Справа № 804/3722/18
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2022-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

10 лютого 2022 року

Київ

справа №804/3722/18

адміністративне провадження №К/9901/46100/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді - Гімона М.М. (суддя-доповідач),

суддів: Усенко Є.А., Яковенка М.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження як суд касаційної інстанції справу №804/3722/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АСКОМ СЕРВІС» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень, провадження у якій відкрито за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, утвореного як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України, на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2021 року (головуючий суддя - Чередниченко В.Є., судді: Іванов С.М., Панченко О.М.),-

ВСТАНОВИВ:

Дніпропетровський окружний адміністративний суд рішенням від 29 червня 2021 року позов задовольнив частково. Визнав протиправними та скасував податкові повідомлення-рішення від 15 лютого 2018 року №, №. В іншій частині позовних вимог відмовив. Повний текст судового рішення складено 07 липня 2021 року (том 17 а.с.140).

Копія рішення суду першої інстанції була отримана представником Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, утвореного як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України (далі - відповідач, ГУ ДПС) 12 липня 2021 року (том 17 а.с.142).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, 28 липня 2021 року ГУ ДПС подало апеляційну скаргу.

Третій апеляційний адміністративний суд ухвалою від 20 серпня 2021 року залишив апеляційну скаргу без руху та надав скаржнику строк тривалістю десять днів з моменту отримання копії ухвали для надання документа про сплату судового збору (том 17 а.с.158).

Копія вказаної ухвали була отримана відповідачем 03 вересня 2021 року (том 17 а.с.163).

09 вересня 2021 року ГУ ДПС направило на адресу апеляційного суду клопотання про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги, яке вмотивовано відсутністю коштів на сплату судового збору (том 17 а.с.164).

30 вересня 2021 року від відповідача до апеляційного суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи платіжного доручення від 22 вересня 2021 року №3539 про сплату судового збору у справі №804/3722/18 (том 17 а.с.125).

Третій апеляційний адміністративний суд ухвалою від 04 жовтня 2021 року відмовив ГУ ДПС у задоволенні клопотання про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги та повернув її апелянту.

Вказана ухвала вмотивована тим, що станом на 13 вересня 2021 року апелянт не усунув недоліки апеляційної скарги. Той факт, що 30 вересня 2021 року ГУ ДПС надало суду копію платіжного доручення від 22 вересня 2021 року №3539, суд апеляційної інстанції визнав неналежним виконанням вимог ухвали про залишення апеляційної скарги, оскільки судовий збір було сплачено після встановленого судом строку, а згідно з вимогами частини першої статті 8 КАС України усі учасники судового процесу є рівними перед законом та судом (том 17 а.с.187-188).

21 жовтня 2021 року ГУ ДПС повторно подало апеляційну скаргу на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 червня 2021 року з клопотаннями про поновлення строку на апеляційне оскарження та документом про сплату судового збору (том 17 а.с.192-200).

Третій апеляційний адміністративний суд ухвалою від 26 жовтня 2021 року визнав неповажними причини пропуску ГУ ДПС строку на апеляційне оскарження та залишив апеляційну скаргу без руху з наданням строку для усунення недоліків тривалістю десять днів з моменту отримання копії зазначеної ухвали для надання заяви про поновлення строку апеляційного оскарження із наведенням інших поважних причин його пропуску (том 17 а.с.202-203).

Відповідно до вказаної ухвали апеляційний суд виходив з того, що факт попереднього звернення до суду з апеляційною скаргою у встановлений законом строк не є підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження. Суд апеляційної інстанції відхилив довід апелянта про сплату ним судового збору згідно з платіжним дорученням від 22 вересня 2021 року №3539, оскільки обов`язковість та можливість сплати судового збору виникає у скаржника відповідно до статті 295 КАС України з дати початку перебігу строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, який, враховуючи дату отримання повного тексту судового рішення, був більш ніж достатній для здійснення його сплати в межах строку, встановленого законом на подачу апеляційної скарги. При вирішенні питання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження апеляційний суд також врахував принцип «належного урядування», згідно з яким державні органи загалом зобов`язані діяти в належний спосіб, а держава не повинна отримувати вигоду у вигляді відкриття провадження у справах, строк звернення в яких до суду не дотримано.

Копія ухвали про залишення вдруге поданої апеляційної скарги без руху була отримана ГУ ДПС 02 листопада 2021 року (том 17 а.с.205).

09 листопада 2021 року на адресу суду апеляційної інстанції надійшла заява про поновлення строку на апеляційне оскарження, яка вмотивована тим, що вперше відповідач звернувся до апеляційного суду із скаргою в межах встановленого статтею 295 КАС України строку. ГУ ДПС було позбавлене можливості сплатити судовий збір при подачі первинної апеляційної скарги, на підтвердження чого надало листи Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області. Апелянт зауважував, що вже 22 вересня 2021 року сплатив судовий збір та невідкладно звернувся до апеляційного суду із скаргою повторно (том 17 а.с.206-216).

Третій апеляційний адміністративний суд ухвалою від 16 листопада 2021 року відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ГУ ДПС на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 червня 2021 року (том 17 а.с.217).

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, апеляційний суд виходив з того, що наведені апелянтом доводи аналогічні доводам, зазначеним у клопотанні, поданому разом з апеляційною скаргою. Указаним обставинам судом вже надавалась оцінка і зазначені ГУ ДПС причини вже було визнано неповажними. Суд апеляційної інстанції також зазначив, що апелянт не наводить обставин з посиланням на докази неможливості здійснити оплату судового збору за подання апеляційної скарги до 30 вересня 2021 року.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ГУ ДПС подало касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу про відмову у відкритті апеляційного провадження та направити справу для продовження розгляду до Третього апеляційного адміністративного суду.

В обґрунтування вимог касаційної скарги зазначено, що первинна апеляційна скарга була подана скаржником з дотриманням строків, встановлених статтею 295 КАС України. З повторною апеляційною скаргою ГУ ДПС звернулось до суду апеляційної інстанції невідкладно, долучивши до неї документ про сплату судового збору. Скаржник наводить посилання на постанови від 15 травня 2020 року (справа №820/1212/17), від 03 грудня 2020 року (справа №0540/7959/18-а), в яких Верховний Суд визнав помилковим висновок суду апеляційної інстанції про неповажність наведених апелянтом причин пропуску строку на апеляційне оскарження. Такі причини є аналогічними до обставин цієї справи. ГУ ДПС також посилається на ухвали Верховного Суду від 20 січня 2021 року (справа №640/1238/19), від 03 лютого 2021 року (справа №826/15097/21), відповідно до яких податковому органу було поновлено строк на касаційне оскарження за подібних обставин повторного звернення та сплати при цьому судового збору. Також скаржник вказує, що згідно з практикою Європейського Суду з прав людини при застосуванні часових обмежень щодо подання процесуальних документів слід чітко враховувати всі чинники, що вплинули на порушення строків.

Відповідно до ухвали Верховного Суду від 13 січня 2022 року касаційне провадження у справі відкрито з метою перевірки доводів касаційної скарги про неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відзив на касаційну скаргу до суду не надходив, що не перешкоджає здійсненню касаційного перегляду судових рішень.

Відповідно до частини першої статті 341 КАС України (в редакції, чинній з 8 лютого 2020 року) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Вимоги до форми і змісту апеляційної скарги передбачені у статті 296 КАС України, пунктом 1 частини п`ятої якої передбачено, що до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору.

Механізм реалізації права на апеляційне оскарження судового рішення врегульовано Главою першою Розділу ІІІ КАС України.

Так, частиною першою статті 295 КАС України передбачено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з частиною другою статті 298 КАС України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом (частина восьма статті 169 КАС України).

Пунктом 4 частини першої статті 299 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга прокурора, суб`єкта владних повноважень подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків подання апеляційної скарги суб`єктом владних повноважень у справі, про розгляд якої він не був повідомлений або до участі в якій не був залучений, якщо суд ухвалив рішення про його права та (або) обов`язки (частина друга статті 299 КАС України).

Таким чином, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою після закінчення строків, установлених статтею 295 КАС України, та якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Частинами першою та другою статті 44 КАС України передбачено, що учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки. Учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, щодо сплати судового збору.

Наведеною процесуальною нормою чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання строку апеляційного оскарження, а також належного оформлення апеляційної скарги. Для цього особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Згідно з частиною першою статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

При цьому норми Кодексу адміністративного судочинства України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з врахуванням обставин у справі.

Отже, процесуальний строк звернення до суду покликаний забезпечувати принцип правової визначеності і є гарантією захисту прав сторін спору. Вирішуючи питання про поновлення процесуального строку, зокрема на апеляційне оскарження, суди повинні надавати оцінку причинам, що зумовили пропуск строку.

На думку колегії суддів, сам по собі факт повернення апеляційної скарги не є поважною причиною пропуску строку, тому при вирішенні питання про поважність наведених скаржником причин, суд має враховувати також і ті обставини, які стали підставою для повернення попередньо поданої апеляційної скарги, а також період часу, який сплинув з моменту, коли особа дізналась про відповідне рішення суду, яким чином діяла ця особа протягом зазначеного часу. Суди мають враховувати, чи вчинялись особою, яка має намір подати апеляційну скаргу, усіх можливих та залежних від неї дій у розумні строки, без невиправданих зволікань з метою виконання процесуального обов`язку щодо дотримання строку на апеляційне оскарження судових рішень.

Аналогічна правова позиція викладена і в постановах Верховного Суду від 19 червня 2020 року (справа № 280/4682/19), від 18 червня 2020 року (справа № 400/524/19), від 17 червня 2020 року (справа № 280/4951/19) тощо.

З матеріалів справи слідує, що повернення вперше поданої апеляційної скарги було зумовлене невиконанням станом на 13 вересня 2021 року вимог ухвали суду від 20 серпня 2021 року про залишення апеляційної скарги без руху в частині сплати судового збору. Після отримання вказаної ухвали апеляційного суду ГУ ДПС подавало клопотання про продовження строку на усунення недоліків. Більш того, 30 вересня 2021 року, до постановлення апеляційним судом ухвали про повернення апеляційної скарги від 04 жовтня 2021 року, ГУ ДПС направило на адресу апеляційного суду клопотання про долучення до матеріалів справи платіжного доручення від 22 вересня 2021 року №3539, тобто фактично усунуло недоліки апеляційної скарги.

Слід зазначити, що, повертаючи ухвалою від 04 жовтня 2021 року апеляційну скаргу, суд оцінки документам, долученим до клопотання від 09 вересня 2021 року про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги, в контексті прийнятності останніх як доказів на підтвердження отримання коштів у майбутньому або вжиття заходів для отримання фінансування не надав. При цьому наданий до ухвалення рішення про повернення апеляційної скарги документ про сплату судового збору суд апеляційної інстанції не взяв до уваги тільки з тих підстав, що він поданий після закінчення десятиденного строку на усунення недоліків апеляційної скарги.

Звертаючись повторно з апеляційною скаргою, ГУ ДПС долучило до неї, окрім клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, платіжне доручення про сплату судового збору від 22 вересня 2021 року №3539.

Як вбачається з матеріалів справи, вперше відповідач оскаржив в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції в межах строку, визначеного статтею 295 КАС України. Рішення про повернення апеляційної скарги було ухвалене 04 жовтня 2021 року, а вже 21 жовтня 2021 року скаржник повторно подав апеляційну скаргу до Третього апеляційного адміністративного суду. При цьому матеріали справи не містять даних, а суд апеляційної інстанції не встановив точну дату отримання ГУ ДПС копії ухвали про повернення первинної апеляційної скарги.

Сукупність установлених у цій справі обставин свідчить, що в даному випадку апелянт не допустив тривалого зволікання з поданням другої апеляційної скарги. При цьому пропуск строку на апеляційне оскарження був незначним і перегляд судового рішення суду першої інстанції не порушив би принципу res judicata.

Окрім того, матеріали справи свідчать, що недоліки вперше поданої апеляційної скарги в частині несплати судового збору було усунуто ГУ ДПС хоча і після встановленого судом в ухвалі від 20 серпня 2021 року строку, але до постановлення судом ухвали про повернення вперше поданої апеляційної скарги.

Водночас, суд апеляційної інстанції залишив поза увагою доводи апелянта про усунення обставин, з огляду на які була повернута перша апеляційна скарга, а саме сплату судового збору.

Враховуючи повторне подання відповідачем апеляційної скарги у стислі строки після отримання ухвали про повернення вперше поданої апеляційної скарги, усунення виявлених недоліків апеляційної скарги, добросовісну процесуальну поведінку відповідача, а також враховуючи обов`язок суду сприяти учасникам справи у реалізації їх процесуальних прав з додержанням принципу розумності та пропорційності, висновок суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції у цій конкретній справі не можна вважати таким, що прийнятий із додержанням балансу між метою забезпеченням належної процесуальної поведінки сторони та забезпеченням її права на апеляційне оскарження судового рішення.

Вказані обставини у сукупності та докази на їх підтвердження свідчать, що в даному конкретному випадку в діях апелянта не вбачається ознак невиправданої бездіяльності чи зловживання процесуальними правами та обов`язками.

У зв`язку з викладеним, колегія суддів вважає, що ухвала апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження підлягає скасуванню, оскільки судом порушено норми процесуального права, а також принцип рівності сторін, допущено надмірний формалізм та непропорційність між застосованими засобами та поставленою метою, наслідком чого стало порушення права скаржника на судовий захист.

Відповідно до частин першої і четвертої статті 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанції і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Враховуючи, що порушення норм процесуального права допущено судом апеляційної інстанції, справа підлягає направленню до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 345, 353, 355, 356 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, утвореного як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України, задовольнити.

Ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2021 року про відмову у відкритті апеляційного провадження у справі №804/3722/18 скасувати.

Справу №804/3722/18 направити до Третього апеляційного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

СуддіМ.М. Гімон Є.А. Усенко М.М. Яковенко