Справа № 360/8456/21
Суддя: Т.В. Смішлива
Дата ухвалення: 2022-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

20 січня 2022 рокуСєвєродонецькСправа № 360/8456/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Смішлива Т.В., розглянувши у письмовому провадженні справу за позовом Комунального підприємства «Лисичанська житлово-експлуатаційна контора № 8» до Лисичанського відділу державної виконавчої служби у Сєвєродонецькому районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язати вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

21.12.2021 на адресу Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов Комунального підприємства «Лисичанська житлово-експлуатаційна контора № 8» (далі - позивач) до Лисичанського відділу державної виконавчої служби у Сєвєродонецькому районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (далі - відповідач), в якій з урахуванням уточнених вимог, просить:

- зобов`язати Лисичанський відділ державної виконавчої служби у Сєвєродонецькому районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) ВП № 57194287 від 30.09.2021 зняти арешт з грошових коштів в розмірі 307292,80 грн, що містяться на рахунку НОМЕР_1 МФО НОМЕР_2 в АТ «Райффайзен Банк АВАЛЬ» у м. Києві для виплати заробітної плати та відповідних обов`язкових податків і зборів.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 07.10.2021 Комунальне підприємство Лисичанська житлово-експлуатаційна контора № 8 (далі по тексту - КП ЛЖЕК № 8) отримало Постанову про арешт коштів боржника від 30.09.2021 (далі - Постанова) у виконавчому провадженні № 57194287.

Відповідно до Постанови накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення цієї Постанови.

Наразі, КП ЛЖЕК № 8 використовує розрахунковий рахунок НОМЕР_3 , МФО 380805, відкритий в АТ «Райффайзен Банк АВАЛЬ» у м. Києві.

КП ЛЖЕК № 8 листом № 612 від 15.11.2021 звернулось до Лисичанського відділу державної виконавчої служби у Сєвєродонецькому районі Луганської області Східного міжрайонного управління Міністерства юстиції (м. Харків) з питання зняття арешту з грошових коштів, що знаходяться на розрахунковому рахунку НОМЕР_3 МФО НОМЕР_2 в АТ «Райффайзен Банк АВАЛЬ» у м. Києві для виплати заробітної плати та відповідних обов`язкових податків і зборів у розмірі 307292,80 грн.

Листом № 45506 від 14.12.2021 Лисичанський відділ державної виконавчої служби у Сєвєродонецькому районі Луганської області Східного міжрайонного управління Міністерства юстиції (м. Харків) відмовив у знятті арешту з грошових коштів, що знаходяться на розрахунковому рахунку НОМЕР_3 МФО НОМЕР_2 в АТ «Райффайзен Банк АВАЛЬ» у м. Києві для виплати заробітної плати та відповідних обов`язкових податків і зборів у розмірі 307292,80 грн.

КП ЛЖЕК № 8 вважає дії Лисичанського відділу державної виконавчої служби у Сєвєродонецькому районі Луганської області Східного міжрайонного управління Міністерства юстиції (м. Харків) протиправними.

18.01.2022 до Луганського окружного адміністративного суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (арк. спр. 70-71), в якому представник відповідача заперечуючи проти задоволення вимог зазначив, що на виконанні у відділі перебуває зведене виконавче провадження про стягнення коштів з Комунального підприємства «Лисичанська житлово-експлуатаційна контора № 8», до складу якого входить 25 виконавчих документів на загальну суму 3865057,87 грн.

Відповідно до частини другої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах» інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Згідно відповіді Державної фіскальної служби України за позивачем зареєстровані розрахункові рахунки в наступних банківських установах: АБ «УКРГАЗБАНК», АТ «АЛЬФА-БАНК», АТ «Райффайзен Банк Аваль», АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», АТ «Ощадбанк», АТ «ПУМБ», на які державним виконавцем накладений арешт.

Станом на 26.10.2021 в рамках зведеного виконавчого провадження накладено арешт на 33 рахунка, відкриті боржником у різних фінансових установах. Останній арешт був накладений постановою від 30.09.2021 на рахунок, відкритий боржником в AT «Райффайзен Банк Аваль».

Відповідно до частини другої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. Проте, зазначені повідомлення із фінансових установ не надходили.

Відповідно до частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердженню, що рахунок боржника маг спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржники), необхідної для задоволення вимог усіх стягувані в, стягнення виконавчого збору, втрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

Позивач звертаючись із заявою про зняття арешту з грошових коштів посилався на те, що рахунок для виплати заробітної плати.

З огляду на вищевикладене, вважає, що відсутні підстави для скасування постанови про державного виконавця Лисичанського відділу державної виконавчої служби у Сєвєродонецькому районі Луганської області ВП № 57194287 від 30.09.2021 в частині накладення арешту на грошові кошти в розмірі 307292,80 грн, що містяться на рахунку НОМЕР_3 АТ «Райффайзен Банк АВАЛЬ». Вважають позовні вимоги КП «ЛЖЕК №8» про арешт коштів необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Ухвалою суду від 24.12.2021 позовну заяву залишено без руху (арк. спр. 45-46).

Ухвалою суду від 10.01.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі (арк. спр. 59-60).

Представники сторін у судове засідання не прибули, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, представник відповідача та позивача просили розглядати справу без їх участі.

Згідно з частиною третьою статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанції.

Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта (частина дев`ята статті 205 КАС України).

З огляду на положення статті 205 КАС України справу розглянуто за відсутності сторін у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 КАС України, суд встановив таке.

Комунальне підприємство «Лисичанська житлово-експлуатаційна контора № 8», ідентифікаційний код 32507163, місцезнаходження: вул. Жовтнева, буд. 311, м. Лисичанськ, Луганська область, яке є юридичною особою, вид діяльності 68.32 Управління нерухомим майном за винагороду або на основі контракту (основний), що підтверджено даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадянський формувань.

Постановою головного державного виконавця Лисичанського відділу державної виконавчої служби у Сєвєродонецькому районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 11.09.2018 відкрито виконавче провадження ВП № 57194287 щодо примусового виконання вимоги № Ю-2744-17 від 04.06.2018 про стягнення з КП «ЛЖЕК № 8» на користь Головного управління ДФС у Луганській області боргу у сумі 31627,81 грн (арк. спр. 80).

30.09.2021 державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, а саме: накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунок, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення, на які заборонено законом, та належить боржнику - КП «ЛЖЕК № 8» у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 3865057,87 грн, зокрема, на рахунок, відкритий боржником в AT «Райффайзен Банк Аваль» (арк. спр. 4 зв.б. 7, 72-74), яку отримано позивачем 07.10.2021 (арк. спр. 4).

Відповідно до довідки AT «Райффайзен Банк Аваль» від 31.08.2021 № Влз/30-156 в AT «Райффайзен Банк Аваль» позивачем відкрито рахунок: IBAN НОМЕР_3 UAH 31.08.2021, що також підтверджується заявою про приєднання до Договору банківського обслуговування № CMDLE 1749450 (арк. спр. 10,13-14).

Згідно з довідкою № 707 від 16.12.2021 станом на 01.11.2021 заборгованість по заробітній платі з податками та зборами на КП «ЛЖЕК № 8» разом становить 307292,80 грн, а саме: заробітна плата 217168,06 грн; єдиний соціальний внесок 47776,97 грн; податок на доходи фізичних осіб 39090,25 грн; військовий збір 3257,52 грн, що підтверджується звітом про заборгованість з оплати праці (арк. спр. 11, 12).

Відповідно до виписки по рахунку АТ «Райффайзен банк» НОМЕР_3 на підставі платіжних доручень (арк. спр. 28-38а) позивачем здійснювався перерахунок коштів за цільовим призначенням: заробітна плата, ЄСВ, військовий збір ПДФО, крім того та вказаний рахунок також зараховується надходження коштів від населення, як плата за надані послуги (арк. спр. 15-27).

Позивач листом № 612 від 15.11.2021 звернувся до відповідача з проханням зняти арешт з грошових коштів, що знаходяться на розрахунковому рахунку НОМЕР_3 МФО НОМЕР_2 в АТ «Райффайзен Банк АВАЛЬ» у м. Києві для виплати заробітної плати та здійснення відповідних обов`язкових податків і зборів у розмірі 307292,80 грн (арк. спр. 9).

Листом № 45506 від 14.12.2021 відповідач відмовив у знятті арешту з грошових коштів, що знаходяться на розрахунковому рахунку НОМЕР_3 МФО НОМЕР_2 в АТ «Райффайзен Банк АВАЛЬ» у м. Києві для виплати заробітної плати та відповідних обов`язкових податків і зборів у розмірі 307292,80 грн (арк. спр. 8).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги позивача, суд виходить з такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII Про виконавче провадження (далі Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом пунктів 1 та 1-1 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII, підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; судові накази.

Згідно з приписами статті 10 Закону № 1404-VIII, заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

При цьому, виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

За змістом пункту 8 частини третьої статті 18 Закону № 1404-VIII, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, розміщені на його рахунках і на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи (частина друга статті 52 Закону № 1404-VIII).

Згідно із частиною третьою статті 52 Закону № 1404-VIII не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Відповідно до статті 56 Закону № 1404-VIII арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

У порядку, встановленому цією статтею, виконавець, у провадженні якого знаходиться виконавче провадження, за заявою стягувача чи з власної ініціативи може накласти арешт на грошові кошти, які перебувають на рахунках (вкладах) чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах і належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили. Такий арешт знімається, якщо протягом п`яти днів з дня його накладення стягувач не звернеться до суду про звернення стягнення на грошові кошти такої особи в порядку, встановленому процесуальним законом.

Відповідно до абзацу другого частини другої статті 59 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 59 Закону № 1404-VIII підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

З наведеного слідує, що державному виконавцю надані повноваження щодо накладення арешту, в тому числі й на кошти, які перебувають на рахунках, водночас, згідно з частиною другою статті 48 Закону № 1404-VIII, забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України «Про теплопостачання», статті 18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

При цьому стаття 48 Закону № 1404-VIII встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

Відповідно до пункту 3 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 № 492, поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До поточних рахунків також належать рахунки із спеціальним режимом їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.

З наведених норм вбачається, що саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону № 1404-VIII, повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону № 1404-VIII.

У контексті наведеного, суд наголошує на тому, що чинним законодавством України не передбачено відкриття суб`єктам господарювання рахунків зі спеціальним режимом їх використання для виплати заробітної плати.

У даному ж випадку, рахунок позивача, на кошти на якому виконавцем був накладений арешт, є поточним рахунком боржника, якій використовується для зберігання грошей та здійснення розрахунково-касових операцій боржника, у тому числі виплати заробітної плати. Зазначений рахунок не відноситься до рахунків зі спеціальним чи обмеженим режимом використання, накладення арешту на кошти на якому заборонено.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19.05.2020 № 905/361/19 зазначено наступне: «Чинним законодавством не передбачено відкриття суб`єктами господарювання рахунків зі спеціальним режимом їх використання для виплати заробітної плати (…). Рахунок боржника №(…) на кошти на якому державним виконавцем накладено арешт є поточним рахунком боржника (…) Зазначений рахунок не відноситься до рахунків зі спеціальним чи обмеженим режимом використання, накладення арешту на які заборонено».

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.03.2019 справа № 344/8982/17.

З матеріалів справи слідує, що незгода позивача з діями щодо відмови у знятті арешту ґрунтується на тому, що на рахунок, з якого здійснюється виплата заробітної плати та сплата податків і зборів, накладено арешт у зведеному виконавчому провадженні № 57194287.

Матеріалами справи підтверджено факт здійснення по рахунку НОМЕР_1 операцій з виплати заробітної плати та обов`язкових платежів в бюджет, про що відомо відповідачу (арк. спр. 81-83).

Суд зазначає, що приписами частини 1 статті 2, частини 2 статті 10 Конвенції про захист заробітної плати від 01.07.1949 № 95, ратифікованої Україною 04.08.1961, визначено, що дана Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватися заробітна плата. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї.

Заробітна плата в розумінні поняття «власності» є майном, на захист якого в тому числі стає стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Принципи, закріплені в статях 3 та 43 Конституції України, також знаходять своє вираження в положеннях статей 97, 115 Кодексу законів про працю України, статтях 15, 22, 24 Закону України «Про працю».

Таким чином, право громадянина на своєчасне одержання винагороди за працю гарантовано та захищається державою, своєчасність та розмір якої не може бути поставлений в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості, оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку.

З аналізу наведених норм вбачається, що держава гарантувала та захистила право громадянина на своєчасне одержання винагороди за працю та соціальні виплати.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (зокрема, наприклад, справа «Суханов та Ільченко проти України» заяви № 68385/10 та № 71378/10, а також справа «Ганс-Адам II проти Німеччини», заява № 42527/98 тощо) «майно» може являти собою «існуюче майно» або засоби, включаючи «право вимоги» відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання»/«правомірне очікування» (legitimate expectation) стосовно ефективного здійснення права власності.

Відповідно до статті 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, згідно з якою кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до частини першої статті 25 Закону України «Про оплату праці», забороняється будь-яким способом обмежувати працівника вільно розпоряджатися своєю заробітною платою, крім випадків, передбачених законодавством.

З наведених норм вбачається, що зобов`язання з виплати заробітної плати мають пріоритет перед іншими зобов`язаннями суб`єкта господарювання, у тому числі тими, які виконуються в примусовому порядку.

У разі виникнення в боржника зобов`язання з виплати заробітної плати в певному розмірі, на кошти, які знаходяться на поточному рахунку боржника, у такому ж розмірі не може бути накладений арешт, а якщо він накладений, то підлягає зняттю.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що виплата установою працівникам заробітної плати має пріоритет перед погашенням заборгованості іншим кредиторам підприємства. Накладення ж арешту на рахунок боржника, який призначений також і для виплати заробітної плати та інших виплат працівникам боржника, унеможливлює своєчасне здійснення таких виплат, що невідворотно призводить до порушення конституційних прав громадян, які працюють на підприємстві відповідача, на оплату праці.

Тобто, рахунки, які передбачені для виплати заробітної плати та сплати податків, зборів і обов`язкових платежів до Державного бюджету України, є рахунками із спеціальним режимом, на які виконавчою службою відповідно до вимог законодавства арешт не накладається, а виокремлення таких рахунків належить до повноважень виконавчої служби.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27.06.2019 у справі № 916/73/19, від 10.10.2019 у справі № 916/1572/19, від 17.01.2020 у справі № 340/1018/19, від 29.01.2020 у справі № 820/5422/17.

Рахунок позивача НОМЕР_1 МФО 380805 в АТ «Райффайзен Банк АВАЛЬ» не має спеціального режиму для виплати заробітної плати, а використовується суб`єктом господарювання як поточний, у тому числі і для виплати заробітної плати працівникам та сплати нарахувань на кошти заробітної плати, однак, це не нівелює того факту, що накладення арешту на вказаний рахунок порушує конституційні права робітників на своєчасне отримання заробітної плати.

Як вже зазначалось вище, позивач звертався до відповідача листом просив зняти арешт зі спірного рахунку саме для цілей виплати заробітної плати працівникам та сплати податків/зборів.

Отже, досліджуючи питання обмеження можливості позивача виплачувати заробітну плату працівникам, необхідно аналізувати пропорційність такого втручання.

Крім того, Податковим кодексом України та Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачено нарахування штрафних санкцій та пені за несвоєчасну сплату податків та єдиного збору.

Тобто, накладення арешту на зазначений рахунок з якого здійснюється виплата заробітної плати, унеможливлює своєчасну виплату заробітної плати та її своєчасне отримання, що призводить до порушення конституційних прав працівників позивача, а також, блокує можливість сплати до бюджету податків та зборів.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що належним та достатнім способом захисту прав позивача, з урахуванням обґрунтованості дій та права державного виконавця накладати арешт на рахунки боржника, є:

- визнання протиправними дії Лисичанського відділу державної виконавчої служби у Сєвєродонецькому районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) щодо відмови у знятті арешту з грошових коштів в розмірі 307292,80 грн, що містяться на рахунку НОМЕР_1 МФО НОМЕР_2 в АТ «Райффайзен Банк АВАЛЬ».

- зобов`язання Лисичанський відділ державної виконавчої служби у Сєвєродонецькому районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) зняти арешт у виконавчому провадженні ВП № 57194287 з грошових коштів, що містяться на рахунку НОМЕР_1 МФО НОМЕР_2 в АТ «Райффайзен Банк АВАЛЬ» виключно в розмірі 307292,80 грн для здійснення платежів з цільовим призначенням для виплати заробітної плати та перерахування податків та зборів.

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При вказаних обставинах, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість своїх дій з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 КАС України, а тому, виходячи системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, позов підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір платіжним дорученням № 93 від 16 грудня 2021 року у сумі 2270,00 грн.

З огляду на те, що позов підлягає задоволенню повністю, на користь позивача, який у спірних правовідносинах не є суб`єктом владних повноважень, необхідно стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору за подання адміністративного позову в сумі 2270,00 грн.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 77, 132, 139, 205, 241-246, 250, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Комунального підприємства «Лисичанська житлово-експлуатаційна контора № 8» (ідентифікаційний код 32507163, місцезнаходження: вул. Жовтнева, буд. 311, м. Лисичанськ, Луганська область) до Лисичанського відділу державної виконавчої служби у Сєвєродонецькому районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) (ідентифікаційний код 34864826, місцезнаходження: вул. Менделєєва, буд. 53, м. Лисичанськ, Луганська область) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Лисичанського відділу державної виконавчої служби у Сєвєродонецькому районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) щодо відмови у знятті арешту з грошових коштів в розмірі 307292,80 грн, що містяться на рахунку НОМЕР_1 МФО 380805 в АТ «Райффайзен Банк АВАЛЬ».

Зобов`язати Лисичанський відділ державної виконавчої служби у Сєвєродонецькому районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) зняти арешт у виконавчому провадженні ВП № 57194287 з грошових коштів, що містяться на рахунку НОМЕР_1 МФО 380805 в АТ «Райффайзен Банк АВАЛЬ» виключно в розмірі 307292,80 грн для здійснення платежів з цільовим призначенням для виплати заробітної плати та перерахування податків та зборів.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Лисичанського відділу державної виконавчої служби у Сєвєродонецькому районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) на користь Комунального підприємства «Лисичанська житлово-експлуатаційна контора № 8» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2270,00 грн (дві тисячі двісті сімдесят грн 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Першого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Т.В. Смішлива