Справа № 214/3047/20
Суддя: Ткаченко А. В.
Дата ухвалення: 2021-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 214/3047/20
2-а/214/20/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21 січня 2021 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді - Ткаченка А.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Фастовець Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку спрощеного провадження адміністративну справу №214/3047/20 за позовом ОСОБА_1 до Інспектора 2 батальйону 1 роти полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Мамедова Юсифа Ісмаіла Огли про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, та закриття провадження у справі, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить суд визнати незаконною та скасувати постанову інспектора ППП в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Мамедова Юсифа Ісмаіла Огли про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серія ЕАК №2467654 від 30.04.2020 року та провадження у справі закрити.

Пред`явлені вимоги обґрунтовані тим, що 30 квітня 2020 року патрульним поліцейським ППП в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровський області, лейтенантом поліції Мамедовим Юсифом Ісмаілом Огли відносно позивача винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАК № 2467654 від 30.04.2020 року. Відповідно до винесеної постанови його визнано винним у здійсненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП України. Як зазначено в постанові, він, керуючи транспортним засобом, здійснив рух по тротуару та не пред`явив посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію на ТЗ, чим порушив п. 2.1а ПДР України. Даною постановою його зобов`язано сплатити штраф в розмірі 425,0 грн.

Вважає, що зазначена постанова є незаконною, винесена з порушенням норм адміністративного, матеріального та адміністративно-процесуального права, та підлягає скасуванню з наступних підстав.

30.04.2020 року він рухався по вулиці Едуарда Фукса на автомобілі Volkswagen Tiguan н.з. НОМЕР_1 , посвідчення водія НОМЕР_2 . На великій швидкості його наздогнав автомобіль патрульної поліції. За допомогою гучномовця поліцейські йому наказали зупинитися. Він зупинився та запитав у поліцейського, яка причина зупинки його транспортного засобу, на що він відповів, що він порушив ПДР України та здійснив рух по тротуару. Він попросив надати докази, на що патрульний поліцейський показав йому відео, на якому взагалі нічого не видною він не погодився та викликав інший екіпаж патрульної поліції для з`ясування та всебічного розгляду справи.

Не погодившись з незаконною поведінкою працівників ППП в м. Кривий Ріг УПП у Дніпропетровській області він відмовився надавати будь-які документи до того часу, поки патрульний поліцейський не надасть йому належні докази того, що він порушував правила дорожнього руху та його мали право зупиняти. При цьому зауважує, що він викликав поліцію та надав всі свої дані. Але жодних доказів правопорушення працівники поліції йому не надали, натомість видали постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в атоматичному режимі серія ЕАК №2467654 від 30.04.2020 року. Тож враховуючи вищевикладене, можна зробити висновок щодо незаконності та протиправності постанови серії ЕАК №2467654 від 30.04.2020 року оскільки: в постанові про накладення адміністративного стягнення серія ЕАК №2467654 від 30.04.2020 року вказано, що він порушив тільки п. 2.1 а ПДР України, де зазначено що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Інших порушень не зазначено.

Якщо у патрульного поліцейського були б докази того, що він здійснив рух по тротуару, то виникає питання, з яких причин він не вказав яка саме стаття ПДР України була порушена, на якому саме тротуарі він рухався та інші відомості, та не приєднав до основного стягнення додаткове, як це передбачено ст. 36 КУпАП про адміністративні правопорушення. Також зауважує, що патрульним поліцейським не виносилась постанова щодо накладання на нього штрафу за рух по тротуару.

Також йому незрозуміло те, що патрульний поліцейський стверджує, що він скоїв адміністративне правопорушення за адресою м. Кривий Ріг, вул. Едуарда Фукса, 41 з його слів машина патрульної поліції була поруч та не вчинила жодних дій, а зупинили його вже за 850 метрів за адресою м. Кривий Ріг, вул. Покровська, 1 біля скверу Чебурашка. При цьому він зазначає, що на першу ж вимогу поліціеського він зупинився та не переховувався.

Відповідно до ЗУ «Про національну поліцію», поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення. Також підстави для зупинки ТЗ були відстуні. Належні та допустимі докази факту порушення ним ПДР України патрульним поліцейським не доведені, а тому і вимоги посадової особи щодо пред`явлення документів безпідставні. Також вказане твердження узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного суду від 15 березня 2019 року у справі №686/11314/17.

Відповідно до п. 2.1 а ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідно категорії, а в фабулі постанови поліцейський зазначив, що він не пред`явив посвідчення водія та свідоцтво про реєстрації ТЗ. Отже патрульний поліцейський невірно зазначив в постанові пункт ПДР України, що не узгоджується із змістом самого порушення. Обов`язок водія пред`являти документи на вимогу поліції зазначений у п. 2.4а, а не в п. 2.1а ПДР України.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 травня 2020 року указану позовну заяву передано для розгляду судді Ткаченкові А.В. (а.с. 16).

22.06.2020 року ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області відкрито проваження по даній справі (а.с. 23-24).

Позивач у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце засідання повідомлявся належним чином, відповідно до приписів Кодексу адміністративного судочинства України, причини своєї неявки суду не повідомив, надав суду письмовий відзив, в якому зазначив, що позивач за вищевказаних обставин не надав посвідчення водія та реєстраційний документ на т/з, чим порушив ч.1 ст.126 КУпАП, а тому були всі підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності (а.с. 31-35).

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч.4 ст.229 КАС України, вважає за можливе здійснювати розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу без сторін на підставі наявних у ній матеріалів.

Суд, дослідивши відзив відповідача та матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що постановою інспектора поліції полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Мамедова Ю.І. Огли позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн за ч. 1 ст. 126 КУпАП, за те, що 30 квітня 2020 року о 20 год. 01 хв. 29 сек. в м. Кривий Ріг по вул. Е. Фукса водій керуючи тз здійснив рух по тротуару та не пред`явив посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію, чим порушив п. 2.1.а Правил дорожнього руху керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким ТЗ.

Статтею 9 КУпАП зазначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Нормою ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно ч. 1 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Приймаючи рішення про накладення адміністративного стягнення за вчинення ОСОБА_1 правопорушення, відповідач, як посадова особа УПП у Дніпропетровській області, вважав доведеними обставини вчинення даного правопорушення. Разом з тим, доказів на підтвердження викладеного у постанові до справи не долучено та не надано суду.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених КУпАП (ч.2 ст.251 КУпАП).

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Згідно ст. 280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктом 1.3 ПДР України зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до п. 2.1 а ПДР України, порушення якого ставиться за провину позивачу: Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Однак, згідно з п. 2.4 ПДР України, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

Пунктом 2 ч.1 ст. 32 ЗУ "Про Національну поліцію" вказано, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав).

Суд звертає увагу на те, що відповідачем у відзиві на позовну заяву не було надано до суду жодного належного чи допустимого доказу, який би підтверджував порушення позивачем вимог ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правовій презумпції, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

З урахуванням наведеного вище, при вирішенні даної справи суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до відповідальності.

Судом встановлено, що відносно позивача не виносилась постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення вимог щодо здійснення руху по тротуару, яке пред`являлось позивачу перед прийняттям оскаржуваної постанови.

Оскільки відповідачем належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення позивачем ПДР України, суд дійшов висновку про неправомірність вимоги відповідача до позивача про пред`явлення документів, а позивач, в свою чергу, не був зобов`язаний виконувати дану вимогу, і тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст.126 КУпАП.

В судовому засіданні встановлено, що при винесенні постанови інспектором не доведено вини позивача у вчиненні правопорушення; не враховано пояснень позивача, який свою вину не визнав, які суд, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, визнає правдивими; не було притягнуто відповідачем свідків, не забезпечено право позивача на захист; не долучено інших відомостей необхідних для вирішення справи, передбачених ст. 268 КУпАП України.

Відповідно до ч.1ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно ст.293 КУпАП орган при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення приймає одне з таких рішень: скасовує постанову та закриває справу.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено правомірність свого рішення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню, а постанова скасуванню.

За приписами ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частин першої та третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що при подачі позову до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 420,40 грн. відповідно до квитанції № 0.0. від 16 червня 2020, а тому оскільки позовні вимоги задоволено, зазначені судові витрати слід компенсувати саме за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області.

Керуючись ст.ст. 222, 251, 258, 280 КУпАП, ст.ст. 9, 72, 77, 242-246, 250, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Інспектора 2 батальйону 1 роти полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Мамедова Юсифа Ісмаіла Огли про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, та закриття провадження у справі - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 30 квітня 2020 р. серії ЕАК № 2467654, складену інспектором поліції полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровський області Мамедовим Юсифом Ісмаілом Огли про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, та провадження у справі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (, адреса місцезнаходження: 49001, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Троїцька, буд. 20-а) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного адміністративного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: Поліцейський 1 роти 2 батальйону полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Мамедов Юсиф Ісмаіл Огли, адреса: вул. Волгоградська, 11, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область.

Суддя А.В. Ткаченко