривень середньоденного заробітку;

з 05.09.2018 до 31.12.2018 1, 277 і дорівнює 1 101, 57 гривень середньоденного заробітку;

з 01.01.2019 до 31.12.2019 1, 08 і дорівнює 1 189, 70 гривень середньоденного заробітку;

з 01.01.2020 до 12.12.2020 оклад не підвищувався і дорівнює 1 189, 70 гривень середньоденного заробітку.

За вказані періоди строк вимушеного прогулу позивача, окрім неохоплених підвищенням посадового окладу за посадою 203 дні з 26.03.2015 до 18.01.2016 та 62 дні з 13.12.2020 до 17.03.2021, складає: 87, 178, 392, 82, 250, 238 робочих днів, а всього 1 492 робочих дня.

Як наслідок, розмір розрахованого середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 26.03.2015 до 17.03.2021 складає 1 246 590, 92 гривень, що підлягає стягненню на користь позивача з Державної податкової служби України.

Позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з урахуванням індексу інфляції до задоволення не підлягають, оскільки згідно з абзацом третім пункту 3 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за №1078 від 17.07.2003 виплати, які обчислюються із середньої заробітної плати не відносяться до об`єктів індексації.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність фактичних та правових підстав для задоволення позову в частині стягнення з Державної податкової служби України на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 26.03.2015 до 17.03.2021 в розмірі 1 246 590, 92 гривень, які слід задовольнити, а решта позовних вимог та до іншого відповідача є необґрунтованими і в їх задоволенні слід відмовити.

Рішення в частині стягнення з Державної податкової служби України на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць в розмірі 17 313, 76 гривень звернути до негайного виконання.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державної податкової служби України (Львівська площа, будинок 8, місто Київ, індекс 04053, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу з 26.03.2015 до 17.03.2021 в розмірі 1 246 590 (один мільйон двісті сорок шість тисяч п`ятсот дев`яносто) гривень 92 копійки.

В задоволенні решти позовних вимог та до іншого відповідача, відмовити.

Рішення в частині стягнення з Державної податкової служби України (Львівська площа, будинок 8, місто Київ, індекс 04053, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць в розмірі 17 313 (сімнадцять тисяч триста тринадцять) гривень 76 копійок допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Остап`юк С.В.

Рішення складене в повному обсязі 05 січня 2022 р.