Справа № 380/23268/21
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2022-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2022 року

справа №380/23268/21

провадження № П/380/23506/21

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Брильовського Р.М.,

при секретарі судових засідань - Ізьо М.І.

та осіб, що беруть участь у справі:

представника позивача - Яцишин У.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Приватного підприємства «Нафтотерінал» до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Приватного підприємства «Нафтотерінал» до Головного управління ДПС у Рівненській області, у якій просить суд: визнати протиправним та скасувати Рішення про застосування фінансових санкцій Головного управління ДПС у Рівненській області за №00 від 02.06.2021.

В обґрунтування позовних вимог Приватне підприємство «НАФТОТЕРМІНАЛ» зазначає, що ПП «Нафтотермінал» проводить змішування підакцизних товарів різних УКТ ЗЕД для покращення якості пального. Змішування проводиться як безпосередньо в резервуарах акцизного складу, так й в акцизних складах пересувних. При цьому, Позивач, як розпорядник акцизного складу не здійснює технологічний процес із змішування, зміни форми, властивостей та використанням сировини внаслідок чого не отримує новий підакцизний товар або товар із іншими властивостями. З огляду на те, що ПП «Нафтотермінал» отримує паливо в готовому вигляді, що підтверджується відповідними документами (декларації відповідності, сертифікати відповідності, паспорти якості та ін. (знаходяться в додатках до позовної заяви)), а саме бензин автомобільний та паливо дизельне у зовнішніх постачальників та у випадку його змішування із вище описаними додатками (присадками), відсутні правові підстави вважати такі операції виробництвом нафтопродуктів, оскільки вони не передбачають жодних технологічних процесів переробки та не призводять до суттєвих змін характеристик пального. Стверджує, що контролюючий орган помилково дійшов до висновку, стосовно необхідності отримання ліцензії на виробництво пального при змішувані компоненту автомобільного бензину та компонента дизельного палива з додатками (присадками). Оскільки, до спірних правовідносин підлягає застосуванню саме норма ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», а не Податкового кодексу України. Вказує, що норма ст.18 Закону № 481/95-ВР, визначає, що всі інші закони та нормативно-правові акти, які стосуються виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового та зернового дистиляту, спирту етилового ректифікованого виноградного, спирту етилового ректифікованого плодового, дистиляту виноградного спиртового, спирту-сирцю плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів і пального, діють у частині, що не суперечить цьому Закону. Позивач стверджує, у вказаному випадку, Закон № 481/95-ВР є спеціальним законом та має пріоритетне значення перед Податковим кодексом України. Відповідно до зазначених вище норм, зокрема, норми спеціального Закону № 481/95-ВР, який має пріоритетне значення, наявне у Позивача пальне описане у Акті фактичної перевірки, яке утворилась внаслідок змішування нафтопродуктів, а саме бензину автомобільного А-95-Євро5-Е5 (код УКТ ЗЕД ) з присадкою BASF Keropur 3786 (код УКТ ЗЕД ) та змішування палива дизельного ДП-Л-Євро-5-ВО (код УКТ ЗЕД ), палива дизельного ДП-З-Євро-5-ВО (код УКТ ЗЕД ) з присадкою BASF Keropur DP 5634 (код УКТ ЗЕД вже було готовим продуктом, тобто пальним, а отже є продуктом діяльності Позивача із зберігання пального, а не виробництва. Просив позов задовольнити.

Відповідач у встановлений судом строк надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що в ході проведення фактичної перевірки встановлено, що на нафтобазі здійснюється змішування бензину автомобільного А-95-Євро5-Е5 (код УКТ ЗЕД ) та присадки BASF Keropur 3786 (код УКТ ЗЕД ). За результатами змішування отримується бензин автомобільний А-95-Євро5-Е5 під торгівельною маркою PULLS (код УКТ ЗЕД ). Тобто в результаті змішування відбувається зміна коду УКТ ЗЕД присадки BASF Keropur 3786 з коду УКТ ЗЕД на код УКТ ЗЕД . Дане змішування відбувається, згідно з технологічними інструкціями «Отримання бензину автомобільного А-95- Євро5-Е5 під торгівельною маркою PULLS» (затвердженими віце - президентом з питань аудиту і контролю ПАТ «Концерн Галнафтогаз» 07.03.2019 року). Згідно з Технологічними інструкціями отримання палива дизельного під торгівельною маркою PULLS (затвердженими віце- президентом ПАТ «Концерн Галнафтогаз» 25.12.2015 року) здійснюється змішування палива дизельного ДП-Л-Євро-5-BO (код УКТ ЗЕД ), палива дизельного ДП-З-Євро-5-BO (код УКТ ЗЕД ), палива дизельного ДП-АРК-Євро-5-BO (код УКТ ЗЕД ) та присадки BASF Keropur DP 5634 (код УКТ ЗЕД ). За результатами змішування отримується паливо дизельне ТМ Pulls ДП- Л-Євро-5-BO (код УКТ ЗЕД ), паливо дизельне ТМ Pulls ДП-З-Євро-5-BO (код УКТ ЗЕД ), паливо дизельне ТМ Pulls ДП-АРК-Євро-5-BO (код УКТ ЗЕД ). Тобто в результаті змішування відбувається зміна коду УКТ ЗЕД присадки BASF Keropur DP 5634 з коду УКТ ЗЕД на код УКТ ЗЕД . Згідно з зареєстрованими акцизними накладними в системі ЄР АН встановлено, що акцизні накладні на відпуск присадки BASF Keropur 3786 з коду УКТ ЗЕД та присадки BASF Keropur DP 5634 з коду УКТ ЗЕД не виписувались. ПП «Нафтотермінал» здійснює виробництво пального без ліцензії на право виробництва пального, чим порушено ст. 2 Закону України №481/95-ВР від 19.12.1995 року «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (із змінами та доповненнями). Зазначає, надані Позивачем Технологічні інструкції отримання бензину автомобільного під маркою PULLS також підтверджують факт виробництва пального, позаяк згідно з Розділом 1 таких Технологічних інструкцій отримання бензину автомобільного ТМ PULLS проводиться по рецептурах, рішення про вибір яких приймає виключно власник і розробник даної технологічної інструкції в залежності від економічної доцільності. Розділ 4.1 такої інструкції чітко передбачає технологічний процес, зокрема, порядок приготування нового бензину шляхом змішування бензину товарного та присадок або їх розчинів. Просив у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 7.12.2021 суд відкрив провадження у справі та вирішив розглядати справу за правилами загального позовного провадження; призначено у справі підготовче судове засідання на 23 грудня 2021 року.

У підготовчому засіданні 11.01.2022 суд протокольною ухвалою закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з мотивів, вказаних в позовній заяві та додаткових поясненнях, просив позов задовольнити.

У судове засідання, яке було призначено на 20.01.2022 о 11.00 представник відповідача не прибув, хоча був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання. 20.01.2022 о 11.27 представник відповідача з запізненням на 27 хвилин подав клопотання про відкладення судового засідання на іншу дату у зв`язку з хворобою відповідального працівника.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та пояснення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Приватне підприємство «Нафтотермінал» зареєстровано у Львівській області, Сколівський р-н, смт.Славське, вул. Івана Франка, 14А та здійснює свою діяльність у сфері складського господарства та оптової торгівлі твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами.

Головне управління ДПС у Рівненській області на підставі наказу від 07.04.2021 за №682-П проведено фактичну перевірку господарської одиниці, що належить ПП «Нафтотермінал», що знаходиться за адресою: Рівненська обл., Рівненський район, с.Нова любомирка, вул.Нафтовиків, 2а з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства, що стосується виробництва, зберігання та обігу пального.

За результатами проведеної перевірки складено Акт від 07.04.2021 за № 2651/17-00-09-01/37278275.

Перевіркою встановлено порушення ПП «Нафтотермінал» ст.2 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального» - виробництво пального здійснюється суб`єктами господарювання незалежно від форм власності за умови наявності ліцензії на право виробництва пального, та пп.230.1.3. п.230.1 ст.230 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (із змінами та доповненнями) (надалі ПК України).

На підставі Акта перевірки Головним управлінням ДПС у Рівненській області прийнято Рішення про застосування фінансових санкцій за №00 від 02.06.2021, яким застосовано до Позивача штрафну санкцію у розмірі 1 000 000 грн.

На погодившись із Рішенням про застосування фінансових санкцій ПП «Нафтотермінал» подало скаргу до ДПС України, яка за результатами розгляду 24.11.2021 прийняла рішення про результати розгляду скарги за №26594/6/99-00-06-03-01-06, яким скаргу платника залишено без задоволення, а Рішення про застосування фінансових санкцій без змін.

Вказане Рішення ДПС України Позивач отримав 02.11.2021.

Не погодившись із рішенням про застосування фінансових санкцій за №00 від 02.06.2021, ПП «Нафтотермінал» звернулося з позовом до суду.

При вирішенні спору суд керувався таким.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначає Податковий кодекс України (далі - ПК України; чинний на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Пунктом 80.1 ст. 80 ПК України встановлено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.

Строки проведення фактичної перевірки встановлені статтею 82 цього Кодексу.

Порядок оформлення результатів фактичної перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.

ГУ ДПС у Рівненській області, як це відображено в Акті фактичної перевірки, встановило, що на нафтобазі здійснюється змішування бензину автомобільного А-95-Євро5-Е5 (код УКТ ЗЕД ) та присадки BASF Keropur 3786 (код УКТ ЗЕД ). За результатами змішування отримується бензин автомобільний А-95-Євро5-Е5 під торгівельною маркою PULLS (код УКТ ЗЕД ). Тобто в результаті змішування відбувається зміна коду УКТ ЗЕД присадки BASF Keropur 3786 з коду УКТ ЗЕД на код УКТ ЗЕД . Дане змішування відбувається, згідно з технологічними інструкціями «Отримання бензину автомобільного А-95- Євро5-Е5 під торгівельною маркою PULLS» (затвердженими віце - президентом з питань аудиту і контролю ПАТ «Концерн Галнафтогаз» 07.03.2019 року). Також встановлено, що згідно з Технологічними інструкціями отримання палива дизельного під торгівельною маркою PULLS (затвердженими віце- президентом ПАТ «Концерн Галнафтогаз» 25.12.2015 року) здійснюється змішування палива дизельного ДП-Л-Євро-5-BO (код УКТ ЗЕД ), палива дизельного ДП-З-Євро-5-BO (код УКТ ЗЕД ), палива дизельного ДП-АРК-Євро-5-BO (код УКТ ЗЕД ) та присадки BASF Keropur DP 5634 (код УКТ ЗЕД ). За результатами змішування отримується паливо дизельне ТМ Pulls ДП- Л-Євро-5-BO (код УКТ ЗЕД ), паливо дизельне ТМ Pulls ДП-З-Євро-5-BO (код УКТ ЗЕД ), паливо дизельне ТМ Pulls ДП-АРК-Євро-5-BO (код УКТ ЗЕД ). Тобто в результаті змішування відбувається зміна коду УКТ ЗЕД присадки BASF Keropur DP 5634 з коду УКТ ЗЕД на код УКТ ЗЕД . Згідно зареєстрованих акцизних накладних в системі ЄР АН встановлено, що акцизні накладні на відпуск присадки BASF Keropur 3786 з коду УКТ ЗЕД та присадки BASF Keropur DP 5634 з коду УКТ ЗЕД не виписувались.

З огляду на зазначене відповідач зробив висновки про те, що ПП «Нафтотермінал» здійснює не змішування пального з додатками (присадками) для покращення якості, а виробництво підакцизних товарів, що, у свою чергу, потребує ліцензії на виробництво.

Враховуючи вищевикладене, в акті перевірки зафіксовано порушення ст.2 та п.12 ст.3 Закону України № 481/95-ВР від 19.12.1995 року «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального (із змінами та доповненнями).

В обґрунтування правомірності своїх висновків контролюючий орган покликається на те, що відповідно до п.п.14.1.28 п.14.1 ст.14 ПК України виробництво підакцизних товарів (продукції) - технологічний процес, у тому числі змішування, здійснення якого внаслідок зміни форми, властивостей або складу сировини, напівфабрикатів або готової продукції призводить до отримання підакцизних товарів (продукції, у тому числі сировини), надання таким товарам інших властивостей, що призводить або не призводить до збільшення обсягів таких товарів.

Разом з тим, основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального на території України регулюються Законом України № 481/95-ВР від 19.12.1995 «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального» (із змінами та доповненнями).

Як слідує з визначення термінів задекларованих у Законі № 481/95-ВР, а саме: виробництво пального - діяльність з переробки нафти, газового конденсату, природного газу та їх суміші, в результаті якої отримується пальне або інші продукти переробки; зберігання пального - діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик; сировина - предмети праці та природні компоненти, які підлягають подальшій переробці; повний технологічний цикл виробництва - сукупність приміщень, технологічного та іншого обладнання, відповідних технологічних процесів, що забезпечують переробку сировини в продукцію, готову для реалізації кінцевому споживачу, а також лабораторій (власних або залучених на договірних засадах у випадках, передбачених цим Законом), акредитованих відповідно до законодавства; місце виробництва пального - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для виробництва та/або зберігання пального на праві власності або користування; місце зберігання пального - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування;. зберігання пального - діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик;

Стаття 2 Закону № 481/95-ВР визначає, що виробництво пального здійснюється суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) незалежно від форми власності за умови наявності ліцензії на право виробництва пального.

Статтею 17 Закону № 481/95-ВР передбачено, що за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством. За виробництво пального без наявності ліцензії передбачено штраф - 1000000 гривень.

Суд встановив, що ПП «Нафтотермінал» здійснює господарську діяльність у сфері складського господарства та оптової торгівлі твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами.

В межах своєї господарської діяльності підприємство отримує на зберігання паливо в готовому вигляді від постачальників, що підтверджується відповідними документами з підтвердження якості пального (декларації відповідності, сертифікати відповідності, паспорти якості, які знаходяться в матеріалах справи), зокрема бензин автомобільний А-95-Євро5-Е5 (код УКТ ЗЕД ) та паливо дизельне ДП-Л-Євро-5-ВО (код УКТ ЗЕД ).

Як вбачається із матеріалів справи та пояснень представника позивача, наданих в судовому засіданні, змішування готового пального із присадками здійснюється ПП «Нафтотермінал» безпосередньо в резервуарах нафтобази та в пересувних акцизних складах.

При цьому, Позивач, як розпорядник акцизного складу не здійснює технологічний процес із змішування, зміни форми, властивостей та використанням сировини внаслідок чого не отримує новий підакцизний товар або товар із іншими властивостями.

Тобто, в діях позивача зі змішування пального із присадками відсутній повний технологічний цикл виробництва, що полягає у переробці сировини в продукцію готову до споживання, як того вимагає положення Закону України № 481/95-ВР від 19.12.1995 «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального».

Суд встановив, що діяльність позивача із змішування бензину автомобільний А-95-Євро5-Е5 (код УКТ ЗЕД ) з присадкою BASF Keropur 3786 (код УКТ ЗЕД ) та палива дизельного ДП-Л-Євро-5-ВО (код УКТ ЗЕД ) із BASF Keropur DP 5634 (код УКТ ЗЕД ), призводить до отримання пального під торговою маркою PULLS, що в розумінні Закону № 481/95-ВР не підпадає під ліцензійну діяльність з виробництва пального за відсутністю ознак виробництва пального визначених цим законом. Разом з тим, діяльність позивача пов`язана із змішування підакцизних товарів знаходиться в межах визначення, яке Закон № 481/95-ВР іменує зберіганням пального.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (ст.1 ПК України).

При цьому, виходячи із змісту ст.14 ПК України визначені у даній нормі значення понять вживаються саме в цілях застосування норм Податкового кодексу.

В цьому контексті суд зазначає, що з огляду на системний аналіз статей 1, 5, 7 Податкового кодексу України, за якими серед загальних засад встановлення податків і зборів пунктом 7.3 статті 7 передбачено, що будь-які питання щодо оподаткування регулюються цим Кодексом і не можуть встановлюватися або змінюватися законами України, крім законів, що містять виключно положення щодо внесення змін до цього Кодексу та/або положення, які встановлюють відповідальність за порушення норм податкового законодавства.

Так, зокрема, підпунктом 14.1.28-1 п.14.1 ст.14 ПК України, визначено, що виробництво підакцизних товарів (продукції) технологічний процес, в тому числі змішування, здійснення якого внаслідок зміни форми, властивостей або складу сировини, ніпівфабрикатів або готової продукції призводить до тримання підакцизних товарів (продукції, у тому числі сирговини), надання таким товарам інших властивостей, що призводить або не призводить до збільшення обсягів таких товарів.

Разом з тим, норми Закону № 481/95-ВР, щодо визначення діяльності, що вважається виробництвом пального не стосуються питання оподаткування, а ст.18 Закону № 481/95-ВР визначає, що всі інші закони та нормативно-правові акти, які стосуються виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового та зернового дистиляту, спирту етилового ректифікованого виноградного, спирту етилового ректифікованого плодового, дистиляту виноградного спиртового, спирту-сирцю плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів і пального, діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Відтак, суд вважає, що до спірних правовідносин в частині визначення, яка діяльність вважається виробництвом пального та підлягає ліцензуванню повинні бути застосовані норми Закону України № 481/95-ВР від 19.12.1995 «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального», як спеціального закону, який здійснює регулювання правовідносин пов`язаних із виробництвом та обігом пального.

Отже, контролюючий орган помилково дійшов до висновку, стосовно необхідності отримання ліцензії на виробництво пального при змішувані компоненту автомобільного бензину та компонента дизельного палива з додатками (присадками).

У вказаному випадку Закон № 481/95-ВР є спеціальним законом та має пріоритетне значення перед Податковим кодексом України.

Крім того, суд погоджується з доводами позивача, що поняття «якість закону» (quality of law) або «принцип зрозумілих правил» (understandable rules) охоплює собою такі характеристики відповідного акта законодавства як, зокрема, чіткість, точність, недвозначність, зрозумілість, узгодженість, доступність, виконуваність, передбачуваність та послідовність. Ці характеристики стосуються як положень будь-якого акта (норм права, які в ньому містяться), так і взаємозв`язку такого акта з іншими актами законодавства такої ж юридичної сили.

Відповідно, ототожнення однакових термінів чи понять, визначених нормативними актами, породжує для суб`єкта господарювання несприятливі наслідки у вигляді застосування штрафів до такого суб`єкта.

Вказаний принцип кореспондується із приписами п.56.21 ст.56 ПК України, якими задекларовано, що у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Згідно з п. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Обов`язок доведення відповідності оскарженого рішення (діяння) закону за критеріями п. 2 ч. 2 КАС України, який покладено відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України саме на відповідача, як суб`єкта владних повноважень, останній не виконав.

З урахуванням встановлених фактичних обставин справи та норм діючого законодавства, суд дійшов висновку позовні вимоги задовольнити повністю.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи з системного аналізу норм законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що наявне у Позивача пальне описане у Акті фактичної перевірки, яке утворилась внаслідок змішування нафтопродуктів, а саме бензину автомобільного А-95-Євро5-Е5 (код УКТ ЗЕД ) з присадкою BASF Keropur 3786 (код УКТ ЗЕД ) та змішування палива дизельного ДП-Л-Євро-5-ВО (код УКТ ЗЕД ), палива дизельного ДП-З-Євро-5-ВО (код УКТ ЗЕД ) з присадкою BASF Keropur DP 5634 (код УКТ ЗЕД та знаходилося під час фактичної перевірки у ПП «Нафтотермінал», вже було готовим продуктом, тобто пальним, а отже є продуктом діяльності Позивача із зберігання пального, а не виробництва, що свідчить про неправомірність Рішення про застосування фінансових санкцій №00 від 02.06.2021.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 24 736,00 грн., то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.7 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1)на професійну правничу допомогу; 2)сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3)пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4)пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5)пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно з ч.1 ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України, витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч.2 ст.134 КАС України).

Відповідно до ч.3 ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України, для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У частині 4 ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України вказано, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті першої Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 19 цього ж Закону визначено такі види адвокатської діяльності, як: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України", від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України", від 30 березня 2004 року у справі "Меріт проти України", заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині п`ятій статті 134 КАС України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Відповідно до ч.9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Так, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що професійна правнича допомога позивачу надавалася адвокатським об`єднанням «Ловвейлс» на підставі договору про надання правничої допомоги №АО/C-20/66 від 18.11.2020 та Додатку до Договору №7 від 3.12.2021.

Вид наданих послуг професійної правничої допомоги та їх вартість підтверджуються актом виконаних робіт від 12.01.2022, відповідно до якого позивачу надано наступні послуги: підготовка позовної заяви (із завірянням копій додатків, виготовлення таких копій та формування додатків до позовної заяви) - 3 год 14736 грн, участь в судових засіданнях в суді першої інстанції 10 000 грн.

Загальний розмір понесених позивачем витрат професійну правничу допомогу становить 24 736,00 грн.

Європейським судом з прав людини від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04, зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (п.п. 268, 269).

Згідно з висновком, сформованим Європейським судом з прав людини у рішенні у справі "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latvia), від 28.11.2002, відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір і які були дійсно необхідними.

Отже при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги, необхідно виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи.

Суд зауважує, що предмет спору в цій справі є складним, пов`язаний з множинним трактуванням законодавства, Єдиний державний реєстр судових рішень не містить судових рішень щодо справ у аналогічних правовідносинах, що потребує значного часу на опрацювання нормативно-правових актів та ускладнює формування правової позиції позивача за відсутності усталеної практики Верховного Суду у визначеній категорії спорів, крім того враховуючи значний розмір оскаржуваних штрафних санкцій судовий спір має важливе значення для ПП «Нафтотермінал».

Враховуючи складність справи, суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу відповідають критерію реальності адвокатських витрат та підлягають до задоволення частково.

Суд також зазначає, що Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду за результатами розгляду справи №200/14113/18-а ухвалив постанову від 26.06.2019, в якій сформував правову позицію, згідно з якою, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір витрат, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору.

Вказаний висновок Верховного Суду у відповідності до приписів частини п`ятої статті 242 КАС України та частини шостої статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд враховує під час вирішення такого питання.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини щодо присудження судових витрат, суд при розподілі судових витрат має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі/WestAllianceLimited проти України, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі Ботацці проти Італії (Bottazzi v. Italy), № 34884/97).

Суд дійшов висновку, що сума судових витрат на правничу допомогу, яку позивач просить стягнути за рахунок відповідача, підлягає зменшенню на підставі заперечень відповідача та у зв`язку з відсутністю ознак співмірності, визначених частиною п`ятою статті 134 КАС України.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що на користь позивача необхідно стягнути витрати на професійну правничу допомогу у сумі 15 000 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Суд, вирішуючи питання про відшкодування судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу, у відповідності до частини п`ятої статті 242 КАС України враховує висновок Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладений у постанові 21.01.2021 №280/2635/20, відповідно до якого КАС України у редакції, чинній з 15.12.2017, імплементував нову процедуру відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати позивача у вигляді судового збору слід стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Приватного підприємства «Нафтотерінал» (82660, Львівська обл„ Сколівський р-н, смт.Славське, вул. Івана Франка, 14А,) до Головного управління ДПС у Рівненській області (33023, м.Рівне, вул.Відінська, 12,РНОКПП 43005393) про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати Рішення про застосування фінансових санкцій Головного управління ДПС у Рівненській області за №00 від 02.06.2021.

Стягнути з Головного управління ДПС у Рівненській області (33023, м.Рівне, вул.Відінська, 12,РНОКПП 43005393) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Приватного підприємства «НАФТОТЕРМІНАЛ» (82660, Львівська обл., Сколівський р-н, смт.Славське, вул. Івана Франка, 14А Код ) понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору в сумі 15000,00 грн.

Стягнути з Головного управління ДПС у Рівненській області (33023, м.Рівне, вул.Відінська, 12,РНОКПП 43005393) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Приватного підприємства «НАФТОТЕРМІНАЛ» (82660, Львівська обл., Сколівський р-н, смт.Славське, вул. Івана Франка, 14А Код ) понесені судові витрати за надання правничої допомоги в сумі 15000,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано судом 25.01.2022.

Суддя Р.М. Брильовський