Справа № 180/41/22
Суддя: Янжула О. С.
Дата ухвалення: 2022-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 180/41/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2022 р. Марганецький міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Янжули О.С.,

секретар Котова Н.С.,

за участю: позивача - ОСОБА_1

відповідача - Гуглі К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора СРПП відділення поліції № 1 Нікопольського РУП ГУНП України в Дніпропетровській області Гуглі Костянтина Ігоровича про скасування постанови Серія БАБ № 032975 від 06 січня 2022 року,-

В С Т А Н О В И В:

11 січня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора СРПП відділення поліції № 1 Нікопольського РУП ГУНП України в Дніпропетровській області Гуглі Костянтина Ігоровича про скасування постанови Серія БАБ № 032975 від 06 січня 2022 року.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 06 січня 2022 року інспектор СРПП відділення поліції № І Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області Гугля Костянтин Ігорович відносно нього - ОСОБА_1 виніс постанову серія БАБ № 032975 по справі про адміністративне правопорушенні у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, якою на нього накладено адміністративне стягнення - штраф в розмірі 510 гри.

Вказаною постановою встановлено, що він 06 січня 2022 року об 11-25 годині в м. Марганці по вул. Київська, 145, керуючи автомобілем VOLKSWAGEN PASSAT реєстраційний номер НОМЕР_1 здійснив зупинку та стоянку від посадкового майданчику для зупинки маршрутних транспортних засобів при наявності знаку 5.11.1, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Дії інспектора Гуглі Костянтина Ігоровича є неправомірними, а постанова по справі про адміністративне правопорушення є незаконною і підлягає скасуванню.

Так згідно до вимог пункту 15.9 п «е» Правил дорожнього руху України "зупинка забороняється ближче 30 метрів від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає ближче 30 метрів від дорожнього знака такої зупинки з обох боків.

Він не порушував Правил дорожнього руху. Дійсно він 06 січня 202 року по вул. Київська в м. Марганці керував належним йому автомобілем VOLKSWAGEN PASSAT реєстраційний номер НОМЕР_1 та приблизно об 11-00 годині біля будинку № 145 по вул. Київська автомобіль заглох і він здійснив вимушену зупинку, оскільки не міг продовжувати рух. Він ввімкнув аварійну світлову сигналізацію та намагався усунити поломку автомобіля, в цей час до нього під`їхали працівники поліції та склали відносно нього протокол.

Він діяв строго у відповідності до вимог пункту 15.14 Правил дорожнього руху України. Відповідно до якого У разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити діяти згідно з вимогами пункту 9.9 цих правил».

Згідно пункту 9.9 ПДР України аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі вимушеної зупинки на дорозі.

За таких умов у його діях не має складу правопорушення, у якому його визнано винним зазначеною постановою, тому постанова є незаконною і підлягає скасуванню.

Просить суд скасувати Постанову серії БАБ № 032975 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, складену 06 січня 2022 року інспектором СРПП відділення поліції № 1 Нікопольського РУП ГУНП України в Дніпропетровській області Гуглею Костянтином Ігоровичем.

21 січня 2022 року відповідачем надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого він просив у задоволенні позову відмовити а постанову залишити без змін, посилаючись на те, що

06.01.2022 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122, Кодексу України про адміністративні правопорушення, за порушення пунктів 15.9 е, Правил дорожнього руху, та відповідно до ст.ст. 36, 222 КУпАП накладено стягнення у вигляді штрафу 510 гривень. Справу розглянуто за місцем скоєння правопорушення відповідно до ст. 276 КУпАП, клопотань про перенесення розгляду справи за альтернативним місцем розгляду справи - не надходило.

Позивач вказує на те, що виконав вимушену зупинку на своєму транспортному засобі у зв`язку із поломкою, а також що включив аварійну світлову сигналізацію. Але є фото-відео фіксація спілкування з громадянином ОСОБА_1 , який спочатку не повідомив його про свої проблеми та причини, а почав його просити, щоб він його відпустив так як сьогодні свято та вони поспішають, а ще казав що він повинен його по-людськи зрозуміти та відпустити. На що він йому повідомив, що керується лише Законами України та згідно скоєного адміністративного правопорушення не передбачено «УСНЕ ЗАУВАЖЕННЯ». Він повідомив що буде складати відповідні документи по даному правопорушенню, на що ОСОБА_1 сказав що він зламався, та тільки після цього включив аварійно світлову сигналізацію. Також може додати, що гр. ОСОБА_1 умисно та неправдиво повідомив про поломку свого транспортного засобу для того, щоб уникнути адміністративної відповідальності за вчинення ним правопорушення.

Позивач притягнутий до адміністративної відповідальності у передбачений законом спосіб, будь яких порушень з його боку не було, обставини на які вказує позивач нічим не підтверджуються.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив задовольнити їх у повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, просив в позові відмовити, зазначив, що ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності у передбачений законом спосіб, без будь яких порушень з боку органу, який розглянув адміністративний матеріал.

Вислухавши сторін, вивчивши матеріали справи, оглянувши у судовому засіданні відеозапис наданий відповідачем, на якому зафіксовано правопорушення, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити за наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пункт 11 частини і статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначає, шо поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 15.9 «е» ПДР України, зупинка забороняється ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків.

Частиною 2 статті 122 КУпАП визначено, що адміністративна відповідальність настає за порушення правил зупинок транспортних засобів загального користування.

Судом встановлено, що 06.01.2022 року, під час несення служби в м. Марганець, інспектором СРПП відділення поліції № 1 Нікопольського РУП ГУНП України в Дніпропетровській області було виявлено порушення Правил дорожнього руху України, водієм транспортного засобу VOLKSWAGEN PASSAT реєстраційний номер НОМЕР_1

ОСОБА_1 , який у м. Марганець по вул. Київській, 145, здійснив зупинку та стоянку від посадкового майданчику для зупинки маршрутних транспортних засобів при наявності знаку 5.41.1. Водія було зупинено.

З даним правопорушенням позивач погоджувався, просив застосувати до нього стягнення у виді усного зауваження, після роз`яснення поліцейським того, що санкція ч.2 ст. 122 КУпАП не передбачає такого стягнення як усне попередження, та після повідомлення поліцейським про необхідність складання адміністративного матеріалу, почав вести себе агресивно, водій та його пасажири допускали образливі висловлювання в сторону поліцейських, що підтверджується відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, після чого, повідомив поліцейського, що його автомобіль не заводиться, тому він не може нікуди від`їхати і здійснив аварійну зупинку.

Доказом скоєння правопорушення є відеозапис правопорушення, на якому зафіксовано, що транспортний засіб VOLKSWAGEN PASSAT, з номерним знаком НОМЕР_1 , у м. Марганець по вул. Київській, 145, здійснив зупинку та стоянку від посадкового майданчику для зупинки маршрутних транспортних засобів при наявності знаку 5.41.1.

Як було встановлено у судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, керував вказаним автомобілем позивач ОСОБА_1 за що передбачено відповідальність у вигляді накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 2.3 Рішення Конституційного суду України № 5-рп/2015 від 26.05.2015 р. «у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення» встановлено, що законодавство передбачає випадки коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, а на місці вчинення правопорушення виноситься постанова (ч.2, 4 ст.258 КУпАП), в такому разі притягнення особи до адміністративної відповідальності фактично відбувається у скороченому провадженні.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Таким чином, законодавством, як виключення, передбачено процедуру скороченого провадження при притягненні особи до адміністративної відповідальності, під час якої фіксація адміністративного правопорушення, розгляд справи і накладання адміністративного стягнення на правопорушника відбувається безпосередньо на місці його вчинення.

Постановою Дніпропетровського Апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2016 року по справі № 203/2730/16-а були роз`яснені аспект щодо законності розглядання поліцейським справи про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу.

Відтак дійсно, Рішенням Конституційного Суду України від 26.05.2015 № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини дано офіційне тлумачення положенню частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення». Конституційний Суд України зазначив, що в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, шо використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Проте, з 08 серпня 2015 року (тобто після ухвалення Конституційним Судом України вказаного вище Рішення) набрав чинності Закон України № 596-VIII від 14.07.2015 року, яким внесені зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення. Цими змінами законодавець наділив органи Національної поліції правом розглядати справи про адміністративні правопорушення, у тому числі, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв (стаття 222 КУпАП). Справи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, розглядаються за місцем оброблення та обліку таких правопорушень (стаття 276 КУпАП). Наведеним вище Законом України № 596-УІІ1 від 14.07.2015 року внесені зміни і до статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в якій визначені випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається. Так. законодавець звільнив Національну поліцію від складання протоколу у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до її компетенції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. При цьому, уповноважені органи (посадові особи) отримали право на місці вчинення правопорушення виносити постанову у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Слід також зазначити, що Законом 596-VIII від 14.07.2015 року законодавець позбавив осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху права на складання протоколу, віднісши їх розгляд до скороченого провадження.

З вищенаведеного випливає висновок, що працівники органів і підрозділів Національної поліції з 08 серпня 2015 року наділені Законом № 596-VIII від 14.07.2015 року правом розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення, у тому числі, на місці вчинення правопорушення. Зазначений Закон не визнаний неконституційним, а відтак, є обов`язковим до виконання, як нормативно- правовий акт вищої юридичної сили.

Згідно зі ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються постановою про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За результатами розгляду адміністративної справи та з метою припинення вказаного правопорушення, відповідачем, на думку суду, було законно та обґрунтовано, з дотриманням норм чинного законодавства до позивача застосовано адміністративне стягнення - штраф у розмірі 510 грн., шляхом винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення

Серія БАБ № 032975 від 06 січня 2022 року, відповідно до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395 та КУпАП.

Таким чином, відповідач при винесенні оскаржуваної постанови, керувався Правилами дорожнього руху, КУпАП, в постанові чітко описане правопорушення, яке було скоєне, а тому він діяв в межах правового кола і ним не допущено порушень норм процесуального законодавства.

Посилання позивача на те, що у нього раптово заглох двигун і він вимушений був здійснити аварійну зупинку, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, жодного доказу на підтвердження своєї позиції позивач не надав.

Відповідно до ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених Законом.

Частиною 1 ст.9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Факт вчинення позивачем ОСОБА_1 інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, знайшло підтвердження під час розгляду справи.

Відповідач при винесенні оскаржуваної постанови, керувався Правилами дорожнього руху, КУпАП, діяв в межах правового кола і ним не допущено порушень норм процесуального законодавства.

Відповідно до вимог ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, в тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Проте позивач не надав жодних доказів, які спростовували б факт вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

За таких обставин, вимоги позивача є необґрунтованими і розцінюються судом, як намагання ухилитись від адміністративної відповідальності, а тому суд вважає за необхідне відмовити йому в задоволенні позову.

Згідно ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Статтями 245-246 КУпАП України встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її з точною відповідністю з законом.

За таких обставин, суд вважає постанову Серія БАБ № 032975 від 06 січня 2022 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по ч.2 ст.122 КУпАП законною та такою, що не підлягає скасуванню, а в задоволенні позовних вимог позивачу слід відмовити.

Відповідно ст.244 КАС України під час ухвалення рішення суд враховує як розподілити між сторонами судові витрати.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

В даній справі судові витрати складаються із судового збору.

За статтею 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до статті 87 КАС судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Зокрема, Закон № 3674-VI визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору (преамбула Закону).

За статтями 1, 2 цього Закону судовий збір справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом, і включається до складу судових витрат. Платниками цього платежу є: громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи-підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

У контексті наведених вище законодавчих норм Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 28 листопада 2013 року № 12-рп/2013 зазначив, що гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Отже, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого статтею 55 Конституції України.

Відповідно ч.4 ст.288 КУпАП, особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

В ч.2 ст.3 Закону України "Про судовий збір" наведено перелік справ за подання яких судовий збір взагалі не справляється, а ст.5 Закону містить перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору при пред`явленні позову до суду.

Позивача звільнено від сплати судового збору при пред`явленні позову даної категорії до суду та за оскарження рішення суду в судах вищих інстанцій.

Оскільки позивачу відмовлено в задоволенні позову у повному обсязі, з нього на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 992,40 гривень.

Керуючись ст.ст. 9, 14, 77, 122, 123, 243, 246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, - суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора СРПП відділення поліції № 1 Нікопольського РУП ГУНП України в Дніпропетровській області Гуглі Костянтина Ігоровича про скасування постанови Серія БАБ № 032975 від 06 січня 2022 року - відмовити.

Постанову Серія БАБ № 032975 від 06 січня 2022 року про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 510,00 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 , (паспорт НОМЕР_2 , ІПН -), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Марганець, Дніпропетровської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Третього апеляційного адміністративного суду через Марганецький міський суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення 11 лютого 2022 року.

Суддя: О. С. Янжула