Справа № 360/2019/21
Суддя: В.С. Шембелян
Дата ухвалення: 2021-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

09 грудня 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/2019/21

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шембелян В.С.,

за участю секретаря судового засідання Пономарьової О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання дій протиправними та зобов`язати вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

14 квітня 2021 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області, в якому він просить суд:

- визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області щодо зменшення ОСОБА_1 розміру відсотку з 90 % до 52 % від винагороди працюючого на відповідній посаді судді при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Луганського апеляційного суду 118 від 05.03.2020;

- зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із розрахунку 90% від суддівської винагороди діючого судді, зазначеної у довідці Луганського апеляційного суду 118 від 05.03.2020 з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач з 15 грудня 2016 року перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області.

05.03.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою про здійснення перерахунку раніше призначеного йому щомісячного довічного грошового утримання з 19 лютого 2020 року, враховуючи суддівську грошову винагороду судді, що продовжує працювати за відповідною посадою. Рішенням відповідача йому відмовлено в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання. Не погодившись із рішенням, позивач звернувся до суду. Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 24.09.2020 у справі 360/3139/20 його позов до Відповідача задоволено частково, визнано протиправним рішення управління щодо відмови у проведенні йому перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та зобов`язано Відповідача здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з наданою довідкою з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020.

Відповідачем на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 24.09.2020 у справі 360/3139/20 в листопаді 2020 року було здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з довідкою Луганського апеляційного суду від 05.03.2020 118 про суддівську винагороду, з урахуванням раніше проведених виплат, починаючи з 19.02.2020. Перерахунок Відповідачем проведено з урахуванням ст.142 Закону України 1402-VIII від 02.06.2016 у розмірі 52% (21 рік 09 місяців 16 днів стажу) від розміру зазначеної у довідці суддівської винагороди, а не 90%, які були визначені постановою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 14.04.2017 (справа 428/3117/17), ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду та постанової Верховного Суду від 28.11.2019 (стаж роботи на посаді судді 26 років 02 місяці 25 днів).

Враховуючи вищевикладене, позивач вважає дії відповідача протиправними та такими, що порушують його права та законні інтереси.

Ухвалою суду від 19.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (арк. спр. 55-56).

Ухвалою суду від 18 травня 2021 року вирішено перейти до розгляду справу за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання (арк.спр.77-78).

Ухвалою суду від 03.06.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (арк.спр.108).

Ухвалою суду від 12.07.2021 відкладено судове засідання, замінено відповідача Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області на правонаступника Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області (арк.спр.118-119).

Ухвалою суду від 16.07.2021 зупинене провадження у справі (ар.спр.122).

Ухвалою суду від 06.12.2021 поновлено провадження у справі (ар.спр. 130).

Від УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області 07.05.2021 надійшов відзив на позовну заяву (арк. спр. 69-74), в якому відповідач заперечував проти позовних вимог, зазначивши, що на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 24.09.2020 у справі 360/3139/20 в листопаді 2020 року було проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до довідки Луганського апеляційного суду від 05.03.2020 118 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням раніше проведених виплат, починаючи з 19.02.2020.

Щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з 19.02.2020 складає 52% від 173415,00 грн, тобто 90175,80 грн.

Стаж роботи ОСОБА_1 на посаді судді складає 21 рік 09 місяців 16 днів, тобто 1 рік понад 20 років роботи на посаді судді, що в силу вимог ч.З ст.142 Закону 1402-VIII є підставою для збільшення розміру щомісячного довічного грошового утримання на 2% грошового утримання судді від 50% (за 20 років такого стажу), тобто складає 52% .

На підставі викладеного відповідач просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статті 90 КАС України, суд встановив такі обставини справи та відповідні правовідносини, що склалися між сторонами.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 (арк.спр.13-15), РНОКПП НОМЕР_2 , що підтверджується довідкою про присвоєння ідентифікаційного номера (арк.спр.16), має статус судді у відставці відповідно до посвідчення НОМЕР_3 (арк. спр. 20).

Позивач перебуває на обліку в УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області, згідно з протоколом про перерахунок пенсії від 13.06.2020 12163 йому перераховане довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90% від суддівської винагороди працюючого судді (арк. спр. 41).

05.03.2020 Луганським апеляційним судом видано позивачеві довідку 118 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно з якою станом на 18 лютого 2020 року його суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 173415,00 грн, в тому числі: посадовий оклад 115610,00 грн, доплата за вислугу років (50%) 57805,00 грн (арк. спр. 43).

05.03.2020 позивач звернулася до УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області з заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки апеляційного суду Луганської області від 05.03.2020 118 (арк. спр. 95).

Рішенням УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області від 30.04.2020 2585/2020 позивачу відмовлено у перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону України Про судоустрій та статус суддів (арк. спр. 103-104).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 24.09.2020 у справі 360/3139/20 визнано протиправним та скасовано рішення Управління Пенсійного фонду України у м. Сєвєродонецьку Луганської області від 30.04.2020 2585/2020 про відмову в перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , зобов`язано відповідача здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до довідки Луганського апеляційного суду від 05.03.2020 118 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням раніше проведених виплат, починаючи з 19.02.2020. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Рішення набрало законної сили (арк.спр.47-51).

Листом від 24 листопада 2020 року 342-352/С-02/8-1216/20 відповідач повідомив позивача, що в листопаді 2020 року було проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до довідки Луганського апеляційного суду від 05.03.2020 118 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням раніше проведених виплат, починаючи з 19.02.2020. Щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з 19.02.2020 складає 52% (50% - за 20 років на посаді судді, 2% - збільшення за 1 рік на посаді судді) від 173415,00 грн, тобто 90175,80 грн. Заборгованість за період з 19 лютого 2020 року по 30 листопада 2020 року в сумі 406628,27 грн внесено до реєстру судових рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою (арк. спр. 52,53).

Протоколом перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивача, здійсненого відповідачем 10.11.2020 на виконання рішення суду, підтверджено, що під час перерахунку позивачу зменшено відсоткове значення розміру суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з якого обчислюється розмір щомісячного довічного грошового утримання позивача, до 52 % (арк. спр. 42).

Відповідним розрахунком Апеляційного суду Луганської області стажу роботи судді ОСОБА_1 , що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового, передбачено, що позивач у період:

з 23.05.1985 по 28.05.1987 перебував на службі в лавах Радянської Армії 02 роки 00 місяців 05 днів,

з 01.09.1988 по 30.06.1993 навчався в Українській юридичній академії 04 роки 09 місяців 29 днів (50% 02 роки 05 місяця 00 днів),

з 27.02.1995 по 03.04.2000 працював на посаді судді Жовтневого районного суду міста Луганська 05 років 01 місяць 06 днів,

з 04.04.2000 по 14.12.2016 працював на посаді судді Апеляційного суду Луганської області 16 років 08 місяць 10 днів.

Усього його стаж роботи на посаді судді станом на 14.12.2016 року становить 26 роки 02 місяців 21 днів (ар.спр.88).

Трудова книжка позивача серії НОМЕР_4 від 18.07.1984 містить наступні записи щодо його стажу, в тому числі роботи в сфері права:

23.05.1985 28.05.1987 служба в лавах Радянської Армії;

01.09.1988 30.06.1993 навчання в Українській юридичній академії;

02.08.1993 23.10.1994 робота на посаді стажиста судді Артемівського районного суду м. Луганська;

24.10.1994 26.02.1995 стажиста судді Жовтневого районного суду м. Луганська;

27.02.1995 обраний суддею Жовтневого районного суду м. Луганська;

03.04.2000 звільнений за переведенням до апеляційного суду Луганської області;

14.12.2016 відрахований зі штату апеляційного суду Луганської області відповідно до рішення Вищої ради юстиції від 08.12.2016 року 3158/0/15-16 (а.с.99-100).

Таким чином стаж роботи позивача у сфері права після здобуття вищої освіти, який надавав йому право призначення на посаду судді складає 1 рік 6 місяців 25 днів з 02.08.1993 по 26.02.1995 робота на посаді стажиста судді.

Постановою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 14.04.2017 у справі 428/3117/17, яка ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 30.05.2017 та постановою Верховного Суду від 28.11.2019 залишена без змін, встановлено:

- стаж роботи позивача на посаді судді на час виходу у відставку складає 26 років 02 місяці 25 днів;

- до загального стажу роботи позивача, який дає право на відставку належить враховувати, крім роботи на посаді судді (21 рік 9 місяців 19 днів) календарний період проходження строкової служби (2 роки 5 днів) та половину строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі (2 роки 5 місяців), загалом 26 років 02 місяці 25 днів (а.с. 23-25,26-28,29-33).

Вказаною постановою суду у справі 428/3117/17 зобов`язано УПФУ в м. Сєвєродонецьку призначити позивачу - судді у відставці, починаючи з 16.12.2016, щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 90 % від суми його суддівської винагороди на посаді судді апеляційного суду, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання та здійснити перерахунок довічного грошового утримання з моменту призначення щомісячного грошового утримання з розміру 82 % до 90 %.

На виконання вказаних рішень УПФУ в м. Сєвєродонецьку розпорядженням від 07.06.2017 846880 позивачу було зараховано стаж судді 26 років 02 місяці 25 днів та здійснено відповідний перерахунок з 16.12.2016 щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90 % суми його суддівської винагороди на посаді судді апеляційного суду (а.с.37).

Отже спірним питанням цієї справи є саме правомірність дій відповідача щодо зменшення позивачу відсоткового значення розміру довічного грошового утримання судді у відставці від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, за наслідками здійсненого на виконання рішення суду в справі 360/3139/20 перерахунку.

У силу статті 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Відповідно до вимог ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2020 року в справі 360/3139/20 встановлено, що з 19.02.2020, наступного дня з дати ухвалення Конституційним Судом України Рішення від 18.02.2020 у справі 2-р/2020, у позивача виникло право (підстава) на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону 1402-VІІІ.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року 1402-VIII.

Відповідно до частини третьої статті 142 Закону 1402-VIII (в редакціїї, чинній станом на 19.02.2020) щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Частинами четвертою та п`ятою статті 142 Закону 1402-VIII передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

У контексті вказаного питання, суд вважає за необхідне зазначити позицію Верховного Суду, висловлену у постанові від 07.06.2021 у справі 420/4001/20, про те, що однаковий підхід до визначення порядку розрахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання судді, який вийшов у відставку відповідно до Закону 1402-VIII, та судді, який вийшов у відставку раніше, відповідає принципу рівності та заборони дискримінації, передбаченого Конституцією України (частина друга статті 24 Конституції України), Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (стаття 14) та Кодексом адміністративного судочинства України (пункт 7 частини другої статті 2).

Верховний Суд в постанові від 15 листопада 2021 року у справі 580/6051/20 (адміністративне провадження К/9901/22374/21) зазначив, що різний підхід до обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці зумовить неоднакове визначення розміру довічного грошового утримання суддів, що вийшли у відставку відповідно до Закону 2453-VI, та тих, які вийшли або вийдуть у відставку відповідно до Закону 1402-VIII. Вказане призведе до дискримінації останніх та суперечитиме положенням частини першої статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів.

Отже, усі без винятку судді, незалежно від того, чи вийшли вони у відставку відповідно до Закону 2453-VI, або вийшли чи вийдуть у відставку відповідно до Закону 1402-VIII, мають однакові за змістом та обсягом, єдині конституційно-правовий статус і гарантії незалежності, рівні правові можливості, у тому числі, щодо реалізації ними права на відставку та отримання довічного грошового утримання у належному розмірі, зокрема, із збільшенням розміру щомісячного довічного грошового утримання на два відсотки за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років, як це встановлено частиною третьою статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин.

Вказана позиція узгоджується й з висновками Верховного Суду щодо застосування частини третьої статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», викладеними у постанові від 08.11.2021 у справі 580/492/21, правовідносини у якій є аналогічними до тих, які виникли у справі, яка розглядається.

Згідно з вимогами ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, що є однією з вимог до законності та обґрунтованості судового рішення.

Таким чином, оскільки, як встановлено рішенням суду в справі 360/3088/20, у позивача станом на 19.02.2020 виникло право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону 1402-VІІІ (згідно з ч.3 ст.142 в редакції станом на 19.02.2020), тому до спірних правовідносин для обчислення стажу судді, який враховується для розрахунку відсоткового значення довічного грошового утримання позивача, слід також застосовувати вимоги Закону 1402-VІІІ в чинній станом на 19.02.2020 редакції.

Такий висновок відповідає зазначеним вище правовим позиціям Верховного Суду про те, що підхід до обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці, що вийшли у відставку відповідно до Закону 2453-VI, та тих, які вийшли або вийдуть у відставку відповідно до Закону 1402-VIII, має бути рівним.

Вказаний висновок свідчить про те, що з 19.02.2020 на позивача також розповсюджується дія норми ч.2 ст.137 Закону 1402-VІІІ, відповідно до якої до стажу роботи на посаді судді (крім стажу роботи суддею - ч.1 ст. 137) також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Жодна норма чинного законодавства не містить обмежень для застосування вимог ч.2 ст.137 Закону 1402-VІІІ, тому такі вимоги мають бути застосовані (шляхом зарахування відповідного стажу) також і для обчислення відсоткового розміру довічного грошового утримання суддів у відставці (під час перерахунку з 19.02.2020), що є справедливим з позиції їх рівності у правах із суддями, які вийшли або вийдуть у відставку відповідно до Закону 1402-VIII під час дії цієї норми.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 30.05.2019 у справі 9901/805/18 стосовно застосування зазначених положень законодавства для обчислення стажу роботи судді, що надає право на відставку, дійшла висновків, що частину другу статті 137 Закону 1402 потрібно тлумачити таким чином, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагався законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення, оскільки вказана норма закону призвела до покращення правового становища суддів, надавши можливість зараховувати до стажу роботи на посаді судді їхній стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення їх на посаду. Такий час роботи в сфері права має передувати призначенню (обранню) судді на посаду повноважним органом.

За таких обставин, до стажу роботи на посаді судді позивача також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого була визначена законом на момент його призначення на посаду судді 27.02.1995, та який надавав право для призначення його на посаду судді.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 7 Закону України «Про статус суддів» від 15 грудня 1992 року N 2862-XII (в чинній станом на 01.04.1993 редакції) право на зайняття посади судді районного (міського), міжрайонного (окружного) суду, військового суду гарнізону має громадянин України, який досяг на день обрання 25 років, має вищу юридичну освіту і, як правило, стаж роботи за юридичною спеціальністю не менше двох років.

Позивач має стаж роботи за юридичною спеціальністю після здобуття вищої юридичної освіти 1 рік 6 місяців 25 днів на посадах стажиста судді, який має бути зарахований для обчислення його стажу роботи на посаді судді, що надає право на визначення розміру довічного грошового утримання, відповідно до вимог ч.2 ст.137 Закону 1402-VІІІ.

Крім того, відповідно до абзацу четвертого пункту 34 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Обмежень щодо дії цього пункту в часі Законом не встановлено.

Відповідно до вимог абзацу другого частини 4 статті 43 Закону України «Про статус суддів» від 15 грудня 1992 року N 2862-XII до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Згідно зі статтею 1 Указу Президента України від 10.07.1995 584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів», чинного на день призначення позивачки на посаду судді, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Як встановлено в постанові Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 14.04.2017 у справі 428/3117/17, ухвалі Донецького апеляційного адміністративного суду від 30.05.2017 та постанові Верховного Суду від 28.11.2019 по справі 428/3117/17, стаж роботи на посаді судді станом на дату виходу у відставку, що дає право на отримання щомісячного грошового утримання ОСОБА_1 , складає: 26 років 02 місяці 25 днів на суддівських посадах; стаж, що професійної діяльності, що надавав право призначення на посаду судді 1 рік 6 місяців 25 днів, половина строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі 2 роки 05 місяців, всього - 27 років 09 місяців 20 днів. Тому на підставі положень частини третьої статті 142 Закону України від 02.06.2016 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів», яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин, розмір призначеного йому щомісячного довічного грошового утримання повинен збільшуватись за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років на 2 відсотки й відповідно становити: 50% (20 років) + 14% (7 років роботи на посаді судді понад 20 років х 2 % грошового утримання судді) = 64 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Отже, позовні вимоги слід задовольнити частково з обранням належного способу захисту порушених прав позивача, а саме: визнати протиправними дії відповідача щодо здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивачу у розмірі 52 %, замість 64% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді без обмежень граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання на підставі довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці 118 від 05 березня 2020 року та зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплачувати з 19 лютого 2020 року позивачу щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 64% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, без обмежень граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання на підставі довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці 118 від 05 березня 2020 року із урахуванням раніше проведених виплат за вказаний період.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити за необгрунтованістю.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суду слід оцінити, виконуючи обов`язок, визначений пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. "Руїз Торія проти Іспанії" (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

Щодо розподілу судових витрат суд дійшов таких висновків.

При зверненні до суду із позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн, що підтверджується квитанціями від 12.04.2021 32 (арк.спр.12).

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених вимог.

Зважаючи на те, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, відповідно до приписів статті 139 КАС України судовий збір у розмірі 454,00 грн підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 9, 77, 90, 139, 241-246, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (, місцезнаходження: 93404, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Шевченка, 9) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі 52% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді без обмежень граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання на підставі довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №118 від 05 березня 2020 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області здійснити перерахунок та виплачувати з 19 лютого 2020 року ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 64% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, без обмежень граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання на підставі довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №118 від 05 березня 2020 року із урахуванням раніше проведених виплат за вказаний період.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 454,00 грн (чотириста п`ятдесят чотири гривні 00 копійок).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено та підписано 20 грудня 2021 року.

Суддя В.С. Шембелян