Справа № 504/2205/20
Суддя: Вінська Н. В.
Дата ухвалення: 2022-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 504/2205/20
Номер провадження 2-а/504/31/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2022смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Вінської Н.В.,

при секретарі Коцар А.М..

за відсутності сторін

розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора СРПП №4 Біляївського ВП в Одеській області Фербей Дмитра Дмитровича, Біляївського ВП ГУНП в Одеській області про визнання дій протиправними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

23 липня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора СРПП №4 Біляївського ВП в Одеській області Фербей Дмитра Дмитровича, Біляївського ВП ГУНП в Одеській області про визнання дій інспектора СРПП №4 Біляївського ВП в Одеській області Фербей Дмитра Дмитровича протиправними та скасування постанови №БАА №097627 від 18.07.2020 року та закриття провадження у справі. Адміністративний позов обґрунтовано наступним. 18.07.2020 року позивач керуючи автомобілем «Нісан», рухаючись біля будинку АДРЕСА_1 був зупинений інспектором сектору реагування патрульної поліції Біляївського ВП в Одеській області Фербей Дмитром Дмитровичем. Поліцейський йому пояснив, що причиною зупинки стало: порушення позивачем вимог користування ременем безпеки (п.п. в, п. 2.3. ПДР України)). В ході бесіди поліцейський звинуватив позивача, ще й у відсутності чинного страхового полісу (п.п. ґ п. 2.1. ПДР України). З цього приводу він на місці виявлених обставин упереджено, не доснідуючи ніяких доказів виніс постанову із якою позивач категорично не погоджується та просить її скасувати. Як вказує позивач із інкримінованими йому поліцейським правопорушеннями він не погодився на місці, та повідомив про намір оскаржити таке рішення поліцейського (постанову). Постанову позивач вважає незаконною з наступних підстав, поліцейський ігноруючи вимоги ч. 5 ст. 258 КУпАП відмовився складати відповідний протокол, поліцейський проігнорував усні клопотання позивача про перенесення розгляду справи за місцем проживання, сама постанова викладена нерозбірливо. Крім того позивач вказує на те, що він мав при собі договір загальнообов`язкового страхування пороте не надав його поліцейському оскільки така вимога поліцейського була незаконною.

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 11 листопада 2020 року відкрито провадження в справі.

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області витребувано від Біляївського ВП ГУНП в Одеській області належним чином засвідчену копію постанови ( у читабельному вигляді) серії БАА №097627 від 18.07.2020 року. Вказану Ухвалу відповідачем не дивлячись на неодноразові нагадування не виконано, належним чином завіреної копії оскаржуваної постанови до суду не надано.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву якою просив розглянути справу без його участі.

Відповідач інспектор СРПП №4 Біляївського ВП в Одеській області Фербей Д.Д. надав до суду заяву якою просив справу розглянути справу без його участі, проти задоволення позову заперечував/ Додатково надав в електронному вигляді відео записи з місця скоєння правопорушення.

Представник Біляївського ВП ГУНП в Одеській області в судове засідання не з`явився, у відзиву на позовну заяву не надав. Ухвалу про витребування засвідченої копії постанови (у читабельному вигляді) серії БАА №097627 від 18.07.2020 року, відповідачем не виконано.

Відповідно до ст. 194 КАС України судовий розгляд адміністративної справи здійснюється в судовому засіданні з викликом учасників справи, а згідно із ст. 205 ч. 3 п. 2 КАС України у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Суд, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог дослідивши та оцінивши докази по справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позов належить задовольнити зважаючи на таке.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі БАА №097627 від 18 липня 2020 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП. (а.с. 5).

Інспектор СРПП №4 Біляївського ВП ГУНП в Одеській області Фербей Д.Д. надав до суду відеозапис з особистого мобільного телефону на якому зафіксована розмова інспектора з позивачем.

Таким чином, між сторонами виникли спірні правовідносини, з приводу оскарження рішення суб`єкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Вивчивши матеріали справи, всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази в їх сукупності та які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним та неупередженим судом.

Згідно ч.2 ст. 71 КАС України обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення визначається положеннями норм глави 22 КУпАП.

Постановою Верховного Суду від 14.02.18 по справі № 536/583/17 зроблено висновок, що у справах про адміністративні правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху застосовується процедура скороченого провадження, коли фіксація адміністративного правопорушення, розгляд справи і накладання адміністративного стягнення на правопорушника здійснюєтьсья безпосередньо на місці його вчинення.

Суд вважає необхідним звернути увагу, що процедура скороченого провадження не виключає необхідності дотримання вимог законодавства, які за своєю суттю розуміються як гарантія забезпечення права особи на захист, направлені на виконання функцій адміністративного провадження з повного та об`єктивного встановлення обставин по справі.

Згідно з ч.1 ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За положеннями ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні данні, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинені та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015№ 580-VIII визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто, положення Закону № 580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення.

Разом з тим суд не приймає наданий Інспектором СРПП №4 Біляївського ВП ГУНП в Одеській області Фербей Д.Д. відеозапис на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху, оскільки він не може вважатися належним доказом у зв`язку з тим, що оскаржувана постанова серії БАА №097627 від 18.07.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не містить посилань на такий технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис, що нівелює доказове значення наданих відповідачем відеозаписів.

Крім того Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1026 від 18 грудня 2018 року містить чіткий перелік пристрою, з допомогою яких поліції надано право проводити відеофіксацію та не надає право поліцейським здійснювати відеофіксацію власними мобільними пристроями.

Приймаючи до уваги ту обставину, що позивач оскаржує прийняте відповідачем рішення, що виражене у фірмі винесеної постанови у справі про адміністративне правопорушення, при цьому відповідачем не надано достатньо доказів, які підтверджують правомірність такого рішення, суд, керуючись принципом необхідності доведення з боку відповідача, вважає позовні вимоги обґрунтованими.

Відповідно до вимог статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 62 Конституції України, вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Так, відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод з урахуванням практики її застосування Європейським судом з прав людини, принцип презумпції невинуватості поширюється також на справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху (Lutz v. Germany, § 182; Schmautzer v. Austria; Malige v. France). Втім, для того, щоб розуміти, що презумпція невинуватості має бути у цьому випадку застосована, ґрунтовних знань чинного законодавства не потрібно - достатньо володіти необхідним почуттям справедливості, яке, поза сумнівом, повинне бути властиве професійному судді.

Оскільки доказів відповідачем не надано, то суд, враховуючи презумпцію невинуватості, закріплену КУпАП та Конституцією України, виходить з того, що показання позивача з приводу конкретних обставин його дій на дорозі не спростовані і відповідають дійсності, і у такому випадку не доведено наявність складу адміністративного правопорушення, за яке позивач притягнутий до відповідальності, у зв`язку з чим постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі зазначеного та керуючись ст.ст. 5, 19-21, 72-76, 242, 244, 245, 286 КАС України, ст.ст. 122, 247, 251, 279, 280, 283-284 КУпАП, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора СРПП №4 Біляївського ВП в Одеській області Фербей Дмитра Дмитровича, Біляївського ВП ГУНП в Одеській області про визнання дій протиправними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАА № 097627 від 18.07.2020р. винесену інспектором СРПП № 4 Біляївського ВП в Одеській області Фербей Дмитром Дмитровичем відносно ОСОБА_1 визнати протиправною та скасувати, а провадження по справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Комінтернівський районний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Вінська Н. В.