Справа № 140/7912/21
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2022-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2022 року ЛуцькСправа № 140/7912/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

розглянувши за правилами спрощеного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до 16 Регіональної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулася з позовом до 16 Регіональної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України (далі відповідач, ВЛК) про визнання протиправною бездіяльності, яка полягає у невинесенні експертного висновку щодо встановлення причинного зв`язку смерті гр. ОСОБА_2 , 1948 р.н., із отриманим останнім пораненням (контузією) при безпосередньому виконанні обов`язків військової служби на території ЧССР у 1968 році в період проходження строкової військової служби; зобов`язання повторно, встановленим порядком, розглянути документи померлого колишнього військовослужбовця, молодшого сержанта запасу, учасника бойових дій в ЧССР ОСОБА_2 , 1948 р.н., з обов`язковим винесенням експертного висновку щодо причинного зв`язку смерті особи із отриманим пораненням (контузією) при безпосередньому виконанні обов`язків військової служби на території ЧССР у 1968 році в період проходження строкової служби.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що чоловік позивача ОСОБА_2 у 1968 році брав участь у придушенні контрреволюційного заколоту на території ЧССР та в 1999 році йому було встановлено статус учасника бойових дій і видано відповідне посвідчення.

Внаслідок отриманого поранення (контузії) при безпосередньому виконанні обов`язків військової служби у складі військової частини польова пошта НОМЕР_1 на території ЧССР в період проходження строкової військової служби ОСОБА_2 28.01.2018 довічно встановлено І-Б групу інвалідності, причиною якої було «поранення (контузія), так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби (Чехія)» та видано посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни І групи.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер при проходженні лікування у Камінь-Каширській центральній районній лікарні (далі - Камінь-Каширська ЦРЛ). Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №1 від 05.01.2021 причинами смерті стали: дихальна недостатність ІІІ, не госпітальна двобічна пневмонія, COVID-19.

З метою отримання соціальних гарантій позивач звернулась до Камінь-Каширського районного ТЦК та СП із заявою про спрямування документів чоловіка ОСОБА_2 на розгляд ВЛК для встановлення причинного зв`язку його смерті із травмою (пораненням), отриманого ним при виконанні обов`язків військової служби у складі військової частини польова пошта НОМЕР_1 на території ЧССР в період проходження строкової військової служби.

За результатами розгляду скерованих до ВЛК документів відповідач листом від 18.01.2021 за №50 повернув медичні документи колишнього військовослужбовця заявнику без розгляду.

Позивач вважає бездіяльність ВЛК щодо невинесення експертного висновку про встановлення причинного зв`язку смерті ОСОБА_2 із отриманим пораненням (контузією) при безпосередньому виконанні обов`язків військової служби на території ЧССР у 1968 році протиправною, з огляду на що звернулась до суду з даним позовом.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 25.08.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.31).

У відзиві на позов (а.с.35-41) відповідач його вимог не визнав та зазначив, що у січні 2021 року до ВЛК надійшли документи ОСОБА_2 для встановлення причинного зв`язку причин його смерті з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

З наданих на розгляд документів встановлено, що постановою ВЛК від 02.06.2016 №2441 ОСОБА_2 встановлено причинний зв`язок множинних вогнепальних осколкових поранень голови, обох рук, лівої ноги (контузія головного мозку 1968 року), наслідком яких є рубці в зазначених анатомічних областях, що підтверджується висновком спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи №1425/Ж від 02.06.2016 Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи, що в подальшому призвело до розвитку дискуляторної енцефалопатії ІІ ст. з вестибуло-атактичним церебростенічим синдромами ХВБП в стадії субкомпенсації, гіпертонічної хвороби ІІ ст, ст.3 ризику 4ІХС, стенокардії напруження стабільної ФК ІІ-А ст., а також захворювання цукровий діабет, тип 2, важка форма, субкомпенсований, діабетична ангіопатія судин нижніх кінцівок ХАН 4 ст., що підтверджено медичними та військово-обліковими документами Поранення (контузія), ТАК, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, причина смерті: дихальна недостатність ІІІ, негоспітальна двобічна пневмонія, COVID-19, що підтверджено лікарським свідоцтвом про смерть №1, виданим 05.01.2021 Камінь-Каширською ЦРЛ.

Оскільки отримані ОСОБА_2 захворювання в період проходження ним військової служби та пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, не вказані в лікарському свідоцтві як причина його смерті, тому підстав для встановлення причинного зв`язку причин смерті ОСОБА_2 з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, ВЛК не вбачала.

Враховуючи зазначену у лікарському свідоцтві про смерть від 05.01.2021 №1 причину смерті ОСОБА_2 , позивачу було надано письмове роз`яснення від 18.01.2020 №50 про те, що причинно-наслідкового зв`язку між пораненням (контузією) та захворюваннями, одержаними ОСОБА_2 при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, та причиною смерті немає.

З огляду на викладене відповідач просив відмовити у задоволенні адміністративного позову повністю.

Інших заяв по суті до суду не надходило.

Враховуючи вимоги статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 07.11.1972 перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , про що свідчить відповідна відмітка в паспорті позивача серії НОМЕР_2 (а.с.25-26).

14.10.1999 ОСОБА_2 було видано посвідчення учасника бойових дій (а.с.7).

Відповідно до витягу з протоколу Центральної ВЛК МО України від 02.06.2016 №2441 про встановлення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузії, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця множинні вогнепальні осколкові поранення голови, обох рук, лівої ноги (контузія головного мозку 1968 року) молодшого сержанта у відставці ОСОБА_2 , 1948 року народження, наслідком яких є рубці в зазначених анатомічних областях, що підтверджується висновком спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи №1425/Ж від 02.06.2016 Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи, що в подальшому призвело до розвитку: дискуляторної енцефалопатії ІІ ст. з вестибуло-атактичним церебростенічим синдромами ХВБП в стадії субкомпенсації, гіпертонічної хвороби ІІ ст, ст.3 ризику 4ІХС, стенокардії напруження стабільної ФК ІІ-А ст., а також захворювання цукровий діабет, тип 2, важка форма, субкомпенсований, діабетична ангіопатія судин нижніх кінцівок ХАН 4 ст., що підтверджено медичними та військово-обліковими документами Поранення (контузія), ТАК, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с.16).

На підставі акта огляду МСЕК №13 від 29.01.2018 ОСОБА_2 встановлено першу групу інвалідності, довічно, внаслідок поранення (контузії), так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби (Чехія), що підтверджується довідкою до акта МСЕК серії 12ААА №758534 (а.с.8).

29.01.2018 ОСОБА_2 видано посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни І групи (а.с.9).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, про що свідчить свідоцтво про смерть від 06.01.2021 серії НОМЕР_3 (а.с.13).

Згідно з лікарським свідоцтвом про смерть №1, виданим Камінь-Каширською ЦРЛ 05.01.2021, причиною смерті ОСОБА_2 зазначено: дихальна недостатність ІІІ, негоспітальна двобічна пневмонія, COVID-19 (а.с.14).

За результатами розгляду документів ОСОБА_2 щодо встановлення причинного зв`язку причин його смерті з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, ВЛК листом від 18.01.2021 №50 надала роз`яснення, відповідно до якого повернула без винесення експертного висновку документи померлого колишнього військовослужбовця, молодшого сержанта у відставці, учасника бойових дій в ЧССР (1968) ОСОБА_2 . Підставою для повернення документів було те, що згідно лікарського свідоцтва про смерть №1 від 05.01.2021, виданого Камінь-Каширською ЦРЛ, основною причиною смерті послужило сучасне гостре інфекційне захворювання COVID-19, яке не має етіопатогенетичного зв`язку з пораненнями (контузією) (1968) (а.с.15).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України імперативно визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зазначена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до статті 1 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» від 19.11.1992 №2801-XII (далі - Закон №2801-XII) законодавство України про охорону здоров`я базується на Конституції України і складається з цих Основ та інших прийнятих відповідно до них актів законодавства, що регулюють суспільні відносини у сфері охорони здоров`я.

Статтею 70 Закону №2801-XII передбачено, що військово-лікарська експертиза визначає придатність до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, встановлює причинний зв`язок захворювань, поранень і травм з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям. Військово-лікарська експертиза здійснюється військово-лікарськими комісіями, які створюються при військових комісаріатах і закладах охорони здоров`я Міністерства оборони України, Служби безпеки України та інших військових формувань, а також Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Порядок встановлення причинного зв`язку захворювань (поранень, контузій, травм, каліцтв) у військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, які призвані на збори та колишніх військовослужбовців зі службою у Збройних Силах України регламентовано Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністра оборони України №402 від 14.08.2008.

Пунктом 1.3 розділу І Положення №402 передбачено, що основними завданнями військово-лікарської експертизи є, зокрема, визначення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтва) у військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, які призвані на збори, у осіб, звільнених із військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, поранень, які заподіяли військовослужбовцям смерть.

У відповідності до пункту 2.1 розділу II Положення №402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця. Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.

Підпунктом 21.30 пункту 21 Положення №402 передбачено, що постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання, травми (поранення, контузії, каліцтва), яке призвело до смерті військовослужбовця і причину смерті приймається в одному з формулювань, вказаних у пунктах 21.5, 21.6 розділу II Положення.

Відповідно до підпункту 21.5 пункту 21 розділу II Положення №402, постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях, зокрема,

г) «Захворювання, поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії» - якщо захворювання виникло, поранення (контузія, травма, каліцтво) одержане в період перебування в країнах, де велись бойові дії (Перелік країн затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.94 №63 «Про організаційні заходи щодо застосування Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (із змінами), далі - Перелік країн), і військовослужбовець визнаний учасником бойових дій.

Зазначена постанова приймається також, коли наявне захворювання за зазначений період служби досягло такого розвитку, що обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі й тимчасової) до військової служби. Постанова в такому формулюванні приймається при хронічних, повільно прогресуючих захворюваннях, за наявності медичних документів, виданих у перші десять років після вибуття військовослужбовця з країни, де велись бойові дії, або пізніше, але за даними за зазначені десять років, якщо вони дозволяють віднести або підтверджують початок захворювання на період участі в бойових діях.

Згідно з пунктом 2.2. розділу 2 Інструкції щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть (форма № 106/о), затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №1152/13026, лікарське свідоцтво про смерть видається лікарем, що лікував померлого, на підставі спостережень за хворим і записів у медичній документації, які відображали стан хворого до його смерті, або патологоанатомом на підставі вивчення медичної документації і результату розтину.

Пунктом 3.11 розділу 3 зазначеної Інструкції передбачено, що у пункті 11 лікар указує свої прізвище, ім`я, по батькові, посаду і зазначає підставу, яка дає змогу визначити послідовність патологічних процесів, які призвели до смерті, і вказує причину смерті.

Основною (первинною) причиною смерті потрібно вважати хворобу або травму, що призвела до розвитку хворобливих процесів, які спричинили смерть, або наслідки нещасного випадку чи насильства, що стали причиною смерті.

У частині I пункту 11 у рядку «а» записується хвороба або стан, що безпосередньо призвела до смерті, у рядках «б», «в», «г» зазначаються патологічні стани (якщо такі були), що зумовили безпосередню причину смерті (згадану вище); основна причина смерті вказується в останню чергу. Під безпосередньою причиною смерті потрібно розуміти хворобу або стан, що безпосередньо викликали смерть.

У деяких випадках основне захворювання і безпосередня причина смерті можуть збігатися.

У кожному рядку повинно бути записано тільки одне захворювання або патологічний стан.

У частині II свідоцтва записуються інші суттєві стани або захворювання, які сприяли настанню смерті, але не були пов`язані із хворобою чи станом, що безпосередньо призвели до смерті. У цьому пункті потрібно вказати дату операції, інфаркту міокарда, інсульту, термін вагітності, якщо такі мали місце.

Отже, причину смерті померлого визначає лікар у відповідному свідоцтві про смерть на підставі спостережень за хворим і записів у медичній документації, які відображали стан хворого до його смерті.

Як слідує з лікарського свідоцтва про смерть ОСОБА_2 №1 від 05.01.2021, у частині I пункту 11 у рядку «а» вказано хворобу, що безпосередньо призвела до смерті, дихальна недостатність ІІІ. Основною причиною смерті зазначено COVID-19.

Таким чином, причиною смерті ОСОБА_2 не визначено захворювання чи поранення (контузія, травма, каліцтво), які виникли або ж одержані в період перебування в країнах, де велись бойові дії, про які вказано у протоколі ВЛК від 02.06.2016 №2441.

З огляду на викладене, суд погоджується з доводами відповідача про те, що у ВЛК були відсутні правові підстави для встановлення причинного зв`язку смерті ОСОБА_2 із пораненням (контузією), пов`язаними з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Відповідно до абзацу другого підпункту 21.3 пункту 21 Положення №402 у випадку відсутності підстав для зміни або визначення причинного зв`язку захворювань, поранень (контузій, травм або каліцтв) у формулюваннях, передбачених пунктами 21.5, 21.6 цієї глави, протокол не складається, а заявнику надається письмове роз`яснення.

З врахуванням того, що у відповідача не було підстав для визначення причинного зв`язку захворювань, поранень (контузій, травм або каліцтв) у формулюваннях, передбачених пунктами 21.5, 21.6 Положення №402, тому ним правомірно скероване письмове роз`яснення №50 від 18.01.2021 без прийняття експертного висновку.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, довів суду належними та допустимими доказами правомірність своїх дій.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та безпідставними, з огляду на що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій