Справа № 300/1869/20
Суддя: Біньковська Н.В.
Дата ухвалення: 2022-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" січня 2022 р. справа № 300/1869/20

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі:

судді Біньковської Н.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій та зобов`язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області в якому, із врахуванням заяви про зміну позовних вимог, просять визнати протиправними дії щодо відмови в складенні подання про повернення помилково сплаченого боргу на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна та зобов`язати скласти та видати ОСОБА_1 і ОСОБА_2 подання про повернення по 2467,37 грн. сплаченого збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна згідно з Договором купівлі-продажу квартири від 22.05.2020, посвідченим приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за №1486.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення статті 1 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування», пунктів 15-1, 15-3 Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 №1740, Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787, протиправно відмовив у складенні подання про повернення сплаченого позивачами збору на обов`язкове державне пенсійне страхування у розмірі 1% від вартості вперше придбаного житла за договором від 22.05.2020, зареєстрованого в реєстрі за №1486.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області скористалося правом подання відзиву на позовну заяву, в якому просить суд в задоволенні позову відмовити. Зазначає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області не володіє інформацією стосовно права власності громадян на нерухоме майно та позбавлено можливості встановити придбання житла конкретною особою вперше, а надані позивачами документи не можуть вважатися достатніми для обґрунтування їх вимог, так як не підтверджують факт придбання житла в минулому, чи придбання житла вперше. Вважає, що оскільки наявність документального підтвердження сплати збору на загальнообов`язкове державне страхування є обов`язковою умовою нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна, то 2467,35 грн. сплачені ОСОБА_1 та 2467,35 грн. сплачені ОСОБА_2 , не є безпідставно сплаченим збором. Також стверджує, що заявлені до відшкодування витрати на професійну допомогу є неспівмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом позивачу послуг.

Правом подання відповіді на відзив позивачі не скористались.

У відповідності до вимог ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши в сукупності письмові докази, суд встановив наступне.

На підставі договору купівлі-продажу від 22.05.2020, посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за №1486, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 прийняли у власність (купили) в рівних частках, по ? одній другій частці кожному, квартиру АДРЕСА_1 (а.с.12).

Під час укладення договору купівлі-продажу квартири ОСОБА_1 сплачено збір на обов`язкове державне пенсійне страхування в сумі 2467,35 грн., ОСОБА_2 сплачено збір на обов`язкове державне пенсійне страхування в сумі 2467,35 грн., в загальному розмірі 4934,70 грн., що становить 1% вартості квартири. Кодом призначення платежу зазначено 24140500 (а.с.16, 17).

Листами від 15.06.2020 №0900-0505-8/10371, №0900-0505-8/10389 за заявами позивачів щодо повернення сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування при придбанні нерухомого майна вперше, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області відмовило у поверненні такого збору, оскільки не вважає сплату ОСОБА_1 та ОСОБА_2 збору помилковою та у зв`язку з ненаданням документів, які б підтверджували факт придбання нерухомого майна вперше.

Не погоджуючись з відмовою відповідача, позивачі звернулись до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовим відносинам, суд виходить із наступного.

Згідно із пунктом 9 частини 1 статті 1 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є, зокрема, підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Суми збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачуються платниками цього збору за місцем розташування державної нотаріальної контори або робочого місця приватного нотаріуса.

Нотаріуси щокварталу, до 20 числа місяця, що настає за звітним кварталом, подають до органів Пенсійного фонду України за місцем розташування державної нотаріальної контори або робочого місця приватного нотаріуса звіт про укладені договори купівлі-продажу нерухомого майна, включаючи інформацію про вартість такого майна та суму сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування в порядку та за формою, визначеними Кабінетом Міністрів України.

Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на запит Пенсійного фонду України та його територіальних органів, інших органів державної влади, органів місцевого самоврядування, судів, органів внутрішніх справ, органів прокуратури, органів Служби безпеки України, нотаріусів, адвокатів надається у порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 15-1 Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 №1740 (надалі також - Порядок №1740), збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об`єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України.

За змістом пункту 15-3 Порядку №1740, в редакції на час придбання позивачами житла, нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Отже, чинне на час придбання позивачами житла законодавство визначало, що громадяни, які придбавають житло вперше, звільняються від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу такого нерухомого майна, однак, передбачало необхідність наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна при їх нотаріальному посвідченні.

Як зазначають позивачі, вони придбали житло (квартиру в рівних частках за адресою АДРЕСА_2 ) вперше. В матеріалах справи наявна копія інформаційної довідки №218066455 від 28.07.2020, згідно з якою в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наявні відомості про те, що позивачі є власниками лише вказаної квартири, і відсутні відомості щодо позивачів у Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державному реєстрі іпотек (а.с.18-21).

Під час розгляду справи відповідач не спростував вказаних тверджень позивачів і наданих ними доказів на підтвердження відсутності у власності іншого житла на час придбання зазначеної вище квартири. Твердження відповідача щодо відсутності офіційного джерела інформації, яке б підтверджувало, що житло придбавається вперше та відсутність механізму перевірки такої інформації, суд вважає формальним і таким, що не спростовує можливість встановлення відповідних фактів.

За відсутності відповідного правового механізму перевірки інформації про факт придбання нерухомості вперше саме держава в особі Пенсійного фонду України як уповноваженого суб`єкта владних повноважень зобов`язана доводити той факт, що у кожному конкретному випадку особа, що зобов`язана сплачувати збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, придбала житло не вперше. Держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію. В протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності належного правового регулювання покладаються саме на державу. Не визначення порядку виконання законодавчо закріплених норм не може призводити до порушення чи обмеження прав громадян, які наділені такими правами.

Аналогічний правовий висновок міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 14.05.2019 в справі № 813/1514/17, від 14.08.2019 в справі № 372/1350/17, від 15.07.2021 в справі 826/4789/17.

Таким чином, позивачами доведено та підтверджено належними доказами придбання наведеної вище квартири, як житла вперше, а тому на підставі п.9 ст.1 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» і п.15-1 Порядку №1740 вони звільнені від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно із частиною 3 статті 3 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» платники збору, визначені пунктами 5-7, 9 і 10 ст.1 цього Закону, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування сплачують на бюджетні рахунки для зарахування надходжень до державного бюджету, відкриті в головних управліннях центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. Ці кошти в установленому порядку зараховуються до загального фонду державного бюджету і використовуються згідно із законом про Державний бюджет України.

Відповідно до підпункту 2 пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2015 №215, казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунка, відкритого у Національному банку, зокрема, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

Згідно з додатком до постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2011 №106 «Деякі питання ведення обліку податків і зборів (обов`язкових платежів) та інших доходів бюджету» контроль за справлянням (стягненням) до бюджету надходжень, що обліковуються за кодом доходів бюджету 24140500 "Збір з операцій придбання (купівлі-продажу) нерухомого майна" покладений на Пенсійний фонд України.

Пунктом 3 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25.09.2013 за № 1650/24182 (надалі також - Порядок №787) визначено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів та перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, у національній валюті здійснюється Казначейством або головними управліннями Державної казначейської служби України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (головні управління Казначейства) з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень (рахунки за надходженнями), відкритих в Казначействі відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.

Повернення платежів у національній валюті здійснюється на рахунки одержувачів коштів, відкриті в банках або Казначействі, вказані заяві платника. Повернення платежів фізичним особам, які не мають рахунків у банках, може здійснюватись шляхом повернення у готівковій формі коштів за чеком органу Казначейства з відповідних рахунків, відкритих у банках на ім`я головного управління Казначейства, або поштовим переказом через підприємства поштового зв`язку, вказані у заяві платника (його довіреної особи).

За змістом пункту 5 Порядку №787 повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету або на єдиний рахунок (у разі його використання) податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів, перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, здійснюється за поданням (висновком, повідомленням) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за судовим рішенням, яке набрало законної сили.

У разі повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної податкової служби України (органи ДПС) та органи Державної митної служби України (органи Держмитслужби)) подання подається до відповідного головного управління Казначейства, Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Подання подається платником разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Згідно з пунктом 10 Порядку №787 заява та подання або копія судового рішення, засвідчена належним чином, подаються до відповідного головного управління Казначейства за місцем зарахування платежу до бюджету, Казначейства. Платник подає до відповідного головного управління Казначейства, Казначейства заяву та подання, дати складання яких не перевищують 30 календарних днів, з урахуванням норм статті 253 та частини другої статті 255 Цивільного кодексу України.

Таким чином, повернення помилково або надміру сплаченого до бюджету збору на обов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється відповідним територіальним органом Казначейства за поданням відповідного територіального органу Пенсійного фонду України, що контролює надходження цього збору до бюджету. Таке подання подається платником разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа, що підтверджує перерахування коштів до бюджету.

Враховуючи, що позивачі були звільнені від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування при придбанні 22.05.2020 житла, але фактично сплатили цей збір у сумі по 2467,35 грн. кожний, суд, погоджуючись з доводами позивачів, дійшов висновку про те, що така сплата здійснена ними помилково, а тому сплачені кошти підлягали поверненню. За цих обставин суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною 1 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також - КАС України), судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачами сплачено судовий збір у розмірі по 840,00 грн., відтак підлягає стягненню на користь позивачів за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачений судовий збір в сумі по 840,00 грн.

За змістом статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 9 статті 139 КАС України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (надалі також - Закон №5076-VI).

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону №5076-VI договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 30 Закону №5076-VI передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Судом встановлено, що професійна правнича допомога позивачу у цій справі надавалася відповідно до договору про надання правової допомоги від 26.06.2020, укладеного між адвокатським об`єднанням «КЕЙ ПАРТНЕРС» в особі керуючого партнера Щадей Н.В. та Вагилевичем Б.В. і Письків Г.І., предметом якого є надання правової допомоги, зокрема, з питань здійснення захисту, представництва, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення законних інтересів, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (а.с.24).

Також представником позивача надано суду свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ІФ №001389 видане на підставі рішення Ради адвокатів Івано-Франківської області від 28.09.2018 за №4/10 (а.с.27), ордер на надання правничої (правової) допомоги від 30.07.2020 серії АТ №1003748 (а.с.26), додаток №1 до договору про надання правової допомоги №2020/06-6 від 26.06.2020 (а.с.28), а також меморіальний ордер №@2PL165328 від 28.07.2020 на суму 1500,00 грн. (а.с.29).

Згідно додатку №1 до договору про надання правової допомоги №2020/06-6 від 26.06.2020 ОСОБА_1 і ОСОБА_2 уповноважують адвокатське об`єднання «КЕЙ ПАРТНЕРС» в особі керуючого партнера Щадей Н.В. підготувати позовну заяву про визнання дій Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області протиправними та зобов`язання вчинити дії (справа повернення збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу квартири). Вартість послуг складає 1500,00 грн.

Відповідно до меморіального ордеру №@2PL165328 від 28.07.2020 адвокатському об`єднанню «КЕЙ ПАРТНЕРС» сплачено кошти в розмірі 1500,00 грн. за адвокатські послуги згідно додатку №1 до договору про надання правової допомоги №2020/06-6 від 26.06.2020.

У відзиві на позов відповідач зазначає, що заявлені до відшкодування витрати на професійну допомогу в розмірі 1500,00 грн. є неспівмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послу позивачу, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг) та ціною позову. Зауважує, що справа №300/1869/20 відноситься до справ незначної складності та розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження. Також зазначає, що із матеріалів справи слідує штучне збільшення обсягу робіт адвоката, оскільки адвокатом Щадей Н.В. не було вчинено будь-яких дій щодо знаходження письмових доказів по справі.

При розподілі судових витрат у цій справі суд враховує: зміст позовної заяви; час, який необхідно затратити кваліфікованому юристу на підготовку усіх матеріалів адміністративної справи; складність адміністративної справи; те, що справа розглядалася в спрощеному провадженні, без виклику сторін.

Враховуючи зміст позовної заяви, обсяг опрацьованих при її підготовці документів суд зазначає, що заявлені позивачами до відшкодування 1500 грн. витрат на правничу допомогу є обґрунтованими, відповідають реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Заявлений розмір витрат є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) в період провадження в Івано-Франківському окружному суді, із реальним часом витраченим адвокатом та із обсягом наданих адвокатом послуг (виконаних робіт).

Суд не погоджується із доводами відповідача, оскільки виходячи із обставин справи, критерію пропорційності, вважає суму витрат на професійну правничу допомогу у цій справі в розмірі 1500,00 грн. обґрунтованою та об`єктивною, і такою, що підпадає під критерій розумності.

Підсумовуючи зазначене вище, враховуючи, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення, суд дійшов до висновку, що понесені витрати на правничу допомогу під час розгляду справи в Івано-Франківському окружному адміністративному суді у сумі 1500,00 грн. підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління пенсійного фонду в Івано-Франківській області на користь позивача.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в складенні подання про повернення помилково сплаченого збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування при придбанні 22.05.2020 житла вперше.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області сформувати та видати ОСОБА_1 подання про повернення йому помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування в сумі 2467,35 грн. (дві тисячі чотириста шістдесят сім гривень 35 копійок) з операції купівлі-продажу нерухомого майна за договором купівлі-продажу квартири від 22.05.2020.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області сформувати та видати ОСОБА_2 подання про повернення їй помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування в сумі 2467,35 грн. (дві тисячі чотириста шістдесят сім гривень 35 копійок) з операції купівлі-продажу нерухомого майна за договором купівлі-продажу квартири від 22.05.2020.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківської області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 копійок) та витрат на правничу допомогу в сумі 1500,00 грн. (одна тисяча п`ятсот гривень) .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківської області на користь ОСОБА_2 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 копійок).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ),

позивач - ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_4 ),

відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. С.Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, Івано-Франківська область, 76018).

Суддя /підпис/ Біньковська Н.В.