Справа № 140/14461/21
Суддя: Волдінер Фелікс Арнольдович
Дата ухвалення: 2022-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2022 року ЛуцькСправа № 140/14461/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Волдінера Ф.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, відповідно до якої просить суд:

1) визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо відмови здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії, встановленої в розмірі 79% від відповідних сум грошового забезпечення на час звільнення в 2005 році, що підтверджено відповідним рішенням Волинського окружного адміністративного суду у справі № 140/3319/20 від 20 січня 2020 року, з урахуванням оновленої довідки від 31 березня 2021 року Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Волинській області, про розмір грошового забезпечення станом на 05 березня 2019 року та відповідного рішення Волинського окружного адміністративного суду у справі № 140/5179/21 від 03 серпня 2021 року, у відповідності до вимог статей 43 та 63 Закону України від 9 квітня 1992 року №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб», положень Постанови Кабінету Міністрів України від ЗО серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з врахуванням зазначених в довідці всіх видів і розмірів основних та щомісячних видів грошового забезпечення, а саме: з розміру окладу за посадою, військовим званням відсоткової надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби, премії, для здійснення обчислення та перерахунку з 1 квітня 2019 року основного розміру пенсії.

2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії, встановленої в розмір пенсії 79% від відповідних сум грошового забезпечення на час звільнення в 2005 році що підтверджено відповідним рішенням Волинського окружного адміністративного суду у справі № 140/3319/20 від 20 січня 2020 року, з урахуванням оновленої довідки від 31 березня 2021 року Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Волинській області та відповідним судовим рішенням від 03 серпня 2021 року у справі №140/5179/21, виходячи з зазначених в довідці видів і розмірів основних та щомісячних видів грошового забезпечення: посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням надбавки за вислугу років 50%, надбавки за особливості проходження служби 50%, премії 40%, та здійснити виплату перерахованої пенсії, з урахуванням вже виплачених сум.

3) встановити судовий контроль за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області подати в установлений судом термін, з моменту набрання рішенням законної сили, звіт про виконання рішення суду (стаття 382 КАС України).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є пенсіонером та перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області.

На підставі рішення Волинського окружного адміністративного суду від 20 січня 2020 року по справі №140/3319/19 позивач отримував пенсію у розмірі 79 відсотків сум грошового забезпечення.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2021 року по справі №140/5179/21 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з 01 квітня 2019 року на підставі оновленої довідки від 31 березня 2021 року Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Волинській області про розмір грошового забезпечення станом на 05 березня 2019 року відповідно до статей 43 і 63 Закону України від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» із обов`язковим урахуванням розмірів щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, з урахуванням виплачених сум.

На виконання вказаного рішення суду відповідач при перерахунку пенсії зменшив її розмір з 79 до 70 відсотків.

12 жовтня 2021 року позивач звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про здійснення перерахунку та виплати пенсії з 01 квітня 2019 року в розмірі 79 відсотків грошового забезпечення згідно довідки Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Волинській області від 31 березня 2021 року.

Листом від 04 листопада 2021 року № 12884-12645/К-02/8-0300/21 ГУ ПФУ у Волинській області повідомлено позивача, що правових підстав для проведення перерахунку пенсії з 01 квітня 2019 року в розмірі 79 відсотків грошового забезпечення та виплати пенсії немає.

Вищевикладені обставини зумовили позивача звернутися з цим позовом до суду.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2021 року прийнято дану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, відповідно до приписів статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

У відзиві на позовну заяву від 29 грудня 2021 року № 0300-0902-5/54793 представник відповідача заперечує проти позову, вважає його безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» № 1166-VІІ від 27 березня 2014 року внесено зміни до частини другої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ від 09 квітня 1992 року, яким зменшено максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, який не повинен перевищувати 70% відповідних сум грошового забезпечення. Положення даної статті застосовуються як при призначенні пенсії, так і при перерахунку. Зміни, передбачені законом, набрали чинності з 01 травня 2014 року. На даний час вищевказані положення не скасовані та не визнані неконституційними, а тому є обов`язковими для застосування органами Пенсійного фонду України. З врахуванням наведеного, представник відповідача просив в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є пенсіонером, перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», що підтверджується копією пенсійного посвідчення № 17 (а. с. 13).

На підставі рішення Волинського окружного адміністративного суду від 20 січня 2020 року по справі №140/3319/19 позивач отримував пенсію у розмірі 79 відсотків сум грошового забезпечення.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2021 року по справі №140/5179/21 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з 01 квітня 2019 року на підставі оновленої довідки від 31 березня 2021 року Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Волинській області про розмір грошового забезпечення станом на 05 березня 2019 року відповідно до статей 43 і 63 Закону України від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» із обов`язковим урахуванням розмірів щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, з урахуванням виплачених сум.

На виконання вказаного рішення суду відповідач при перерахунку пенсії зменшив її розмір з 79 до 70 відсотків.

12 жовтня 2021 року позивач звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про здійснення перерахунку та виплати пенсії з 01 квітня 2019 року в розмірі 79 відсотків грошового забезпечення згідно довідки Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Волинській області від 31 березня 2021 року.

Листом від 04 листопада 2021 року № 12884-12645/К-02/8-0300/21 ГУ ПФУ у Волинській області повідомлено позивача, що правових підстав для проведення перерахунку пенсії з 01 квітня 2019 року в розмірі 79 відсотків грошового забезпечення та виплати пенсії немає.

Вважаючи такі дії уповноваженого органу протиправними, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини четвертої статті 63 Закону № 2262-XII усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільненні з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі Постанова №103) передбачено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон) до 1 березня 2018 р. (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

Як вбачається із матеріалів справи, пенсію за вислугу років позивачу було призначено у розмірі 79 відсотків від суми грошового забезпечення.

Згідно із частиною другою статті 13 Закону № 2262-XII (в редакції Закону № 1166-VII) максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 відсотків відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 відсотків, до категорії 2, - 95 відсотків.

Разом з тим, при вирішенні даного спору суд, в силу приписів частини третьої статті 291 КАС України, враховує правові висновки, викладені у рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 04 лютого 2019 року та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року у зразковій справі №240/5401/18, які полягають у наступному.

Відсотковий розмір при призначенні пенсії визначається статтею 13 Закону № 2262-XII на момент призначення пенсії, а розміри складових пенсії визначаються Кабінетом Міністрів України. Такі складові пенсії, як і їх розміри, не є сталими і регулюються постановами Кабінету Міністрів України. Відсоткове співвідношення, установлене статтею 13 Закону № 2262-XII, уже призначеної пенсії до складових грошового забезпечення (окладу) є сталим, оскільки визначається на день призначення пенсії. На момент виникнення спірних правовідносин було установлено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70% відповідних сум грошового забезпечення. Разом з тим, застосування цього показника до перерахунку пенсії відповідача є протиправним, як тому, що стосується призначення нових пенсій, а не перерахунку раніше призначених, так і з огляду на те, що законодавчо діє принцип незворотності нормативно-правових актів у часі в силу прямих приписів статті 58 Конституції України.

Отже, порядок перерахунку призначених пенсій військовослужбовців урегульований нормами статті 63 Закону № 2262-XII, яка змін не зазнавала, тому застосування статті 13 цього Закону, яка регулює призначення пенсій, є протиправним, оскільки процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення.

Відтак, при перерахунку пенсії відповідно до статті 63 Закону № 2262-XII на підставі Постанови № 103 відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм частини другої статті 13 указаного Закону, яка застосовується саме при призначенні пенсії. Тому при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій останні не можуть бути звужені шляхом внесення змін до законодавства. Зважаючи на те, що позивач набув право на пенсію у розмірі 80 відсотків від суми грошового забезпечення, відповідно до статті 22 Конституції України не допускається звуження права позивача на перерахунок розміру пенсії у меншому відсотковому відношенні.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача щодо зменшення основного розміру пенсії з 79 до 70 відсотків грошового забезпечення під час її перерахунку.

Крім того, вирішуючи питання про застосування Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у часі, суд виходить із того, що згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсязі існуючих прав і свобод.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем у порушення частини другої статті 77 КАС України не доведено, а позивачем та наявною у матеріалах справи сукупністю належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів спростовано неправомірність відмови у проведенні перерахунку позивачу пенсії виходячи з розрахунку 79 відсотків від розміру грошового забезпечення.

Щодо вимоги позивача про встановлення судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати у визначений судом термін з дня набрання рішенням суду законної сили звіт про виконання судового рішення, то варто зазначити, що в силу положень частини першої статті 382 КАС України покладення таких зобов`язань на суб`єкта владних повноважень є правом, а не обов`язком суду. У спірних правовідносинах суд не вбачає підстав для застосування зазначеної форми контролю за виконанням судового рішення, оскільки не вважає, що відповідачем після набрання рішенням суду законної сили не будуть добровільно вживатися заходи з метою виконання даного судового рішення. Окрім того, у разі можливих зловживань владою з боку відповідача при виконанні цього рішення, позивач вправі на підставі статті 383 КАС України подати до суду заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

У зв`язку з вищевикладеним суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в розмірі 908,00 грн, сплачений згідно з квитанцією від 29 листопада 2021 року № 13 (а. с. 9).

Керуючись статтями 139, 243 - 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо зменшення основного розміру пенсії ОСОБА_1 з 79% до 70% відповідних сум грошового забезпечення при здійсненні її перерахунку.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 квітня 2019 року у розмірі 79% відповідних сум грошового забезпечення (з урахуванням виплачених сум) на підставі довідки Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Волинській області від 31 березня 2021 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, 22-В, ідентифікаційний код юридичної особи 13358826).

Суддя Ф. А. Волдінер