Справа № 360/7353/21
Суддя: Т.І. Чернявська
Дата ухвалення: 2022-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
Іменем України

28 січня 2022 рокуСєвєродонецькСправа № 360/7353/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Чернявська Т.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом адвоката Оверченко Оксани Анатоліївни в інтересах ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Луганського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом адвоката Оверченко Оксани Анатоліївни (далі представник позивача) в інтересах ОСОБА_1 (далі позивач) до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі відповідач), в якому представник позивача просить:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації вартості речового майна, яке не було отримане під час проходження служби станом на 01 вересня 2021 року;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно станом на 01 вересня 2021 року.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що 20 червня 2019 року позивач прийнята на військову службу за контрактом відповідно до наказу командира військової частини від 14 червня 2019 року № 24 о/с на 3 роки з 20 червня 2019 року по 19 червня 2022 року. 25 березня 2020 року позивач отримала статус та посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_2 .

12 серпня 2021 року позивач на підставі витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 Східного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України № 179 звільнена відповідно до підпункту г пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу з військової служби наказом командира військової частини Національної гвардії України по особовому складу від 06 серпня 2021 року № 52 о/с у запас через сімейні обставини або за інших поважних причин (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) військовослужбовця - жінку, яка має дитину (дітей) віком до 18 років.

12 серпня 2021 року відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 Східного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України № 179 позивача виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Всупереч положенням абзацу третього пункту 242 розділу XII Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008, особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

18 жовтня 2021 року адвокат Оверченко О.А. звернулася з адвокатським запитом до відповідача про нарахування та виплату грошової компенсації за неотримане речове майно та вимогою надати довідку про вартість речового майна, що належить до видачі (не було видане) молодшому сержанту ОСОБА_1 .

Однак відповідач надав лист-відмову від 01 листопада 2021 року № 40/35/32-1870 АЗ, в якому зазначив, що для виплати грошової компенсації за неотримане речове майно речовою службою Військової частини НОМЕР_1 до Східного територіального Управління надана довідка від 01 вересня 2021 року про потребу в коштах, нарахування грошової компенсації вартості за неотримане речове майно буде здійснено при надходженні фінансування.

Порядок продовольчого та речового забезпечення військовослужбовців, а також грошової компенсації вартості за неотримані продукти харчування та речове майно визначаються відповідно до Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

Відповідно до статті 9-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців а членів їх сімей речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, Міністерством інфраструктури України для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування. Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

На виконання частини першої статті 9-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців членів їх сімей Кабінет Міністрів України постановою від 16 березня 2016 року № 178 затвердив Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно.

Так, пунктами 2, 3 зазначеного Порядку визначено, що виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу. Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.

Відповідно до пунктів 4, 5 Порядку грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації, а командирам (начальникам) військової частини наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, шо належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

Згідно з абзацом першим пункту 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008, після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання. Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини (абзац третій пункту 242 Положення).

Таким чином, військовою частиною при звільненні з військової служби позивачу протиправно не було виплачено зазначеної грошової компенсації.

З урахуванням викладеного, представник позивача просить задовольнити позовні вимоги.

У письмових поясненнях від 07 грудня 2021 року б/н позивач зазначила, що вона на початку серпня 2021 року, знаючи, що буде звільнятися, написала рапорт на отримання грошової компенсації за неотримане речове майно на ім`я командира роти ОСОБА_2 . Після підписання рапорту командиром частини речі, що були в наявності на речовому складі, позивачу видали. За речі, які підлягають видачі, але відсутні на складі, позивачу видали довіку, в якій зазначено, за які речі і яка сума буде компенсована грошима. На теперішній час така компенсація не виплачена (арк. спр. 29).

Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України адміністративний позов не визнала, про що 28 грудня 2021 року через відділ діловодства та обліку звернень громадян (канцелярію) за вхідним реєстраційним № 46594/2021 подала відзив на позовну заяву без дати та без номеру, в якому у задоволенні позову просить відмовити повністю (арк. спр. 39-41).

В обґрунтування заперечень проти позову відповідач зазначив, що згідно з довідкою від 11 серпня 2021 року № 35/2021 про вартість речового майна, що належить до видачі, та довідкою про нарахування грошової компенсації вартості за неотримане речове майно в Військовій частині НОМЕР_1 станом на 01 вересня 2021 року, яку отримала позивач, сума грошової компенсації складає 16055,67 грн. Військова частина визнає вимогу позивача на отримання компенсації за неотримане речове майно в розмірі 16055,67 грн.

Щодо затримки виплати відповідач зазначив, що постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178 затверджено Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за не отримане речове майно, пунктом 7 якого визначено, що виплата грошової компенсації здійснюється в межах бюджетних призначень на закупівлю речового майна. Цей припис вказує на потребу в замовленні фінансування у вищого розпорядника коштів. Проте протягом служби позивач мала можливість безперешкодно отримати речове майно в натуральному вигляді, але з невстановлених підстав своє право не реалізувала, за власний рахунок речове майно не придбала.

Відповідач є державною неприбутковою установою, діяльність якої фінансується з відповідного бюджету. Власних коштів відповідач на банківських рахунках не має, тому для здійснення розрахунку з позивачем потрібен деякій час. Це обумовлено тим, що після набуття позивачем права на отримання компенсації за неотримане речове майно відповідачу необхідно отримати додаткове фінансування за призначенням від головного розпорядника бюджетних коштів.

Для виплати грошової компенсації за неотримане речове майно, речовою службою Військової частини НОМЕР_1 надана довідка від 01 вересня 2021 року до Східного територіального Управління про потребу в коштах. Нарахування грошової компенсації вартості за неотримане речове майно буде здійснено при надходженні фінансування.

Також відповідачем на підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 30 листопада 2021 року № 1058 згідно з відомістю нарахування компенсації за неотримане речове майно звільненим військовослужбовцям Військової частини НОМЕР_1 за 2021 рік, надано вказівку начальнику фінансової служби військової частини провести виплату грошової компенсації вартості за неотримане речове майно звільненим військовослужбовцям, у тому числі ОСОБА_1 . Військова частина вчинила всі залежні від неї дії для проведення відповідної виплати.

З урахуванням викладеного, відповідач просить відмовити позивачу у задоволенні позову.

Ухвалою від 29 листопада 2021 року серед іншого відкрито провадження у справі; визначено, що справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (арк. спр. 22-24).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), судом встановлено таке.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням від 25 березня 2020 року серії НОМЕР_2 , виданим Головним управлінням Національної гвардії України, та з 20 червня 2019 року по 12 серпня 2021 року проходила військову службу за контрактом у Національній гвардії України на посадах стрільця 2 відділення 2 патрульного взводу 5 патрульної роти стрілецького батальйону (з конвоювання, екстрадиції, охорони підсудних та охорони громадського порядку), помічника начальника військового наряду (помічника гранатометника) 3 відділення 2 патрульного взводу 5 патрульної роти стрілецького батальйону (з конвоювання, екстрадиції, охорони підсудних та охорони громадського порядку), про що свідчать тимчасове посвідчення військовозобов`язаного від 01 жовтня 2021 року № 4/472, контракт про проходження громадянами України військової служби у Національній гвардіії України на посадах осіб рядового складу від 20 червня 2019 року, витяг з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій частині) від 20 червня 2019 року № 138, витяг з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України Східного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України (по стройовій частині) від 12 серпня 2021 року № 179 та довідка Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 07 грудня 2021 року № 40/35/9/1-2322 (арк. спр. 7, 8, 9, 10, 11, 42).

Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України Східного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України (по стройовій частині) від 12 серпня 2021 року № 179 молодшого сержанта ОСОБА_1 , помічника начальника військового наряду (помічника гранатометника) 3 відділення 2 патрульного взводу 5 патрульної роти стрілецького батальйону (з конвоювання, екстрадиції, охорони підсудних та охорони громадського порядку), звільнену наказом командира Військової частини Національної гвардії України (по особовому складу) від 06 серпня 2021 року № 52 о/с відповідно до підпункту г пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу у запас через сімейні бставини або за інших поважних причин (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) військовослужбовця жінку, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, з 12 серпня 2021 року виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення та направлено для зарахування на військовий облік до Сєвєродонецького МТЦК та СП Луганської області (арк. спр. 11).

09 серпня 2021 року позивач звернулась до командира 5 патрульної роти капітана ОСОБА_3 з рапортом, яким просила клопотати перед вищим командуванням про надання вказівки на виплату їй грошової компенсації за неотримане речове майно у зв`язку зі звільненням з військової служби (арк. спр. 44).

Згідно з довідкою від 11 серпня 2021 року № 35/2021 про вартість речового майна, що належить до видачі молодшому сержанту ОСОБА_1 , до виплати позивачу належить грошова компенсація в сумі 16055,67 грн (арк. спр. 15, 46).

Відповідно до довідки про нарахування грошової компенсації вартості за неотримане речове майно у Військовій частині НОМЕР_1 станом на 01 вересня 2021 року, затвердженої командиром Військової частини НОМЕР_1 полковником ОСОБА_4 , молодшому сержанту ОСОБА_1 нараховано грошову компенсацію за неотримане речове майно у розмірі 16055,67 грн (арк. спр. 16, 45).

Згідно з наказом командира Військової частини НОМЕР_1 Східного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України від 30 листопада 2021 року № 1058 Про проведення виплати грошової компенсації вартості за неотримане речове майно звільненим військовослужбовцям начальнику фінансової служби (головному бухгалтеру) наказано провести виплату грошової компенсації вартості за неотримане речове майно звільненим військовослужбовцям, зокрема молодшому сержанту ОСОБА_1 у розмірі 16055,67 грн та компенсації прибуткового податку у розмірі 2890,02 грн (довідка від 11 серпня 2021 року № 35) (арк. спр. 47-48).

Вирішуючи адміністративний позов по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини Рішення від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, посилаючись на своє ж Рішення від 6 липня 1999 року № 8-рп/99, зауважив, що служба в міліції, державній пожежній охороні передбачає ряд специфічних вимог, які дістали своє відображення у законодавстві. Норми, що регулюють суспільні відносини у цих сферах, враховують екстремальні умови праці, пов`язані з постійним ризиком для життя і здоров`я, жорсткі вимоги до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватись наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових та економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення. Частина п`ята статті 17 Конституції України покладає на державу обов`язки щодо соціального захисту не тільки таких громадян, а й членів їхніх сімей. Конституційний Суд України вважає, що ці положення поширюються і на службу в Збройних Силах України, Військово-Морських Силах України, в органах Служби безпеки України, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі - Закон № 2011-ХІІ).

За приписами статті 1 Закону № 2011-ХІІ соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з частиною другою статті 1-2 Закону № 2011-ХІІ у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Абзацом першим частини першої статті 9 Закону № 2011-ХІІ обумовлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частина друга цієї ж статті передбачає, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до абзацу другого частини першої статті 9-1 Закону № 2011-ХІІ речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, Міністерством інфраструктури України - для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 2 розділу І Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 29 квітня 2016 року № 232 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 26 травня 2016 року за № 768/28898 (далі - Інструкція № 232 у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), основним завданням речового забезпечення є задоволення потреб військовослужбовців Збройних Сил України <...> в обмундируванні, взутті, натільній і теплій білизні, теплих і постільних речах, спорядженні, спеціальному одязі, спеціальному одязі та спорядженні для виконання спеціальних завдань, предметах індивідуального захисту, тканинах, нагрудних та нарукавних знаках і знаках розрізнення, санітарно-господарському майні, спортивному інвентарі та лазне-пральному обслуговуванні, що сприяють успішному веденню військами (силами) бойових дій та виконанню інших завдань, як у мирний час, так і в особливий період.

Відповідно до пункту 3 розділу І цієї Інструкції речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил включає:

1) забезпечення: обмундируванням, взуттям, натільною і теплою білизною, теплими і постільними речами, спорядженням, спеціальним одягом, засобами індивідуального захисту (окуляри-маска захисні балістичні, окуляри захисні балістичні, шоломи бойові балістичні та бронежилети модульні), спеціальним одягом та спорядженням для виконання спеціальних завдань, нагрудними знаками, знаками розрізнення і фурнітурою, ідентифікаційними жетонами, санітарно-господарським, спортивним та гірським спортивним майном, наметами, брезентами, м`якими контейнерами, декоративними тканинами і килимовими виробами; матеріалами для пошиття, ремонту та хімічного чищення речового майна (крім розчинників) <...>; папером, друкарськими машинками, бланками та книгами обліку і звітності по речовій службі, а також іншими бланками та книгами; духовими та ударними музичними інструментами для штатних військових оркестрів; бойовими прапорами; технічними засобами речової служби, а також обладнанням, інструментом, запасними частинами та інвентарним майном для речових ремонтних майстерень і лазне-пральних підприємств;

2) створення та утримання запасів речового майна;

3) лазне-пральне обслуговування військовослужбовців військових частин і забезпечення мийними засобами;

4) організацію та проведення ремонту речового майна, технічних засобів речової служби, хімічного чищення обмундирування та спеціального одягу;

5) фінансове планування та фінансування, складання та подання встановленої звітності за статтями кошторису (кодами економічної класифікації) Міністерства оборони України <...> на речове забезпечення;

6) організацію та ведення обліку і звітності з речової служби;

7) організацію контролю за витратами матеріальних засобів і бюджетних асигнувань, передбачених на речове забезпечення.

Речове майно за цільовим призначенням поділяється на майно поточного забезпечення, майно фонду зборів і майно непорушних запасів, а за використанням - на майно особистого користування та інвентарне майно (абзац перший пункту 4 розділу І Інструкції № 232).

Абзацом першим пункту 4 розділу ІІІ Інструкції № 232 передбачено, що військовослужбовці, які звільняються в запас або відставку, за їх бажанням отримують речове майно, яке не було отримане під час проходження служби, або грошову компенсацію за нього, виходячи із закупівельної вартості такого майна.

Згідно з абзацом другим пункту 4 розділу ІІІ Інструкції № 232 порядок виплати грошової компенсації здійснюється відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178 Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно.

Грошова компенсація замість речового майна, що підлягає видачі, виплачується на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, форма якої наведена у додатку до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178, яка видається речовою службою військової частини, виходячи із заготівельної вартості цих предметів (абзац третій пункту 4 розділу ІІІ Інструкції № 232).

Відповідно до абзацу першого пункту 2 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178 (далі - Порядок № 178 у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.

Пунктом 4 Порядку № 178 визначено, що грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

За приписами пункту 5 цього ж Порядку довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.

Відповідно до пункту 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі - Положення № 1153/2008 у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання. <...>

Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Таким чином чинне законодавство передбачає обов`язок виплатити військовослужбовцю, який звільняється зі служби, грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно на день виключення зі списків особового складу військової частини. Умовою для виникнення такого обов`язку є подання військовослужбовцем відповідного рапорту під час проходження служби (зазначену правову позицію висловлено Верховним Судом у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду в постанові від 30 листопада 2020 року у справі № 480/3105/19).

В постанові від 27 січня 2021 року у справі № 340/680/20 Верховний Суд зазначив, що з аналізу приписів пункту 4 Порядку № 178 вбачається, що особа має право отримати грошову компенсацію за неотримане речове майно: перед звільненням - у разі подання відповідного рапорту під час проходження служби; після звільнення - у разі подання відповідного рапорту після звільнення.

В матеріалах справи наявний рапорт позивача від 09 серпня 2021 року командиру 5 патрульної роти капітану ОСОБА_5 з проханням виплатити їй грошову компенсацію за неотримане речове майно під час проходження військової служби за контрактом (арк. спр. 44).

У наказі командира Військової частини НОМЕР_1 Східного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України від 30 листопада 2021 року за № 1058 «Про проведення виплати грошової компенсації вартості за неотримане речове майно звільненим військовослужбовцям» серед іншого зазначено про необхідність виплатити компенсацію за неотримане речове майно позивачу у розмірі 16055,67 грн (арк. спр. 47-48).

Доказів виплати грошової компенсації за неотримане речове майно ОСОБА_1 у розмірі 16055,67 грн на час розгляду адміністративної справи суду не надано.

Суд зазначає, що гарантоване статтею 9-1 Закону № 2011-XII право військовослужбовця на отримання речового майна або компенсації його вартості є майновим правом, яке підпадає під дію статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), відповідно до якої ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні в справі «Суханов та Ільченко проти України» від 26 червня 2014 року (заяви №68385/10 та №71378/10, пункти 53, 55) зазначив, що першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар.

У пунктах 54-55 указаного рішення ЄСПЛ визнав, що відмова держави здійснити певні дії, від яких залежить можливість отримання особою гарантованих їй національним законодавством виплат або зволікання з їх вчиненням, що тримає зацікавлену особу в невизначеності, становить втручання в право, передбачене статтею 1 Першого протоколу.

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі «Кечко проти України» (рішення від 08 листопада 2005 року) в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними. Тобто органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Таким чином, згідно з усталеною практикою ЄСПЛ держава не може відмовляти в здійсненні особі певних виплат у разі чинності законодавчої норми, яка їх передбачає, та відповідності особи умовам, що ставляться для їх отримання, що мало місце у випадку спірних правовідносин.

Оскільки позивачу до звернення до суду з цим позовом нарахована грошова компенсація за неотримане речове майно у розмірі 16055,67 грн, що підтверджується довідкою від 11 серпня 2021 року № 35/2021 про вартість речового майна, що належить до видачі молодшому сержанту ОСОБА_1 , та довідкою про нарахування грошової компенсації вартості за неотримане речове майно у Військовій частині НОМЕР_1 станом на 01 вересня 2021 року, затвердженою командиром Військової частини НОМЕР_1 полковником ОСОБА_4 , у межах спірних правовідносин відсутня протиправна бездіяльність відповідача щодо ненарахування ОСОБА_1 грошової компенсації вартості речового майна, яке не було отримане під час проходження служби станом на 01 вересня 2021 року, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині, які стосуються ненарахування грошової компенсації вартості речового майна залишаються судом без задоволення.

У зв`язку з тим, що позивачеві грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно у розмірі 16055,67 грн не виплачено ані на день виключення зі списків особового складу військової частини, ані на час розгляду адміністративної справи, суд дійшов висновку, що в спірних правовідносинах має місце протиправна бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачеві передбаченої статтею 9-1 Закону № 2011-XII грошової компенсації вартості за неотримане речове майно.

За встановлених в цій справі фактичних обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що основні (суттєві) аргументи позовної заяви є частково обґрунтованими, у зв`язку з чим позов належить задовольнити частково.

Питання про розподіл судових витрат відповідно до вимог статті 139 КАС України судом не вирішується, оскільки позивач згідно з пунктом 12 частини першої статті 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільнена.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов адвоката Оверченко Оксани Анатоліївни в інтересах ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (ідентифікаційний код НОМЕР_4 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації вартості за неотримане речове майно в сумі 16055,67 грн.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно в сумі 16055,67 грн (шістнадцять тисяч п`ятдесят п`ять грн 67 коп.).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.І. Чернявська