Справа № 340/5738/20
Суддя: Г.М. Момонт
Дата ухвалення: 2022-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2022 року м. Кропивницький Справа №340/5738/20

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Момонт Г.М., розглянув у порядку спрощеного провадження (письмового провадження) в м. Кропивницькому адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до відповідача: Головного управління пенсійного фонду в Кіровоградській області

про визнання рішення, дії чи бездіяльність протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Головного управління пенсійного фонду в Кіровоградській області про:

- визнання рішення, дії чи бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, щодо невиплати недоотриманої пенсії ОСОБА_1 за період з 07.10.2009 р. по 21.12.2018 р., протиправними та дискримінаційними;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області вчинити певні дії виплатити недоотриману пенсію ОСОБА_1 за період з 07.10.2009 р. по 21.12.2018 р. з урахуванням індексації та нарахуванням компенсації втрати частини доходів, відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що з листа Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 18.09.2020 р. №32007/04.1-27, стало відомо, що відповідач поновив виплату ОСОБА_1 з 21.12.2018 р., проте не виплатив позивачці суму недоотриманої пенсії за період з 07.10.2009 р. по 21.12.2018 р. ОСОБА_1 стверджує, що непроведення виплати її пенсії з 07.10.2009 р. по 21.12.2019 р. відбулося з вини Держави в особі її компетентних органів і на підставі ст.49 та 46 Закону про пенсії виплата недоотриманої пенсії з вини пенсійних органів має проводитися без обмеження будь-яким строком з компенсацією втрати частини доходів. Позивач стверджує, що має право на виплату її недоотриманої пенсії не тільки з 21.12.2018 р., а і за період з 07.10.2009 р. по 21.12.2018 р.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву відповідно до якого позовні вимоги не визнаються у повному обсязі (а.с.111-113). Відповідач зазначає, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в головному управлінні та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». У травні 1999 року позивач виїхала на постійне місце проживання у Ізраїль, у зв`язку з чим виплату пенсії було припинено. 21.12.2018 р. позивач звернулася до управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді із заявою про поновлення виплати раніше призначеної пенсії. З 18.08.2020 р. позивачу поновлено виплату пенсії з 21.12.2018 р. на виконання рішення Кіровоградського окружного адміністратвиного суду від 02.08.2019 р. у справі №1140/1541/19. Відповідач вказує про пропуск позивачем строків звернення до суду. Відповідач звертає увагу на те, що всі нараховані суми були виплачені позивачу у відповідності до рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02.08.2019 р. Відповідач наголошує на тому, що обов`язок здійснити компенсацію втрати частини доходів настає лише у випадку порушення встановлених строків їх виплати.

Представником позивача подано відповідь на відзив у якій зазначено, що судові інстанції у преюдиційних рішеннях визнали бездіяльність відповідача при вирішенні питання про поновлення пенсії позивачці, визнали протиправним та скасували рішення про відмову у поновленні пенсії позивачці, зобов`язали відповідача вирішити питання про поновлення виплати пенсії позивачці у встановленому законом порядку. Ті ж самі підстави для визнання рішень, дій та бездіяльності відповідача протиправними та зобов`язання його поновити виплату пенсії позивачці, актуальні і для розгляду позовних вимог позивача про виплату пенсії за період з 07.10.2009 р. по 16.01.2020 р., за виключенням тієї їх частини, котра суперечить висновкам постанови Великої Палати Верховного Суду. В обгрунтування позову позивач посилається на триваюче протиправне правопорушення відповідача стосовно не виплати їй пенсії за період з 07.10.2009 р. по 21.12.2018 р., яке не припиняється та відповідач продовжив перебувати надалі у стані безперервного продовження порушення закону, саме тому, що не був зобов`язаний діяти судовим рішенням на підстави застосування процесуального строку звернення до суду. Стосовно твердження відповідача, що пенсія позивачки за період з 07.10.2009 р. по 21.12.2018 р. не нараховувалася, а тому на вимоги позивачки не розповсюджується дія ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», представник позивача звертає увагу на висновки Великої Палати Верховного Суду, наведені у постанові від 20.05.2020 р. у справі №815/1226/18. Окрім того, представник позивача наголошує на тому, що у позивачки є безумовне право на виплату пенсії з проведенням індексації (а.с.117-123).

Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21.12.2020 р. позовну заяву залишено без руху (а.с.53).

Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11.01.2021 р. продовжено процесуальний строк встановлений пунктом 2 ухвали Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21.12.2020 р. (а.с.63).

Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10.02.2021 р. відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с.79).

09.03.2021 р. проведено перше судове засідання та розпочато розгляд справи по суті (а.с.115).

Заяв, клопотань від учасників процесу до суду не надходило. Інші процесуальні дії у справі не вчинялися.

Дослідивши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, адміністративний суд,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 з 05.10.1992 року призначена пенсія за віком (а.с.85, зі зворотного боку).

Із травня 1999 року ОСОБА_1 припинено виплату пенсії за віком у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання до Ізраїлю, що не заперечується сторонами.

Представником ОСОБА_1 подано заяву від 02.09.2018 р. про поновлення виплати пенсії з 07.10.2009 р. (а.с.107).

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02.08.2019 р. у справі №340/1541/19 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправною бездіяльність, визнання протиправним та скасування рішення, а також зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково; визнано бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо не поновлення пенсії ОСОБА_1 протиправною; визнано протиправним та скасовано рішення про відмову у поновленні пенсії ОСОБА_1 , викладене в листі Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області №81/08-01 від 03.01.2019; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28.12.2018 щодо поновлення виплати раніше призначеної пенсії з урахуванням правової оцінки наданої судом у рішенні; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с.129-132).

На виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02.08.2019 р. у справі №340/1541/19 Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області рішенням №39 від 11.08.2020 р. поновлено ОСОБА_1 з 21.12.2018 р. (а.с.104, зі зворотного боку).

Розпорядженням Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області №39 від 12.08.2020 р. ОСОБА_1 припинено виплату пенсії з 11.03.2019 р. у зв`язку із закінченням дії паспорта (а.с.108, зі зворотного боку).

Вирішуючи питання щодо дотримання позивачем строку звернення до суду суд враховує наступне.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У постанові від 20.05.2020 р. у справі №815/1226/18 (провадження №11-1206апп19) Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що нарахування пенсії в повному обсязі («правильному» розмірі) покладається на відповідний територіальний орган Пенсійного фонду, непроведення відповідачем поновлення виплати пенсії позивачці після 07 жовтня 2009 року свідчить про те, що його бездіяльність призвела до триваючого порушення права позивачки на отримання пенсійних виплат, яке було відновлено на підставі зазначеного Рішення Конституційного Суду України. Отже, за таких обставин обмеження права пенсіонера на отримання належної йому пенсії певними строками є неприпустимим. Відновлення виплати пенсії має проводитися з дати ухвалення Рішення Конституційним Судом України від 07 жовтня 2009 року у справі №25-рп/2009 без обмеження її виплати жодними строками.

Зважаючи на викладене та враховуючи зміст спірних правовідносин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування строків встановлених статтею 122 КАС України.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно з ч.ч.3, 4 ст.1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 р. №1788-XII пенсійне забезпечення громадян України, що проживають за її межами, провадиться на основі договорів (угод) з іншими державами.

У тих випадках, коли договорами (угодами) між Україною та іншими державами передбачено інші правила, ніж ті, що містяться у цьому Законі, то застосовуються правила, встановлені цими договорами (угодами).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.92 Закону України «Про пенсійне забезпечення» громадянам, які виїхали на постійне проживання за кордон, пенсії не призначаються.

Пенсії, призначені в Україні до виїзду на постійне проживання за кордон, виплачуються за 6 місяців наперед перед від`їздом за кордон. За час перебування цих громадян за кордоном виплачуються тільки пенсії, призначені внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання.

Зазначені норми врегульовували правовідносини із виплати пенсій на час виїзду позивача на постійне місце проживання за кордон.

З 01.01.2004 р. набрав чинності Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. №1058-IV (далі за текстом Закон №1058).

Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. №1058-IV (далі за текстом Закон №1058) виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст.51 Закону №1058 у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від`їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009 р. №25-рп/2009 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (справа №1-32/2009) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У п.3.3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 07.10.2009 р. №25-рп/2009 зазначено, що оспорюваними нормами Закону конституційне право на соціальний захист поставлене в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином держава, всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

Судом встановлено, що у рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02.08.2019 р. у справі №340/1541/19 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28.12.2018 р. щодо поновлення виплати раніше призначеної пенсії з урахуванням правової оцінки наданої судом у рішенні. Разом з тим, у мотивувальній частині зазначеного рішення суд дійшов висновку, що з дня ухвалення рішення Конституційного Суду України від 07.10.2009 р. №25-рп/2009 щодо неконституційності положень п.2 ч.1 ст.49, другого речення з дня ухвалення рішення Конституційного Суду України від 07.10.2009 р. №25-рп/2009 щодо неконституційності положень п.2 ч.1 ст.49, другого речення ст.51 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виникли підстави для поновлення конституційного права особи на виплату пенсії, припиненої на підставі зазначених положень (а.с.130, зі зворотного боку).

Таким чином, суд дійшов висновку, що пенсія за віком ОСОБА_1 підлягала поновленню з 07.10.2009 р.

Частиною 1 статті 44 Закону №1058, у редакції, чинній на час звернення позивача, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. №22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі за текстом Порядок №22-1).

Пунктом 1.5 Р.І Порядку №22-1, у редакції, чинній на час звернення позивача, встановлено, що заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про припинення перерахування пенсії на банківський рахунок та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, а пенсіонерами, які зареєстровані на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, до органу, що призначає пенсію, визначеного Пенсійним фондом України.

Відповідно до п.2.8 Р.ІІ Порядку №22-1, у редакції, чинній на час звернення позивача, поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

У випадку поновлення виплати пенсії особі, якій не було проведено перерахунок відповідно до статті 43 Закону, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається відповідно до статті 40 Закону із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсій, призначених до 2004 року.

При поновленні виплати пенсії та переведенні з одного виду пенсії на інший до наявних документів особа може додати: 1) документи про страховий стаж за період роботи до 01 січня 2004 року, який не врахований у пенсійній справі, у тому числі після призначення пенсії. За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, відділ персоніфікованого обліку подає довідку із бази даних реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення, а у разі необхідності за формою згідно з додатком 3 до Положення; 2) довідку про заробітну плату відповідно до абзаців другого і третього підпункту 3 пункту 2.1 цього розділу; 3) документи про обставини, що впливають на розмір пенсії (наприклад, зміна кількості членів сім`ї, які перебували на утриманні пенсіонера чи померлого годувальника, виникнення (втрата) права на надбавку на непрацездатних членів сім`ї і надбавку на догляд за ними, визнання заявника одиноким і таким, що потребує сторонньої допомоги, визнання заявника особою з інвалідністю або учасником війни тощо).

Згідно з п.2.9 Р.ІІ Порядку №22-1, у редакції, чинній на час звернення позивача, особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред`явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

Частиною 2 статті 42 Закону №1058 встановлено, що для забезпечення індексації пенсії щороку проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, передбачений абзацом другим цієї частини, може бути збільшений, але не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

Розмір, дата та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність у відповідача обов`язку здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії за період з 07.10.2009 р. по 20.12.2018 р. включно. Не вчинивши відповідних дій Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області допустило протиправну бездіяльність, а тому позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог у частині проведення індексації пенсії позивача суд враховує наступне.

Механізм проведення індексації грошових доходів населення встановлений Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 р. №1282-ХІІ (далі за текстом Закон №1282) та Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. №1078 (далі з а текстом Порядок №1078).

У розумінні ст.1 Закону №1282 індексація грошових доходів населення встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону №1282 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії.

Згідно зі ст.4 Закону №1282 індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Статтею 6 Закону №1282 передбачено, що у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону, у встановленому законом порядку здійснюється перегляд розмірів: заробітної плати; пенсій; державної соціальної допомоги; стипендій, що виплачуються студентам державних та комунальних вищих навчальних закладів.

Перегляд зазначених у частині першій цієї статті гарантій здійснюється у розмірах, що визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

З огляду на норми Порядку №1078 суд дійшов висновку, що питання визначення базового місяця, наявності факту перевищення індексом споживчих цін порогу індексації у взаємозв`язку із розміром пенсії, що підлягає виплаті позивачу, відноситься до повноважень пенсійного органу при поновленні пенсії, нарахуванні та виплаті відповідних сум. При цьому у разі незгоди з діями відповідача щодо розміру нарахованої індексації, позивач не позбавлений права звернутися до суду із заявою у порядку, визначеному статтею 383 КАС України.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсії з урахуванням індексації є передчасними та задоволенню не підлягають.

Викладене узгоджується із правовим висновком Верховного Суду наведеним у постанові від 08.11.2021 р. у справі №460/8138/20 (провадження №К/9901/27589/21) та правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 20.05.2020 р. у справі №815/1226/18 (провадження №11-1206апп19).

Щодо позовної вимоги у частині нарахування компенсації втрати частини доходів, суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 46 Закону №1058 передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 р. №2050-ІІІ (далі за текстом Закон №2050) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно з ч.1 ст.2 Закону №2050 компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством); сума індексації грошових доходів громадян.

Зважаючи на те, що непроведення виплати пенсії позивачу відбулося з вини держави в особі відповідача, на якого покладено обов`язок призначати і виплачувати пенсію, то при поновленні виплати пенсії підлягає нарахуванню компенсація втрати частини доходів відповідно до ч.2 ст.46 Закону №1058, а тому позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню.

Згідно з ч.1, 3 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду позивачем понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 840,80 грн (а.с.50), а тому суд стягує на користь позивача документально підтверджені судові витрати (судовий збір) пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 560,53 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області.

Керуючись ст.ст.132, 139, 242-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 пенсії за період з 07 жовтня 2009 року по 20 грудня 2018 року.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за період з 07 жовтня 2009 року по 20 грудня 2018 року відповідно до положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з проведенням компенсації втрати частини доходу.

4. У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) понесені нею судові витрати (судовий збір) у розмірі 560,53 грн (п`ятсот шістдесят грн 53 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (, м. Кропивницький, вул. Соборна, 7 а).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного рішення суду 31 січня 2022 року.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Г.М. Момонт