Справа № 344/11704/21
Суддя: Мелещенко Л. В.
Дата ухвалення: 2022-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/344/28/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Мелещенко Л.В.

секретаря судового засідання - Дементьєвої А.О.

за участю сторін:

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - Ткачука С.В.

представника відповідача 1 - Корнутія М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, інспектора поліції СРПП ВП №7 м. Тисмениця старшого сержанта поліції Кудли Євгена Ігоровича про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-

В С Т А Н О В И В:

26 липня 2021 року до суду надійшла позовна заява позивача ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, інспектора поліції СРПП ВП №7 м. Тисмениця старшого сержанта поліції Кудли Євгена Ігоровича про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що постановою серії БАВ № 502246 інспектора поліції СРПП ВП №7 м. Тисмениця старшого сержанта поліції Кудли Євгена Ігоровича від 13 липня 2021 року накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 850,00 грн за порушення вимог ч. 6 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Позивач зазначає, що дана постанова є незаконною, винесена з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, порушенням його права на захист, без належного з'ясування всіх обставин справи та підлягає скасуванню, оскільки не містить посилань на жодні належні та допустимі докази, на підставі яких поліцейським зроблено висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення. За наведених обставин позивач просить визнати незаконною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, закрити провадження по справі, стягнути судові витрати по справі.

Ухвалою суду від 27 липня 2021 року позовну заяву залишено без руху.

12 жовтня 2021 року позивачем усунуто недоліки.

Ухвалою суду від 19 жовтня 2021 року прийнято дану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за даним позовом, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

05 листопада 2021 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області пояснив, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими нормативно-правовими актами, при накладенні адміністративного стягнення у вигляді штрафу, постанова є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню, просив у задоволенні позовних вимог відмовити. Представник відповідача зазначає, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджує сам позивач у позовній заяві, а також у поясненнях, де вказує, що він дійсно керував транспортним засобом без номерного знака, оскільки він здійснював перереєстрацію даного транспортного засобу, посилаючись при цьому на висновок експерта, однак Правилами дорожнього руху України забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака (а.с. 36-38).

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити у повному обсязі. Позивач пояснив, що дійсно він керував транспортним засобом без номерного знака, проте надав усі документи щодо законності пересування автомобілем, зокрема, водійське посвідчення та висновок експертного дослідження, державні номерні знаки не отримав у зв`язку з відсутністю бланків на їх видачу.

Представник відповідача 1 у судовому засіданні просив суд у задоволенні позову відмовити.

У судове засідання відповідач 2 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином.

Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

З постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАВ № 502246 від 13 липня 2021 року вбачається, що водій ОСОБА_1 на автодорозі Н-09 Мукачево-Львів, керував транспортним засобом марки «Фольксваген Джетта», державний номерний знак на якому відсутній, а також здійснив зупинку транспортного засобу, не увімкнувши аварійно-сигнальні вогні, а також без полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 6 ст. 121 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Як наслідок, при винесенні оскаржуваної постанови інспектор наклав на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850,00 грн (а.с. 4).

Відповідно до висновку експертного дослідження від 13 липня 2021 року №09/2641/7950, номер кузова НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_2 , наданого на дослідження транспортного засобу «Фольксваген Джетта», не змінювалися. Бланк наданого на дослідження документа «Документ про реєстрацію ТЗ (іншої держави) НОМЕР_3 відповідає бланкам, які знаходяться в офіційному обліку. Робочий об`єм двигуна НОМЕР_2 складає 1798 куб.см. Вид палива - бензин (а.с.5).

Згідно відомостей Територіального сервісного центру МВС №2641 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Івано-Франківській області від 08 лютого 2022 року, у зв`язку з перебоями у постачанні бланкової продукції на момент звернення та їх відсутності 13 липня 2021 року свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «Фольксваген Джетта» було роздруковане на наступний день 14 липня 2021 року (а.с.47).

Згідно статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За приписами статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливо лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Стаття 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення закріплює, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Стаття 23 Закону України «Про Національну поліцію» передбачає, що до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

За змістом пункту 22 частини першої статті 92 Конституції України, виключно законами України визначаються, зокрема, діяння, які є адміністративними правопорушеннями.

Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).

На підставі статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Відповідно до пункту 1.1 Правил дорожнього руху, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пунктом 1.3 вказаних Правил закріплено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно пункту 1.9 Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У силу вимог пункту 2.9 «в» Правил дорожнього руху, водієві забороняється: керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий; керувати транспортним засобом, зокрема без номерного знака або з номерним знаком, що: неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Частиною шостою статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим встановлена відповідальність шляхом накладення штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, експлуатація транспортного засобу без номерного знака (за наявності всіх інших необхідних ознак складу правопорушення), становить собою окремий склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 6 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Позивач у судовому засіданні не заперечував, що рухався без номерного знаку.

Статтями 29,33 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов`язковому технічному контролю, пройшов такий контроль. Технічний стан транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, у частині, що стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, має відповідати правилам, нормативам, затвердженим у встановленому порядку.

Суд звертає увагу на приписи статті 37 Закону України «Про дорожній рух», якими передбачено підстави для заборони експлуатації транспортних засобів. Обов`язок щодо забезпечення належного технічного стану транспортних засобів покладається на їх власників або інших осіб, які їх експлуатують, згідно з чинним законодавством. Зокрема, забороняється експлуатація незареєстрованих (не перереєстрованих) транспортних засобів, ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах, знищені чи підроблені, без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає встановленим вимогам, або з номерними знаками, які закріплені у не встановлених для цього місцях, закриті іншими предметами чи забруднені, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 метрів, перевернуті чи не освітлені, а також транспортних засобів, що підлягають обов`язковому технічному контролю, але не пройшли його, та у випадках, передбачених законодавством, без чинного на території України поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»). Експлуатація транспортних засобів також забороняється в разі: порушення вимог щодо їх переобладнання; порушення порядку встановлення і використання спеціальних світлових і звукових сигнальних пристроїв; виявлення технічних несправностей і невідповідності вимогам правил, норм, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також неукомплектованості відповідно до призначення.

Відповідно до пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року №1388 із змінами «Про затвердження порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», власник транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представник (далі - власники) зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини). Експлуатація транспортних засобів, що не зареєстровані (не перереєстровані) в уповноважених органах МВС та без номерних знаків, що відповідають вимогам, установленим МВС, а також ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах або знищені чи підроблені, забороняється.

Види документів, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку, визначені у пункті 8 згаданої постанови.

Положеннями п.п.17, 47 цієї ж постанови визначено порядок видачі номерних знаків і номерних знаків для разових поїздок.

Аналіз положень згаданого нормативно-правового акту дає підстави вважати, що позивачу після оформлення митних документів і до моменту реєстрації транспортного засобу мали бути видані, номерні знаки для разових поїздок, чого зроблено не було, через незалежні від волі позивача причини.

Доводи позивача про те, що автомобіль був тільки придбаний і розмитнений ним, не підтверджується жодним доказом.

Отже, у цьому випадку, на переконання суду, позивач після придбання автомобіля при наявності документів про розмитнення автомобіля з відповідною позначкою, впродовж десяти днів мав право керувати транспортним засобом без номерного знаку для разових поїздок, однак таких доказів, він суду не надав.

Отже, при відсутності реєстраційного документа на транспортний засіб позивач зобов`язаний був мати при собі документи, що підтверджують правомірність придбання і розмитнення транспортного засобу.

Суд не приймає якості доказу, що надає право керувати позивачем транспортним засобом без номерного знаку, висновок експертного дослідження від 13 липня 2021 року, оскільки даний документ не підтверджує дату придбання транспортного засобу.

Позивач не надав жодних та належних доказів про те, що під час зупинки він мав документи, що підтверджують правомірність придбання і розмитнення транспортного засобу.

Суд бажає звернути увагу на рішення Європейського суду з прав людини в справі «"O'Halloran and Francis v. the United Kingdom», відповідно до якого будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Отже, водій при керуванні автомобілем зобов`язаний, у першу чергу, дотримуватись вимог Правил дорожнього руху.

Будь-яких інших належних та допустимих доказів щодо незаконності дій відповідачів та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення судом не встановлено.

Судом встановлено, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, у даній адміністративній справі виконано обов`язку щодо доведення правомірності прийнятого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, надано до суду належні докази на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, та, зокрема, докази вчинення позивачем відповідного адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За вказаних обставин суд дійшов висновку про наявність належних та достатніх доказів порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху і, відповідно, вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відтак, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАВ № 502246 від 13 липня 2021 року прийнята правомірно, тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

На підставі викладеного, відповідно до статей 33, 126, 251, 252, 254, 256, 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення, керуючись статтями 9, 77, 134, 139, 241-246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, інспектора поліції СРПП ВП №7 м. Тисмениця старшого сержанта поліції Кудли Євгена Ігоровича про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, - відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступна та резолютивна частини рішення складені, підписані у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 09 лютого 2022 року.

Повний текст рішення складений 09 лютого 2022 року.

Повне найменування учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач 1 - Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області, , місцезнаходження: 76018 м. Івано-Франківськ, вул. Сахарова, 15.

Відповідач 2 - Інспектор поліції СРПП ВП №7 м. Тисмениця старший сержант поліції Кудла Євген Ігорович, місцезнаходження: 77401 Івано-Франківська область, м. Тисмениця, вул. К.Левицького, 4.

Суддя Мелещенко Л.В.