Справа № ЗП/360/1/22
Суддя: С.В. Борзаниця
Дата ухвалення: 2022-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

25 січня 2022 рокуСєвєродонецькСправа № ЗП/360/1/22

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Борзаниця С.В., розглянувши без повідомлення учасників справи заяву фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову до пред`явлення позову,-

ВСТАНОВИВ:

25 січня 2022 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшла заява фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (далі заявник) про вжиття заходів забезпечення позову до пред`явлення позову шляхом зупинення дії постанови від 05 жовтня 2021 року № СМУ2174/1490/АВ/П/ПТ/СПТД-ФС Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці про накладення на фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 штрафу в сумі 240000 грн та шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, а саме: за постановою від 05 жовтня 2021 року № СМУ2174/1490/АВ/П/ПТ/СПТД-ФС (далі постанова) Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці про накладення на фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 штрафу в сумі 240000 грн, до винесення рішення по справі.

В обґрунтування заяви про вжиття заходів забезпечення позову, серед іншого, зазначено таке.

Заявник, фізична особа - підприємець ОСОБА_1 , готує позов для звернення з ним до Луганського окружного адміністративного щодо визнання протиправною та скасування постанови Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці від 05 жовтня 2021 року № СМУ2174/1490/АВ/П/ПТ/СПТД-ФС.

На думку заявника постанова є протиправною, оскільки складена на підставі акту № СМУ230О/149О/АВ Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці від 10 вересня 2021 року за результатами проведення позапланового заходу державного контролю щодо додержання вимог законодавства у сфері праці, який було проведено з явними порушеннями порядку проведення перевірки, а також у зв`язку з відсутністю порушень законодавства з боку заявника.

Заявника вважає, що вжиття заходів забезпечення позову необхідне через те, що за час розгляду справи у суді постанова від 05 жовтня 2021 року № СМУ2174/1490/АВ/П/ПТ/СПТД-ФС є виконавчим документом та може бути фактично виконана, оскільки вже пред`явлена до примусового виконання, та провадження з виконання якої відкрито державним виконавцем (ВП № 68201589). Під час зазначеного виконавчого провадження відповідно статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем вже накладено арешт на майно заявника (постанова від 18 січня 2022 року), а також здійснюються заходи щодо виявлення коштів заявника та накладення на них арешту. Заявник посилається на те, що тільки зараз він має можливість звернутись до суду із заявою про забезпечення позов, до моменту накладення арешту на його рахунки. До складу майна фізичної особи підприємця відносяться не тільки нерухоме та рухоме майно, та ще й кошти. Кошти забезпечують неперервність підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, тому примусове стягнення коштів та арешт рахунків фізичної особи - підприємця призведе до того, що підприємницька діяльність буде фактично зупинена, а заявник може отримати значні збитки.

Окремо заявник посилається на те, що відповідно до пункту 2 частини першої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій, зокрема, у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа. Проте відповідно частини 4 статті 35 Закону України «Про виконавче провадження» арешт, накладений виконавцем на майно боржника, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах, протягом строку, на який виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій, не знімається. Вважає, що невжиття заходів із забезпечення позову на даний час може істотно ускладнити виконання рішення суду та поновлення оспорюваних прав та інтересів позивача вразі задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали заяви, суд вважає за можливе розглянути заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Вирішуючи заяву по суті, суд виходить з такого.

Відповідно до частин першої та другої статті 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з частиною першою статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Відповідно до частини другої статті 151 КАС України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Із заяви про вжиття заходів забезпечення позову вбачається, що відповідна постанова прийнята Східним міжрегіональним управлінням Державної служби України з питань праці, набрала законної сили та пред`явлена до примусового виконання, що також підтверджується матеріалами, доданими до заяви.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби визначено положеннями статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позов до Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці щодо оскарження прийнятої останнім постанови не може бути забезпечений шляхом зупинення виконавчих дій іншого суб`єкта у правовідносинах з виконання постанови, що набрала законної сили, та у встановленому порядку не оскаржена заявником.

Крім того, суд зазначає, що можливість суду застосування заходів забезпечення позову, визначеними частиною першою статті 151 КАС України, обмежена у часі відповідно до вже вжитих заходів стороною за позовом, що має бути поданий заявником.

Також, заявником на час вирішення заяви про забезпечення позову не надано, а судом не встановлено обґрунтованих доказів щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, що не дає можливості встановити існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, заявник лише вказує на дії, що можуть бути вчинені під час примусового виконання постанови, прийнятої відповідачем у позові, що має бути поданий у майбутньому. Заявник не наводить певних обставинин існування очевидних фактів того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявником, за захистом яких він звернувся, оскільки заявником не надано та не зазначено належних доказів неможливості використання майна в інтересах підприємства чи негайної його реалізації.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що заява про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову є необґрунтованою та не підтверджена належними доказами, а тому у її задоволенні слід відмовити.

У зв`язку із відмовою у задоволені заяви про забезпечення позову судові витрати зі сплати судового збору заявнику не відшкодовуються.

Керуючись статтями 150-154, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову до пред`явлення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СуддяС.В. Борзаниця